Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

1)Короткий зміст позовних вимог. [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ПрАТ«Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування шкоди пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 22. 06.2016 року, близько о 12 год. 10 хв., по вул. Олексія Поради, у м. Запоріжжя, він керуючи автомобілем Mercedes-Benz Е 200, д.з [NUMBER] потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, за участю автомобіля ВАЗ 2107, д/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] . ПрАТ «СК«ВУСО» є безпосередньо організацією, яка здійснює обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності [PERSON] на підставі страхового полісу. За порушення ПДР України, що спричинило ДТП, відносно водія ВАЗ 2107, д/з [NUMBER] - [PERSON] , складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 367206, від 22.05.2016 року за ст. 124 КУпАП. Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.07.2016 року по справі № 336/3053/16-ц, [PERSON] , було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу. Висновком № 75 про оцінку автомобіля Mercedes-Benz Е 200, д.з [NUMBER] від 01.06.2016 року, який складений фахівцем - автотоварознавцем, оцінювачем [PERSON] , встановлено ринкову вартість зазначеного автомобіля в непошкодженому вигляді, яка становить 95 313 гри. 37 коп. Зазначеним висновком також встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz Е 200, д.з [NUMBER] , з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових становить 321 580 грн. 59 коп. (триста двадцять одна тисяча п`ятсот вісімдесят гривень п`ятдесят дев`ять копійок), у зв`язку з чим також зроблено висновок про недоцільність відновлення досліджуваного транспортного засобу з економічної точки зору і в такому випадку, вартість матеріальної шкоди, яка спричинена власнику автомобіля становить 95 313 грн. 37 коп. У відповідності до Висновку № 75/1 про оцінку автомобіля Mercedes-Benz Е 200, д.з [NUMBER] , який складений фахівцем - автотоварознавцем, оцінювачем [PERSON] , ринкова (утилізаційна) вартість зазначеного автомобіля, визначена як сума ринкової вартості працездатних складових та вартість металобрухту складових, становить 20 608 грн. 31 коп. Враховуючи вищевказане, посилаючись на ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, яка пов`язана з фізичним знищенням транспортного засобу з урахуванням вже виплаченої суми у розмірі 48363,18 грн. (95\~313,37 - 20\~608, 31 = 74\~705,06; 74\~705, 06 26341,88 коп. (виплачена шкода) = 48363,18). 21.04.2022 року, уточнивши свої позовні вимоги, просив стягнути з ПрАТ «СК Вусо», на свою користь матеріальну шкоду, яка пов`язана з фізичним знищенням транспортного засобу внаслідок ДТП у розмірі 51297,92 грн. (95158,61-17518,81=77639,80; 77639,80 26341,88=51297,92), а також 3% річних у розмірі 8713,50 грн, інфляційні збитки у розмірі 35 462,25 грн., та пеню у розмірі 72 845,67 грн., що разом складає суму у розмірі 168 319,34 грн. 2)Інформація про рух цивільної справи. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.02.2021 року відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.04.2021 року, клопотання представника відповідача задоволено, по справі призначено автотоварознавчу експертизу. На вирішення експертів поставлені наступні запитання: яка ринкова вартість автомобіля «Mercedes-Benz E200» (номерний знак [NUMBER] ) на момент ДТП, яка мала місце 22.05.2016 року з урахуванням пошкоджень, які не відносяться до даної ДТП та коефіцієнту фізичного зносу? Яка вартість технічно придатних складових частин автомобіля та металобрухту автомобіля «Mercedes-Benz E200» (номерний знак [NUMBER] ) після ДТП, що мала місце 22.05.2016 року? Проведення експертизи доручено експертам Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, 13. 17.12.2021 року на адресу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшов висновок експерта № 670-21 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи по цивільній справі № 336/15730/17, згідно якого ринкова вартість автомобіля «Mercedes-Benz E200, реєстраційний номер [NUMBER] на дату оцінки 22.05.2016 року, до моменту ДТП становить 95158,61 грн; утилізаційна вартість автомобіля «Mercedes-Benz E200, реєстраційний номер [NUMBER] на дату оцінки 22.05.2016 року, після моменту ДТП, становить 17518,81 грн. Ухвалою від 04.01.2022 року провадження у справі поновлено. 28.06.2022 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог (т. 2, а.с. 124). Відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені, інфляційних втрат і 3% річних. В обґрунтування заяви представником відповідача вказано, що розрахунок штрафних санкцій здійснено за період з 22.06.2016 року по 20.04.2022 року, що становить 5 років 7 місяців 30 днів. В зв`язку з чим посилаючись на ст.ст 256,257,258 ЦК України просила застосувати до вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат загальну позовну давність, а до вимог про стягнення пені - спеціальну позовну давність в один рік. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2022 року у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення по справі повторної судової автотоварознавчої експертизи відмовлено. У судове засідання 29.09.2022 року сторони не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, представник відповідача причини своєї неявки суду не повідомив. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснювалося згідно з ч.2\~ст. 247 ЦПК України. Нормативне обґрунтування. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. За змістом положень частини третьої статті 386 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове- право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Фактичні обставини встановлені судом. 22.06.2016\~року близько о 12 год. 10 хв., по вул. Олексія Поради, у м. Запоріжжя, [PERSON] керуючи автомобілем Mercedes-Benz Е 200, д.з [NUMBER] потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, за участю автомобіля ВАЗ 2107, д/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.07.2016 року по справі № 336/3053/16-ц [PERSON] , було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу ( т.1, а.с. 162). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована ПрАТ «СК«ВУСО», що не заперечується сторонами. Згідно висновку експерта № 670-21 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи по цивільній справі № 336/15730/17 ( т.2 а.с. 19-32) ринкова вартість автомобіля «Mercedes-Benz E200, реєстраційний номер [NUMBER] на дату оцінки 22.05.2016 року, до моменту ДТП становить 95158,61 грн; утилізаційна вартість автомобіля «Mercedes-Benz E200, реєстраційний номер [NUMBER] на дату оцінки 22.05.2016 року, після моменту ДТП, становить 17518,81 грн. Відтак різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди становить 77639,80 грн. (951568,61-17518,81). Вказана сума відповідачем [PERSON] була відшкодована частково. А саме у розмірі 26341,88 грн., що підтверджується випискою з банківської карти позивача (а.с. 163) та не заперечувалось сторонами. За таких обставин, дослідивши надані сторонами докази, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, яка пов`язана з фізичним знищенням транспортного засобу внаслідок ДТП є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 51297,92 грн. Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені, суд зазначає наступне. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 36.2 ст. 36 « Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Заява про виплату страхового відшкодування подана позивачем 26.05.2016 року, що підтверджено відповідачем. Отже, останній день виплати страхового відшкодування є 24.08.2016 року, а з 25.08.2016 року починається прострочення. З наданих суду матеріалів вбачається, що відповідачем було здійснено прострочення виплати страхового відшкодування і позивачем правомірно заявлено позовні вимоги про стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені, однак допущено неточності в розрахунку, який здійснено з 22.08.2016 року, а не з 25.08.2016 року Щодо строків позовної давності до вимог про стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені на застосуванні яких наполягав представник відповідача, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Тобто нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції не є штрафними санкціями, а засобом захисту коштів кредитора від знецінення, оскільки передбачена законом, а не договором. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі N 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі N 686/21962/15-ц, провадження N 14-16цс18. Так, відповідно до позовних вимог щодо застосування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, встановлений загальний строк позовної давності тривалістю у три роки ( ст.257 ЦК України) Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. З аналізу\~вищевказаних норм\~вбачається,\~що право на позов про стягнення коштів на підставі\~статті 625 ЦК України\~виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. В судовому засіданні встановлено, що вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат пред`явлені 21.04.2022 року, то розрахунок сум для нарахування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, обмежується трьома роками, які передували зверненню з такими вимогами, а саме з 21.04.2019 року по 20.04.2022 року. Згідно розрахунку здійсненого судом 3 проценти річних від простроченої суми за вказаний період становлять 4\~616,81 грн., інфляційні втрати за цей же період -14\~793,69 грн. Щодо вимог про стягнення пені, то в даному випадку застосовується спеціальна позовна давність в один рік. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 цього Кодексу визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати\~ кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Тобто\~пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від тривалості правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення\~ обчислюється окремо за кожний день (місяць) нарахування пені. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.\~\~ Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Отже, аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Оскільки вимоги про стягнення пені пред`явлені 21.04.2022 року, до стягнення підлягає пеня за період з 21.04.2021 року по 20.04.2022 рік , яка становить 8 828,86 грн. За таких обставин, позов підлягає задоволенню частково. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягнення судовий збір у розмірі 490 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial