Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

Позивачка, посилаючись на те, що: -вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 5 липня 2014 року, від якого спільних дітей не мають; -спільне життя з відповідачем у них не склалося; -вони мають різні характери та погляди на життя, через що постійно виникали сварки та непорозуміння; -вони втратили почуття кохання та довіри один до одного; -шлюбні відносини між ними фактично припинені, їх шлюб існує формально; -більше трьох років вони проживають окремо, спільне господарство вести припинили, а тому подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає; -на сьогоднішній день спору про поділ майна, що є їх спільною сумісною власністю, немає; -подальше збереження їх шлюбу є неможливим та недоцільним, суперечитиме їх інтересам; -вважає, що застосування передбачених ст.111 СК України заходів щодо примирення їх подружжя, є недоцільним, оскільки примирення між ними є неможливим, звернулася до суду з позовом та просить: розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву /а.с.23/, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та просила розглянути справу в її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву /а.с.16/, в якій позов визнав та просив розглянути справу в його відсутність. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити в відсутність позивачки та відповідача, без фіксування судового процесу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України: у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Спору про спільно нажите майно сторони не заявляють. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України: у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно квитанції №4541210029 від 12 серпня 2022 року /а.с.1/ позивачка при зверненні до суду сплатила документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 992грн.40коп., -50 відсотків якого в розмірі 496грн.20коп. підлягають поверненню позивачці з державного бюджету відповідно до ст.142 ч.1 ЦПК України; -50 відсотків якого в розмірі 496грн.20коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved