Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 листопада 2001 року сторони уклали шлюб. За час сімейного життя у сторін почали постійно виникати сварки, з`явились діаметрально різні погляди на сімейне життя, вони перестали підтримувати подружні стосунки, на теперішній час проживають окремо один від одного. Шлюб носить суто формальний характер та подальше його збереження є неможливим оскільки суперечить волі та інтересам позивача. Позивач у підготовче судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та не суперечить закону. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане 13 листопада 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, відповідно якого [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 13 листопада 2001 року, актовий запис № 113; копія паспорту [PERSON] виданий 26 грудня 2001 року Ренійським РВ УМВС України в Одеській області. Судом в ході судового розгляду справи було встановлено, що 13 листопада 2001 року сторони зареєстрували шлюб. З часом, у сторін почали постійно виникати сварки, з`явились діаметрально різні погляди на сімейне життя, вони перестали підтримувати подружні стосунки, на теперішній час проживають окремо один від одного. Шлюб носить суто формальний характер. Сторони не бажають зберегти шлюб, примирення не можливе, тому подальшого сенсу у збереженні шлюбу немає. За\~ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалась остаточно, примирення неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню, а також враховує фактичні обставини справи і інтереси кожного з подружжя, між якими втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально - правові підстави шлюбу. Відповідно до ч. 1, ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір сплачений останньою в розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved