Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

У липні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , ТОВ «СК «Альфа-Гарант» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 2 листопада 2019 року о 20:30 год. у м. Києві на вулиці Стеценка, 26, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , та транспортного засобу «Toyota Yaris» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2019 року у справі № 761/44243/19 відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно зі звітом № 803-19 про розмір вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «Toyota Yaris» реєстраційний номер [NUMBER] від 22.11.2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 268 800 грн. 92 коп., ринкова вартість - 161 766 грн. 66 коп., а вартість матеріального збитку - 161 766 грн. 66 коп. Відповідно до звіту № 803-19 про розмір ринкової вартості в пошкодженому стані транспортного засобу «Toyota Yaris» реєстраційний номер [NUMBER] від 22.11.2019 ринкова вартість в пошкодженому стані складає 36 581 грн. 97 коп. На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/2491098. 29 січня 2020 року страховиком було виплачено позивачу частину страхового відшкодування в розмірі 56 091 грн. 41 коп. 30 січня 2020 року позивач звернувся до ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» із заявою щодо перегляду суми відшкодування в сторону збільшення, однак жодної відповіді не отримала, а тому звернулася з позовом до суду. Ухвалою суду від 10 вересня 2020 року відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження без повідомлення сторін (а.с. 90). Повідомленням суду від 17 вересня 2020 року учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подання відповідних заяв по суті справи у встановлені строки (а.с. 91). Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі від 17 вересня 2020 року разом з копією позовної заяви з додатками надсилалися судом на адресу відповідачів. 22 жовтня 2020 року від представника відповідача ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» - Борзенкова Ю.М. надійшов відзив на позовну заяву з додатками, відповідно до якого вважають позовні вимоги незаконними, необґрунтованим та таким, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. 8 листопада 2019 року був проведений огляд пошкодженого автомобіля «Toyota Yaris», реєстраційний номер [NUMBER] , від 22.11.2019 та складений акт перевірки з переліком пошкоджень, які виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за підписом [PERSON] , що засвідчує згоду з переліком пошкоджень автомобіля. На підставі акту огляду пошкодженого автомобіля була складена ремонтна калькуляція № 22-D/61/7, за якою вартість відновлювального ремонту становить 135 004 грн. 54 коп. з врахуванням ПДВ, та з врахуванням фізичного зносу (64,90%) вартість відновлювального ремонту склала 68 509 грн. 69 коп. Товариство сплатило страхове відшкодування в розмірі вартості відновлювального ремонту з врахуванням зносу та з вирахуванням ПДВ (20%) та франшизи (1 000 грн.) в розмірі 56 091 грн. 41 коп. Разом з цим, товариство врахувало висновок № 803-19 від 22.11.2019, наданий позивачем, та погодилося з тим, що даний транспортний засіб є фізично знищеним, та переглянуло своє рішення шляхом здійснення доплати до раніше виплаченого страхового відшкодування в розмірі 13 675 грн. 25 коп. Проте, товариство не погоджується з способом обраним позивачем для визначення вартості транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно із п. 7.17 Методики товарознавчої експертизи, затвердженої Наказом Фонду держмайна України, 24.11.2003 року № 142/5/2092, якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Отже, наданий позивачем звіт № 803-19 про розмір ринкової вартості в пошкодженому стані транспортного засобу не є належним, допустимим доказом, оскільки прямо суперечить п. 7.17 Методики товарознавчої експертизи. Водночас, просять зменшити витрати на правничу допомогу (а.с. 95-126). 30 жовтня 2020 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява про призначення судової автотоварознавчої експертизи (а.с. 128-130), та клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 131-133). Ухвалою суду від 13 листопада 2020 року клопотання представника позивача [PERSON] задоволено та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 4 лютого 2021 року (а.с. 137). 11 січня 2021 року від представника позивача надійшла заява, відповідно до якої просить задовольнити заяву про призначення судової автотоварознавчої експертизи та провести судове засідання без участі позивача (а.с. 141). Ухвалою суду від 4 лютого 2021 року призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу (а.с. 143). 15 листопада 2021 року на адресу суду надійшов висновок експерта від 02.11.2021 року № СЕ-19/111-21/35242-АВ (а.с. 165-178). Ухвалою суду від 17 листопада 2021 року провадження у справі відновлене та призначено судовий розгляд справи на 24 січня 2022 року (а.с. 179). 21 грудня 2021 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява про уточнення позовних вимог (а.с. 182-188). 26 січня 2022 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява-доповнення до заяви про уточнення позовних вимог, оскільки помилково не було додано інформацію про те, що 20.07.2020 товариство додатково сплатило позивачу 13 675 грн. 25 коп., що підтверджується випискою по рахунку. А тому, просить стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 1 000 грн. та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.; стягнути з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 58 229 грн. 26 коп., пеню в розмірі 5 271 грн. 65 коп., 3% річних в розмірі 869 грн., інфляційні витрати в розмірі 1 300 грн. 53 коп., що загалом складає 79 345 грн. 69 коп. (а.с. 204-206). 2 серпня 2022 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с. 213). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] заперечив щодо задоволення позовних вимог. До судового засідання представник відповідача ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» не з`явився з невідомих причин. Тому, суд розглянув справу у його відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником автомобіля марки «Toyota Yaris», реєстраційний номер [NUMBER] , що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 12). 2 листопада 2019 року о 20:30 год. у м. Києві на вулиці Стеценка, 26, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , та транспортного засобу «Toyota Yaris», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2019 року у справі № 761/44243/19, відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 340 грн. (а.с. 18). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована відповідачем ТзДВ «СК «Альфа-Гарант», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/2491098 від 11.10.2019, строком дії з 12.10.2019 до 11.10.2020, страхова сума за шкоду - 130 000 грн., франшиза - 1 000 грн. (а.с. 101). Як встановлено судом, 05.11.2019 позивач звернулася до відповідача ТзДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 21). Відповідно до звіту № 803-19 про розмір вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «Toyota Yaris», реєстраційний номер [NUMBER] , від 22.11.2019 року вартість відновлювального ремонту складає 268 800 грн. 92 коп., ринкова вартість - 161 766 грн. 66 коп., а отже вартість матеріального збитку на дату оцінки 02.11.2019, складає 161 766 грн. 66 коп. (а.с. 25-31). Згідно зі звітом № 803-19 про розмір ринкової вартості в пошкодженому стані транспортного засобу «Toyota Yaris», реєстраційний номер [NUMBER] , від 22.11.2019, ринкова вартість в пошкодженому стані складає 36 581 грн. 97 коп. (а.с. 44-49). 29 січня 2020 року ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» сплатило позивачу частину страхового відшкодування у розмірі 56 091 грн. 41 коп., а 20 липня 2020 року товариством була здійснена доплата страхового відшкодування в розмірі 13 675 грн. 25 коп., що разом складає 69 766 грн. 66коп., та підтверджується випискою по рахунку (а.с. 59, 205). При виплаті страхового відшкодування ТзДВ СК «Альфа-Гарант» керувалося ремонтною калькуляцією № 22-D/61/7 від 11.11.2019, яка була складена на підставі акту огляду пошкодженого автомобіля, за якою вартість відновлювального ремонту становить 135 004 грн. 54 коп. з врахуванням ПДВ, а за вирахуванням фізичного зносу вартість відновлювального ремонту становить 68 509 грн. 69 коп. (а.с. 104-106). Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/111-21/35242 судової автотоварознавчої експертизи від 2 листопада 2021 року, виконаного судовим експертом Лук`янчук О. на виконання ухвали суду від 4 квітня 2021 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Yaris» реєстраційний номер [NUMBER] , становить 150 052 грн. 62 коп. (а.с. 166-174). Даний висновок експерта сторонами не заперечується та береться судом як належний та допустимий доказ розміру заподіяного позивачу матеріального збитку. Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Статтею 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Пунктом 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Враховуючи часткову виплату страхового відшкодування відповідачем ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» в розмірі 69 766 грн. 66 коп., сума страхового відшкодування становить 58 229 грн. 26 коп. з розрахунку: 130 000 грн. (ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну) - 69 766 грн. 66 коп. (сума виплаченого страхового відшкодування) - 1 000 грн. (сума франшизи). З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача ТзДВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача недоплачену суму страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності в розмірі 58 229 грн. 26 коп. Що стосується заявленого позивачем стягнення з відповідача ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» штрафних санкцій у вигляді пені, інфляційних витрат та 3% річних суд зазначає. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки зобов`язання ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» у разі настання страхового випадку полягає у здійсненні страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим. У разі прострочення його виконання настає відповідальність, що передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема - сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні витрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов`язання, і на відміну від пені не є грошовою санкцією за порушення грошового зобов`язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляції і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, що підлягають сплаті кредитору. Тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання. Відповідно до правової позиції Верховного суду України правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного суду України від 01 червня 2016 року у справі №6-927цс16. Згідно зі ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Беручи до уваги викладені обставини, суд дійшов висновку, що ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» прострочивши виконання грошового зобов`язання (здійснення виплати страхового відшкодування в повному обсязі), повинен також сплатити позивачу [PERSON] : - пеню на суму заборгованості 58 229 грн. 26 коп. за період з 04.02.2020 по 30.06.2020 включно, в розмірі 5 271 грн. 65 коп.; - 3% річних на суму заборгованості 58 229 грн. 26 коп. за період з 04.02.2020 по 30.06.2020 включно, в розмірі 869 грн.; - індекс інфляції на суму заборгованості 58 229 грн. 26 коп. за період з 04.02.2020 по 30.06.2020, в розмірі 1 300 грн. 53 коп. Надані позивачем розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат (а.с. 189) відповідачами не спростовані, тому суд бере їх як за правильні. Таким чином, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» становить 65 670 грн. 44 коп. (несплачена сума страхового відшкодування у розмірі 58 229 грн. 26 коп. + 3% річних в розмірі 869 грн. + пеня в розмірі 5 271 грн. 65 коп. + інфляційні втрати у розмірі 1 300 грн. 53 коп.). Щодо вимог позову про стягнення з відповідача [PERSON] матеріальної та моральної шкоди суд зазначає таке. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду встановлені нормами ст. 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, виходячи із засад розумності та справедливості, позовні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. підлягають задоволенню. Також суд дійшов висновку і про стягнення з [PERSON] майнової шкоди в розмірі 1 000 грн. (франшиза) відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Що стосується заявленого позивачем відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3) для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджується копією договору № 20/03 про надання правничої допомоги від 20 березня 2020 року; додатковою угодою №1 до договору 20/03 копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; копією ордеру; звітом № 1 про надані послуги від 30.06.2020; актом приймання-передачі послуг від 30.06.2020; меморіальним ордером від 16.06.2020 (а.с. 70-71,73-75, 83-84). Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню 6 750 грн. Також, з відповідача ТзДВ «СК «Альва-Гарант» на користь позивача в порядку ст. 22 ЦК України підлягають стягненню понесені позивачем матеріальні збитки в розмірі вартості проведеної авто товарознавчого експертизи в розмірі 1 015 грн. 20 коп. згідно з квитанцією № 0.0.2108942156.1 від 30.04.2021 (а.с. 222) Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Загальна сума позовних вимог складала 130 345 грн. 69 коп. З відповідача ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 65 670 грн. 44 коп., що становить 60,87 % від ціни позову, та з відповідача [PERSON] підлягає стягненню матеріальна та моральна шкода у розмірі 11 000 грн., що становить 39, 13 % від задоволених позовних вимог. Позивачем за подання позову було сплачено: -судовий збір у розмірі 1 342 грн. 80 коп. (а.с. 11а) -витрати на правничу допомогу у розмірі 6 750 грн. (а.с. 72-73) -витрати на проведення експертизи у розмірі 1 015 грн. 20 коп. Тому, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, зокрема ч. 10 цієї статті, з відповідача ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 5 941 грн. 29 коп. (судовий збір у розмірі 817 грн. 36 коп. (60,87% від загального судового збору у розмірі 1 342 грн. 80 коп.) + правнича допомога у розмірі 4 108 грн. 73 коп. (60,87% від загального розміру правничої допомоги у розмірі 6 750 грн.) + витрати на проведення експертизи у розмірі 1 015 грн. 20 коп.). З відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у розмірі 3 166 грн. 71 коп. (525 грн. 44 коп. судового збір (39, 13 % від загального судового збору у розмірі 1 342 грн. 80 коп.)) + 2 641 грн. 27 коп. витрат на правничу допомогу (39,13% від загального розміру витрат на правничу допомогу 6 750 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: approved