Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

Зміст позовних вимог, пояснення сторін. Позивач через свого представника адвоката Маруса І.Є. звернувся до суду з позовом про визнання дійсним договору дарування. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, 25 грудня 2001 року в приміщенні Новгород-Сіверської центральної лікарні між дарувальником [PERSON] та нею укладено договір дарування в письмовій формі, підпис в якому засвідчено заступником головного лікаря Шам С.Г. Вчинення даного правочину також було підтверджено свідками, які проставили підписи на договорі дарування. Предметом даного правочину стало право на земельну частку (пай) з земель КСГП «Маяк» посвідченого сертифікатом серії ЧН № 0320438 виданого на підставі рішення Новгород-Сіверської районної державної адміністрації від 04 березня 1997 року за № 71. Виконання договору дарування відбулося в день його складання, шляхом передачі [PERSON] позивачу сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0320438. При укладенні договору сторони досягли згоди, що у подальшому після одужання [PERSON] вони посвідчать даний договір у нотаріуса. [PERSON] ухилилася від посвідчення договору мотивуючи свій безпорадний стан. [INFO] [PERSON] померла в Новгород-Сіверській районній лікарні. Позивачка не має можливості нотаріально посвідчити даний правочин, хоча вони домовились щодо всіх істотних умов договору, тому змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав. Ухвалою суду від 15.08.2022 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. В порядку\~статті 178 ЦПК України\~відповідачу надано строк для подання відзиву на позов. В підготовчому судовому засіданні представник позивача повідомив про необхідність допиту у судовому засіданні свідка події укладення договору дарування - заступника головного лікаря [PERSON] . Ухвалою суду від 14.09.2022 року підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилася, про час та дату була повідомлена належним чином. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та надав усне клопотання про допит свідка. Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Свідок [PERSON] підтвердила подію укладення договору дарування та засвідчила свою підпис на договорі. Також не заперечувала, про волевиявлення позивачки і [PERSON] засвідчити цей договір нотаріально. Вказала, що така практика в індивідуальних випадках (хвороба особи) існувала в лікарні. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Дослідивши матеріали справи, докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 грудня 2001 року між сторонами було укладено договір дарування права на земельну частку (пай) з земель КСГП «Маяк» посвідченого сертифікатом серії ЧН № 0320438 виданого на підставі рішення Новгород-Сіверської районної державної адміністрації від 04 березня 1997 року за № 71. За показом свідка [PERSON] в день укладання договору дарування разом передала позивачці оригінал сертифікату, який наданий суду для звірення з його копією (а.с.3, 9). Відповідно листа відділу у Новгород-Сіверському районі ГУ Дежгеокадастру у Чернігівській області [PERSON] отримала зареєстрований на її ім`я сертифікат на земельну частку (пай) серії ЧН №0320438, розміром 4,04 в умовних кадастрових гектарах без визнання її меж в натурі (на місцевості), відповідно до запису № 219 від 01.10.1997 у книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) КСГП «Маяк», який видавався Новгород-Сіверською РДА № 71 від 04.03.1997. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.5). Згідно довідки № 152 від 08.06.2021 виданої Горбівським старостинським округом Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області [PERSON] , яка померла [INFO] на день смерті постійно проживала одна по [ADDRESS] . За інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру інформація щодо спадкоємців відсутня. Норми права, що регулюють правовідносини під час розгляду справи. Згідно з ч. 1\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбаченими п.4\~ст. 203 ЦК України\~правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно\~ст. ст. 717, 719ЦК України, за договором дарування (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Договір дарування майнового права та договір дарування з обов`язком передати дарунок у майбутньому укладається у письмовій формі. У разі недодержання письмової форми цей договір є нікчемним. Відповідно до ч.2\~ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У відповідності зі\~ст.182 ЦК України\~право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Частиною 1. ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Згідно з ч. 3\~ст. 334 ЦК України\~право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. При вирішенні справи по суті суд приймає до уваги правову позицію, яка викладена в Постанові ВСУ від 04 жовтня 2017 року, що однією з умов застосування частини другої\~статті 220 ЦК України\~та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. Відповідно до п. 13\~постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року\~при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування ч. 2\~ст. 220 ЦК України. Таким чином, суд, дослідивши надані письмові докази в сукупності, дійшов висновку, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу дарування права на земельну частку (пай). Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд констатує, що позивач письмовими доказами по справі довів правомірність та обґрунтованість позовних вимог. А отже, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved