Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Перещепинської міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову позивач зазначив, що [INFO] помер його батько, [PERSON] . Після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який належав спадкодавцю, що підтверджується відомостями погосподарського обліку. Окрім позивача спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були дружина померлого [PERSON] , яка відмовилась від прийняття спадщини, а [INFO] померла, та доньки [PERSON] , [PERSON] , які спадщину не прийняли. У встановленому законом порядку [PERSON] прийняв спадщину, а згодом звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, однак постановою державного нотаріуса Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 15.12.2017 йому відмовлено у вчиненні зазначеної нотаріальної дії в зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності спадкодавця на майно. На підставі викладеного, позивач звернувся до суду та просить визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] 18.08.2022 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. В підготовчому провадженні від органів нотаріату витребувано копії спадкових справ, заведених після смерті [PERSON] та [PERSON] . Позивач та його представник адвокат Ільченко І.В. в судове засідання не з`явились, у відповідних заявах просили розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача Перещепинської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та прийняти рішення на розсуд суду. Треті особи, [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, надали суду заяви, в яких не заперечували проти позову та просили розглянути справу за їх відсутності. Суд, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в позовній заяві, вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що належить задовольнити. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Шандрівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області 18.12.2015 (а.с.\~22). Після смерті\~ [PERSON] \~відкрилась спадщина\~у вигляді\~домоволодіння,\~розташованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] (а.с. 31-48). За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 22.11.1994 секретарем Шандрівської сільської Ради, за яким все належне йому на день смерті майно заповідав дружині [PERSON] , однак остання від прийняття спадщини за заповітом відмовилась шляхом подання відповідної заяви до Юр`ївської державної\~нотаріальної контори\~Дніпропетровської області (а.с. 73, 75). Оскільки за правилами ч. 5 ст. 1275 ЦК України відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом, а [PERSON] постійно проживала на момент смерті разом зі спадкодавцем, вона в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину як спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON] (а.с. 29, 74). В свою чергу, [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області\~(а.с.\~50). Відповідно до частин 1 та 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтями 1216 та 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.ст. 1217, 1258, 1261 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За положеннями ст.ст.\~1268,\~1269 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] , будучи відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.01.1962 виконкомом Чорнявщанської сільської ради Перещепинського району Дніпропетровської області, сином [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14), тобто спадкоємцем першої черги за законом, прийняв спадщину після смерті обох батьків шляхом подання відповідних заяв до Юр`ївської державної нотаріальної контори у встановлений ЦК України строк ( а.с. 68, 117). Інші спадкоємці за законом, доньки померлих та сестри позивача, [PERSON] та [PERSON] спадщину не приймали, про що свідчать матеріали спадкових справ № 67/2016 та № 84/2022, та підтвердили свою відмову від прийняття спадщини шляхом подання відповідних заяв до суду. Разом з тим, за життя [PERSON] також склала заповіт, посвідчений 25.04.2017 секретарем Шандрівської сільської ради, за яким все належне їй на день смерті майно заповідала онукові [PERSON] , однак останній від прийняття спадщини взагалі відмовився шляхом подання заяви до Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області (а.с. 127). За таких обставин, станом на день прийняття рішення позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті своїх батьків [PERSON] та [PERSON] , який прийняв спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1296, ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до\~вимог закону\~ [PERSON] \~ще після\~смерті батька\~звернувся до\~Юр`ївської державної\~нотаріальної контори\~Дніпропетровської області\~з заявою\~про видачу\~свідоцтва про\~право на\~спадщину на\~спадкове майно,\~однак державний\~нотаріус постановою\~від 15\~грудня 2017\~року\~відмовив йому\~у вчиненні\~зазначеної нотаріальної\~дії в\~зв`язку з\~тим,\~що спадкодавець\~за життя\~не здійснив\~державної реєстрації\~права власності\~та не\~отримав правовстановлюючий\~документ на\~житловий будинок\~за адресою: [ADDRESS] (а.с. 51). Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві (п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012\~року № 296/5). На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Отже, зазначена постанова державного нотаріуса є такою, що відповідає вимогам нормативних актів. Одночасно суд відмічає, що відсутність державної реєстрації права власності на житловий будинок за спадкодавцем [PERSON] є тією обставиною, що унеможливлює оформлення позивачем права на спадщину в нотаріальному порядку. В свою чергу, встановлення моменту набуття особою права власності на нерухомість визначає законодавство, яке діяло на момент побудови будинку. За відомостями погосподарських книг житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , збудований у 1972 році, а відтак застосуванню підлягають норми ЦК УРСР 1963\~року. Так, згідно з положеннями ст.ст.\~100,\~101\~ЦК УРСР 1963 року громадяни могли мати у власності житловий будинок, причому глава 10 «Особиста власність» цього ж Кодексу не пов`язувала виникнення такого права з його обов`язковою державною реєстрацією. Умови та правові наслідки будівництва житлових будинків регулювалось Указом Президії Верховної ради СРСР від 26.08.1948 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постанову Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948, які також не передбачали здійснення державної реєстрація права власності на житлові будинки. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, аналогічно не вимагала проведення державної реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, що знаходились в сільській місцевості. Відповідно до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, виконавчі комітети місцевих рад здійснювали облік житлових будинків, розташованих в сільській місцевості, шляхом ведення погосподарських книг. Таким чином, за вказаними нормативними актами підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів. Згідно з довідкою КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 31.05.2016 право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , за жодною особою не зареєстровано. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно також відсутня реєстрація права власності на вказаний об`єкт (а.с. 52, 53). Записи в погосподарських книгах за період з 1972 по 2015 рік містять відомості про те, що власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , був померлий [PERSON] \~(а.с. 31-48). За нормами, закріпленими в ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а згідно з ч.\~3\~ст. 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті своїх батьків, інші спадкоємці, які могли б претендували на спадкове майно згідно з відомостями зі спадкових справ №\~\~67/2016 та № 84/2022 не заявили про свої права на спадщину або відмовились від її прийняття, відсутність державної реєстрації права власності на житловий будинок за померлим [PERSON] позбавляє спадкоємця можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved