Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою в якій просить розірвати шлюб між ними, зареєстрований 04.07.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Онуфріївського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 21. Після розірвання шлюбу залишити за позивачем прізвище « [PERSON] ». Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі згідно діючого законодавства, щомісячно, починаючи стягнення з 30.08.2022 року і до повноліття дитини. Позов обґрунтовано тим, що 04.07.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Онуфріївського районного управління юстиції у Кіровоградській області, зареєстровано шлюб між сторонами, про що зроблено актовий запис № 21. Від шлюбу є двоє малолітніх дітей: - син, [PERSON] , [INFO] ; - донька, [PERSON] , [INFO] . Через різні погляди на життя та сімейні обов`язки, між сторонами виникли неприязні відносини, вони втратили повагу один до одного. Наразі вони проживають окремо один від одного. Діти проживають з позивачем і перебувають на її забезпеченні. В позові також зазначено, що відповідач інших осіб на триманні не має, він працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає він може сплачувати аліменти. Ухвалою суду від 08.09.2022 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з повідомленням (викликом) учасників справи. Надано даною ухвалою суду відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву. Позивач до суду не з`явилася, однак завчасно 06.09.2022 року надала до суду заяву в якій просить справу за її позовом розглядати без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву не надав. Заяв та клопотань до суду не надійшло. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розгляд справи здійснюється на підставі ст. 279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач не подав відзив на позовну заяву з запереченням проти розірвання шлюбу. 04.07.2014 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Онуфріївського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №21, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] видане 04.07.2014 року. Від шлюбу сторони мають дітей: - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 02.10.2014 року; - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 26.09.2016 року. Як вбачається з ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України визначено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу є неможливе. Згідно\~ст.113 Сімейного кодексу України,\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов в цій частині підлягає задоволенню. Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів суд прийшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно актів обстеження матеріально побутових умов проживання вбачаться, що діти проживають разом з позивачем, що підтверджується копіями значених актів, які містяться при матеріалах справи. Статтею 51\~Конституції\~України гарантовано, а статтею 180\~СК\~України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У статті 8\~Закону України\~"Про\~охорону\~дитинства" передбачено,\~що\~кожна\~дитина має\~право на\~рівень життя,\~достатній для\~її фізичного,\~інтелектуального,\~морального,\~культурного,\~духовного і\~соціального\~розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. В силу вимог ст.180\~СК\~України батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у спосіб, який визначений ст.181 СК України. Частинами 2 і 3 статті 181\~СК\~України визначено,\~що\~за\~домовленістю між\~батьками\~дитини\~той із\~них,\~хто\~проживає\~окремо від\~дитини,\~може\~брати\~участь у\~її\~утриманні\~в грошовій\~і\~(або)\~натуральній\~формі. За\~рішенням\~суду\~кошти на\~утримання\~дитини\~(аліменти)\~присуджуються\~у\~частці від\~доходу\~її\~матері,\~батька\~або\~у твердій\~грошовій\~сумі\~за вибором\~того\~з\~батьків або\~інших\~законних\~представників дитини,\~разом\~з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 ст.182\~СК\~України передбачено\~обставини,\~які\~враховуються\~судом при\~визначенні\~розміру\~аліментів,\~а\~саме\~при визначенні\~розміру\~аліментів\~суд враховує: 1)\~стан\~здоров`я\~та\~матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан\~здоров`я\~та\~матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність\~у\~платника аліментів\~інших\~дітей,\~непрацездатних\~чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність\~на\~праві власності,\~володіння\~та/або\~користування\~у\~платника аліментів\~майна\~та\~майнових прав,\~у\~тому\~числі рухомого\~та\~нерухомого\~майна,\~грошових\~коштів,\~виключних\~прав\~на результати\~інтелектуальної\~діяльності,\~корпоративних\~прав; 3-2)\~доведені\~стягувачем\~аліментів витрати\~платника\~аліментів,\~у\~тому\~числі на\~придбання\~нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума\~яких\~перевищує десятикратний\~розмір\~прожиткового\~мінімуму для\~працездатної\~особи,\~якщо\~платником\~аліментів не\~доведено\~джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від\~15\~травня\~2006\~року\~№\~3\~«Про\~застосування\~судами окремих\~норм\~Сімейного\~кодексу України\~при\~розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства\~та\~стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до\~ч.2\~ст.182\~СК\~України\~розмір аліментів\~має\~бути\~необхідним та\~достатнім\~для\~забезпечення гармонійного\~розвитку\~дитини. Мінімальний\~гарантований\~розмір\~аліментів на\~одну\~дитину\~не може\~бути\~меншим,\~ніж\~50\~відсотків\~прожиткового\~мінімуму для\~дитини\~відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У силу положень статей 183, 184\~СК\~України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5ст. 183 СК України, \~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, тому суд, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини. Відповідно до\~ч.ч.\~1-3\~ст.\~12\~ЦПК\~України,\~цивільне\~судочинство\~здійснюється на\~засадах\~змагальності\~сторін. Учасники\~справи\~мають\~рівні права\~щодо\~здійснення\~всіх процесуальних\~прав\~та\~обов`язків,\~передбачених\~законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З врахуванням зазначених вище норм чинного законодавства, суд прийшов до висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 992,40 грн. сплачений за позовну вимогу про розірвання шлюбу, що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України. Судові витрати зі сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів згідно ст.141\~ЦПК\~України необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць.

Outcome: approved