Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-13 00:00:00

У лютому 2022 року позивач в особі свого представника - адвоката Губи В.В. звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що відповідно до свідоцтва про право спадщину за законом, виданого 14.06.2005 року Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 1-2213, а також договору купівлі-продажу, посвідченого 30.01.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Тимофєєвою А.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 192, він є власником житлового будинку [ADDRESS] . У зазначеному будинку з 2005 року зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Однак фактично відповідачі у будинку не проживають з 2017 року, що підтверджується актом від 07.02.2022 року. Відповідачі не сплачують комунальні послуги, їх особисті речі у будинку відсутні. За цих підстав позивач просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS] . На підтвердження\~своїх позовних\~вимог позивач\~надав суду\~копію свідоцтва про право на спадщину, копію договору купівлі-продажу частини домоволодіння, копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, довідку про склад осіб, зареєстрованих у житловому будинку, а також акт про непроживання відповідачів у будинку, підписаний мешканцями будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] . Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2022 року у справі було відкрите загальне позовне провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2022 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] \~у судове\~засідання не\~з`явилися,\~повідомлялися про\~час і\~місце розгляду\~справи, причину неявки\~не повідомили,\~відзив на\~позов не надали, у зв`язку з чим судом проведений заочний розгляд справи, яка вирішується на підставі наявних у справі даних та доказів. Третя особа\~ Департамент\~адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської\~міської ради явку свого представника в судове засідання не забезпечив, надав заяву про розгляд справи без участі його представника. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що 14 червня 2005 року [PERSON] та [PERSON] державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори були видані свідоцтва про право на спадщину за законом кожному на 1/2 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 30 січня 2017 року між [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , з другої сторони, був укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Тимофєєвою А.О., відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] придбав 1/2 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Цього ж дня, 30.01.2017 року, право власності позивача було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Отже позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що у 2005 році за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Згідно з актом, складеним 07.02.2022 року та підписаним [PERSON] та [PERSON] - мешканцями будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] у будинку [ADDRESS] не проживають з 2017 року, їх особисті речі у будинку відсутні. Вирішуючи спір про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, суд виходить з того, що відповідно до\~статті 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Водночас статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частин першої, другої\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша\~статті 321 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 383 ЦК України\~власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна\~має право\~вимагати усунення\~перешкод у\~здійсненні ним\~права користування та розпорядження своїм майном. Тож, гарантуючи захист права власності, закон надає саме власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунень свого порушеного права від будь-яких осіб шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до\~статті 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень\~статті 16 ЦК України\~особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Тлумачення наведених\~норм цивільного\~законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, або шляхом виселення (негаторний позов). \~Враховуючи, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.06.2005 року та договору купівлі-продажу частини домоволодіння від 30.01.2017 року позивач є повноправним власником житлового будинку [ADDRESS] , відповідачі не є та не були членами його сім`ї, а навпаки належали до членів сім`ї колишнього співвласника домоволодіння, та згідно з матеріалами справи у належному позивачу домоволодінні відповідачі з 2017 року не проживають, їх речі у будинку відсутні, суд вважає, що позивач вправі вимагати усунення будь-яких порушень його прав, у тому числі з боку членів сім`ї колишнього співвласника, право власності якого на це майно припинилося у зв`язку з його відчуженням позивачу. За таких обставин позов необхідно задовольнити, визнавши відповідачів такими, що втратили право користування вищевказаним будинком. Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1984 грн. 80 коп. У зв`язку з задоволенням позову відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача у рівних частках.

Outcome: approved