Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась заявник [PERSON] , зазначивши заінтересованою особою Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), із заявою в порядку окремого провадження, в якій просить суд встановити факт смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , місце смерті: Харківська область, Куп`янський район, смт. Ківшарівка, та допустити негайне виконання рішення у справі. В обґрунтування своїх вимог заявник [PERSON] посилається на те, що вона є дружиною [PERSON] , який помер [INFO] у Харківській області, Куп`янського району, смт. Ківшарівка. Заявник зазначає, що факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», отже заявник отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану не може. Місцем смерті чоловіка є Харківська область, Куп`янський район, смт. Ківшарівка. Встановлення факту смерті необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть державного зразку. У зв`язку з викладеним, заявник вимушена звернутися до суду з даною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.09.2022 року прийнято заяву до розгляду та відкрито окреме провадження у даній цивільній справі, призначено судове засідання. В судове засідання 03.10.2022 року заявник [PERSON] не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначені в заяві вимоги підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про день, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не сповістив. Неявка представника заінтересованої особи не перешкоджає розгляду справи. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що вимоги [PERSON] , викладені в її заяві, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 29.08.2020 року [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №131 та підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 29.08.2020 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « [PERSON] » (а.с. 5). Надані заявником докази підтверджують, що [PERSON] є дружиною [PERSON] , отже для заявника встановлення факту смерті чоловіка має юридичне значення. Разом з тим, згідно з копією лікарського свідоцтва про смерть №119 від 23.04.2022 року - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у Харківській області, Куп`янського району, смт. Ківшарівка, смерть настала внаслідок захворювання (а.с.4). Згідно з ч. 1 ст. 2 та ч. 1 ст. 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч. 4 ст. 317, п. 8 ч.1 ст. 430 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів, що закріплено ч.2 ст. 319 ЦПК України. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Відповідно до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блокуванні), затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25.04.2022 року № 75 (у редакції Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 17.08.2022 року № 188), станом на 22.04.2022 року, тобто на момент смерті чоловіка заявника, до вказаного переліку входило смт. Ківшарівка, Куп`янського району, Харківської області. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такі рішення ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, при ухваленні рішення суду документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, беруться до уваги судом та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку. Враховуючи досліджені докази, суд дійшов висновку про те, що за заявою [PERSON] , для якої такий факт має юридичне значення, є всі підстави для встановлення факту смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] у смт. Ківшарівка Куп`янського району Харківської області, Україна. Рішення суду про встановлення факту смерті є підставою для видачі відповідного свідоцтва про смерть. Рішення підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved