Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

[PERSON] , інтереси якого представляє - адвокат Єльнікова Н.О., звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської облаті Українська Н.М. про визначення додаткового строку для подання заяви про прийнятття спадщини за заповітом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є онуком [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки № [NUMBER] загальною площею 4,30 га, що знаходиться на території Новоукраїнської міської ради, кадастровий номер 3524010000:02:002:0212. 23\~лютого 2010 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів позивачу зазначену земельну ділянку. Однак про існування такого заповіту [PERSON] дізнався лише 25 травня 2021 року в телефонному режимі від приватного нотаріуса Новоукраїнського районного нотаріального округу Української Н.М. Звернувшись до останньої із заявою про прийняття спадщини позивач отримав постанову від 26.05.2021 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з пропуском строку для прийнття спадщини. Спадкоємцем, який протягом шестимісячного терміну подав заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] згідно ст. 1270 ЦК України є його рідна донька [PERSON] . Відповідач по справі - рідна баба позивача [PERSON] також звернулась у встановлений законом строк до нотаріуса, проте із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь доньки [PERSON] . Так як [PERSON] , через свою необізнаність про наявність заповіту, у встановлений законом строк не звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом, тому просить суд визначити йому додатковий двомісячний строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини за заповітом після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 01 липня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та витребувано докази. 05.08.2021 року на адресу суду надійшов відзив від [PERSON] на позовну заяву [PERSON] , відповідно до якого відповідач просила відмовити [PERSON] в позові. Свій відзив мотивує тим, що після смерті чоловіка [PERSON] відповідач 22.04.2021 року звернулася до приватного нотаріуса Новоукраїнського районного нотаріального округу Української Н.М. із заявою для відкриття спадщини, після чого їй стало відомо про те, що померлий за життя склав заповіт на ім`я онука [PERSON] . Проте вважає, що будь-якого заповіту її померлий чоловік скласти не міг, так як зі своїм померлим чоловіком відповідачка проживала досить довгий час і всі питання вони вирішували удвох. Дізнавшись про наявність вказаного заповіту, відповідачка намагалась поспілкуватись з приводу даного питання з онуком, однак спілкування з онуком виявилось невдалим і закінчилось викликом поліції. Вважає, що позивач достеменно знав про наявність заповіту раніше. 22.09.2021 року ухвалою суду залучено в якості третьої особи [PERSON] . 21.12.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Єльнікова Н.О. позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили їх задовільнити. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Дмитрух Д.М. просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що об`єктивних причин, які б перешкоджали [PERSON] у встановлений законом строк звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті рідного діда за заповітом не встановлено. Представник зазначив про те, що зі слів нотаріуса йому відомо про те, шо онук [PERSON] привозив діда в 2010 році до нотаріуса та після смерті діда вимагав від відповідачки [PERSON] , щоб остання відмовилась від спадкового майна. Третя особа [PERSON] , у судовому засідані заперечувала щодо задоволення позову, стверджувала про те, що позивач достеменно знав про наявність заповіту, так як ще в грудні 2020 року, відразу після смерті діда просив [PERSON] звернутись до нотаріуса із заявою про відмову від спадкового майна, а у березні 2021 року в телефонному режимі сповістив про те, що він має намір успадкувати земельну ділянку. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Новоукраїнського районного нотаріального округу в Кіровоградській області Українська Н.М. в судове засідання з невідомих причин не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Свідок [PERSON] суду повідомила, що є знайомою відповідачки [PERSON] та третьої особи [PERSON] , працює санітаркою в лікарні. Приблизно в березні 2021 року, перебуваючи на роботі, почула телефонну розмову [PERSON] з жінкою позивача з погрозами, яка стосувалась спадкового майна. З приводу заповіту нічого не чула. Свідок [PERSON] повідомила суду про те, що є колишньою невісткою спадкодавця та відповідачки [PERSON] . Приблизно у березні 2021 року перебувала у відповідачки вдома та чула суперечки між нею та позивачем. [PERSON] вимагав, щоб бабуся відмовилась від спадкового майна. Про заповіт нічого не чула. Дослідивши матеріали справи та заслухавши покази свідків, суд приходить до переконання про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що\~ [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 07.11.2020 року Новоукраїнським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) серія [NUMBER] (а.с. 14). Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на земельну ділянку площею 4.30 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3524010000:02:002:0212, розташованої на території Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, та належала [PERSON] на праві державного акту на право приватної власності на землю ІІ-КР №029679 (а.с. 15). З позовної заяви вбачається, що померлий є рідним дідом позивача. Згідно копії заповіту, складеного 23.02.2010 року та посвідченого приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області Українською Н.М., зареєстрованого в реєстрі за № 259, [PERSON] заповів [PERSON] земельну ділянку площею 4,30 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, що належала спадкодавцю на підставі державного акту серії ІІ-КР №029679 (а.с. 18). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 22.04.2021 року встановлено, що вищевказаний заповіт, на даний момент чинний (а.с. 59). Між тим, у строк, встановлений законодавством, позивач із заявою про прийняття спадщини після померлого діда до нотаріальної контори не звернувся. Відповідно до показів, які були надані у судовому засіданні [PERSON] та заяви, яка адресована приватному нотаріусу Новоукраїнського районного нотаріального округу Українській Н.М. вбачається, що позивач 25.05.2021 року в телефонному режимі дізнався від нотаріуса про те, що [PERSON] заповів [PERSON] земельну ділянку сільськогосподарського призначення (а.с. 17). Відповідний факт підтверджується також відповіддю нотаріуса Новоукраїнського районного нотаріального округу Української Н.М. від 31.05.2022 року на адвокатський запит (а.с. 129). Згідно постанови №5 про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 26.05.2021 р. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з тих підстав, що він пропустив встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини (а.с. 21). Як вбачається зі спадкової справи № 71/2021, відкритої після смерті [PERSON] , який помер [INFO] відповідач по справі [PERSON] 22.04.2021 року відмовилась від прийняття спадщини піля смерті свого чоловіка [PERSON] і не заперечувала, щоб свідоцтво про право на спадщину було видано на ім`я дочки [PERSON] . Зі спадкової справи також вбачається, що із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Новоукраїнського районного нотаріального округу Української Н.М звернулись третя особа по справі [PERSON] та позивач [PERSON] (а.с. 46-66). Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Статтею 263\~ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 Цивільного кодексу України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.\~1270\~цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Постановою Пленуму\~Верховного Суду\~України "Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування\~"\~від 30.05.2008\~року №\~7 п.24 передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина другастатті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Статтею 1272\~ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Верховний Суд у Постанові від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17 зауважив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При вирішенні цивільно-правового спору суд враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року№ 15-рп/2004у справі № 1-33/2004. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 06.09.2017 р. у справі №6-496цс17, у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Отже, закон пов`язує виникнення у нотаріуса або у особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання яких невідоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Наразі, як установлено судом, 22.04.2021 року була заведена спадкова справа № 71/2021 щодо майна померлого [PERSON] , нотаріус не вчиняв вчасно дії для повідомлення про відкриття спадщини чи виклику спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Зі слів позивача та його заяви від 26.05.2021 року, а також відповіді приватного нотаріуса Новоукраїнського районного нотаріального округу Української Н.М. від 31.05.2022 року №139/01-16 на адвокатський запит, що міститься в матеріалах справи, факт повідомлення [PERSON] про наявність заповіту було здійснено нотаріусом в телефонному режимі 26.05.2021 року, вже після того як сплив строк в межах якого позивач повинен був подати заяву про прийняття спадщини за заповітом. Оглянувши матеріали справи, вивчивши докази в їх сукупності, суд визнає поважними причини пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Спадкоємець не був обізнаний про наявність заповіту, а лише вимагав від відповідачки [PERSON] відмовитися від спадкового майна на його користь, що зокрема підтверджується поясненнями свідків та узгоджуються з поясненнями наданими самим позивачем. Шестимісячний строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця сплив 07 травня 2021 року, 26 травня 2021 року позивач звернувся до нотаріальної контори, а 17 червня 2021 року пред`явив позов до суду, тобто пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини є також незначним. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Оцінюючи пропуск строку позивачем, суд враховує принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободта статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також загальні засадами цивільного законодавства: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність. Враховуючи викладене, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позивач з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , такий строк є незначним, а тому позов підлягає задоволенню та суд вважає достатнім визначити строк для прийняття спадщини тривалістю два місяці. На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved