Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що з відповідачем проживали в незареєстрованому шлюбі з 2004 року. [INFO] у них народилася донька - [PERSON] . В останній час між нею та відповідачем стали виникати непорозуміння, він став ображати її та доньку, а також застосовувати фізичну силу, у зв`язку з чим вони неодноразово звертались в правоохоронні органи. На даний час відповідач разом з сім`єю не проживає, а їхня спільна дитина [PERSON] , а проживає разом з нею і повністю перебуває на її утриманні. Відповідач усунувся від надання матеріальної допомоги на утримання доньки, хоча згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України зобов`язаний це робити, а також не бере участі у її вихованні. Відповідач має змогу надавати дитині матеріальну допомогу 2 500 гривень в місяць. Оскільки відповідач офіційно не працює, має мінливі доходи, то аліменти з нього можливо стягувати в твердій сумі. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій сумі, а саме 2 500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Стягнути з відповідача судові витрати на правничу допомогу в розмірі 1500 грн. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися. Представник позивача [PERSON] надав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність та позивача. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] в сумі 1600 грн., витрати на правову допомогу не визнає. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, враховуючи майновий стан сторін та інші обставини, що мають значення для вирішення справи, вважає за доцільне позов задоволити, виходячи з наступного. Відповідно до ст.3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 даної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років на даний час становить 2744 грн. на місяць (Закон України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" ). Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від 05.10.2000 №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] у них народилася донька [PERSON] (а.с.4). Донька проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою виконавчого комітету Гніванської міської ради № 186 від 09.08.2021 (а.с.9). Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов`язані спільно забезпечити отримання дочкою прожиткового мінімуму. Відповідач [PERSON] є здоровою, працездатного віку особою, офіційно не працює, інших утриманців не має, може надавати позивачці допомогу в утриманні їхньої спільної дитини, а тому суд вважає розумним та справедливим стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 1600 грн., яка визнається [PERSON] та становить більше половини прожиткового мінімуму для дитини [PERSON] , 2005 р.н., починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст.191 СК України аліменти підлягають стягненню з дня звернення до суду, тобто з 20.08.2021. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена. За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 09 серпня 2021 року між адвокатом Деркачем В.Г. та клієнтом [PERSON] укладено договір про надання правничої допомоги. Гонорар за надання правової допомоги - складає 1500 грн. Сторони погодили вартість наданих послуг та вважають суму справедливою. До матеріалів цивільної справи додано квитанцію №38 від 09.08.2021. Доводи відповідача щодо відсутності підстав для стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу не спростовують вищезазначеного та не є підставою для відмови у стягненні судових витрат на правничу допомогу. З огляду на зазначене, враховуючи зміст поданих документів на підтвердження понесених позивачем судових витрат, вищезазначених критеріїв, відсутності клопотання іншої сторони про зменшення судових витрат, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правничу допомогу. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved