Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що з 30 серпня 2016 року перебуває з відповідачем в шлюбі. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося, оскільки відповідач постійно нехтує сімейними цінностями. З його ініціативи між ними постійно виникають сварки, що негативно впливає на дитину. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у позивача та дитини. Він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях поваги, дружби, взаємодопомоги. На даний момент ведення ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. На примирення позивач не згодна. Також зазначила, що в даний час вона самостійно намагається матеріально забезпечувати, доглядати та виховувати малолітню дитину, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання дитини. Відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання дитини, матеріально своїй дитині не допомагає, участі в її вихованні не приймає. Тому позивач просила шлюб між нею та відповідачем, укладений 30 серпня 2016 року, розірвати та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2021 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.22-23). Розпорядженням Голови Верховного Суду від 14 березня 2022 року №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої\~статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ окремих судів Донецької, Запорізької та Харківської областей. Відповідно до даного Розпорядження,справи, які перебували в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова та Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, підсудні Київському районному суду м. Полтави. Справа № 644/9844/21 також передана на розгляд до Київського районного суду м. Полтави. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 24 серпня 2022 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.64). Заперечень проти розгляду справи у спрощеному провадженні сторони суду не надали. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. Представник позивача адвокат Коваль О.Ю. також звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача. Відповідач [PERSON] в засідання також не з`явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності (а.с. 48). В заяві [PERSON] також зазначив, що проти вимог про розлучення та стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини доходів не заперечує, але частково не згоден з обставинами, які позивач зазначає в позовній заяві. Так, він не згоден з тим, що сварки з позивачкою виникають з його ініціативи, в присутності дитини, що впливає на її емоційний стан. Зазначив, що у них дійсно не склалися сімейні відносини. Але його вини в цьому немає. У них різні погляди на сімейне життя. Тому просив при винесенні рішення у справі відхилити доводи позивача стосовно начебто негативної поведінки відповідача по відношенню до дитини. Вони безпідставні та не підтверджені будь-якими доказами. Відповідач не відмовляється забезпечувати сина, платити кошти на його утримання. Всі ці питання вони мали можливість узгодити в позасудовому порядку. Укласти угоду. Але позивач до нього з таким проханням не зверталася. А він позивачу надає кошти на утримання дитини. Тому він просив суд за наслідком розгляду справи покласти сплату судового збору на сторони. Інші клопотання та заяви по суті справи від сторін суду не надходили. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 30 серпня 2016 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 30 серпня 2016 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с.11). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 23 грудня 2016 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с. 12). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як на час звернення з даним позовом до суду, так і на час розгляду справи судом позивач позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримувала в повному обсязі та просила задовольнити. Позиція позивача залишається постійною та однозначною, її дії свідчать про відсутність бажання миритися з відповідачем, зберегти сім`ю, відновити подружні стосунки. Відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, про що повідомив суду у своїй заяві. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає, виходячи з приписів ч.1 ст.24 СК України, за відсутності вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на відносини, що виникли між сторонами, відсутність згоди позивача на примирення з відповідачем, згоду відповідача на розірвання шлюбу, збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох з подружжя. Тому суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити, шлюб - розірвати. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінювала прізвище, просила відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON] (а.с. 3). Вказана вимога також підлягає до задоволення. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , суд виходить з наступного. Як встановлено судом, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). При цьому позивач посилається на те, що вона самостійно, власними силами утримує дитину. Відповідач посилається на те, що він надає позивачу кошти на утримання дитини. Таким чином судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо сплати відповідачем аліментів на утримання дитини, їх розміру та періодичності сплати. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини - [PERSON] . За вимогами ч.1 ст.183 СК України частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При ухваленні даного рішення судом враховано обставини, передбачені ст.182 СК України. Також при вирішенні питання про розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, суд бере до уваги, що прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років, встановлений\~Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02 грудня 2021 року № 1928-IX,\~на час\~розгляду справи\~становить 2744 грн., з 1 грудня 2022 року становитиме - 2833 грн.\~ Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини до досягнення нею повноліття у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Саме такий розмір аліментів має забезпечити право малолітнього [PERSON] на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів необхідно розпочати з 23 жовтня 2021 року дня звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Тому дане рішення необхідно допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених відносно них вимог. Судові витрати позивача складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп. за позовну вимогу про розірвання шлюбу (а.с.1) У зв`язку з задоволенням позовних вимог про розірвання шлюбу з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 908 грн. 00 коп. на відшкодування понесених нею судових витрат. Крім того, у зв`язку з задоволенням позовних вимог про стягнення аліментів, за якою позивач від сплати судового збору звільнена, з відповідача необхідно стягнути на користь Держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. При цьому клопотання відповідача [PERSON] про звільнення його від сплати судового збору задоволенню не підлягає з наступних підстав. Як підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експортною комісією серії 12 ААА №125407 від 04 лютого 2016 року, відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю третьої групи. Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Особи з інвалідністю ІІІ групи пільги зі сплати судового збору не мають. Згідно ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за відповідних умов. Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у\~частині першій\~цієї статті. Проте будь-яких доказів на підтвердження його майнового стану відповідач суду не надав. Тому клопотання відповідача про звільнення його від сплати судового збору задоволенню не підлягають.

Outcome: approved