Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Христинівського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Просив, стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , користь 20 361 ( двадцять тисяч триста шістдесят одну) гривню як відшкодування заподіяної матеріальної шкоди. Стягнути із [PERSON] , [INFO] , на його, [PERSON] , користь 100 000 ( сто тисяч гривень як відшкодування моральної ( немайнової) шкоди. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] 22.08.2018 близько14 години 00 хвилин у смт Верхнячка Христинівського району Черкаської області на перехресті вулиць Пеніжківська - Заводська рухаючись автомобілем «Шкода - Октавіа А-5», д.н.з. [NUMBER] по вул. Заводська у напрямку перехрестя з вул. Пеніжківська, не надав переваги у русі автомобілю «ВАЗ 21099» д.н.з. [NUMBER] , під моїм керуванням, який рухався по головній дорозі вул. Пеніжківська, внаслідок чого відбулося зіткнення вище вказаних автомобілів. У результаті дорожньо- транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ 21099» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] отримала тілесні ушкодження, з якими була доставлена до Христинівської ЦРЛ, а транспортні засоби механічні пошкодження. 23.08.2018 відомості за вказаним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018250260000381 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Відповідно до висновку судово - медичного експерта №05-7-01/126 від 17.04.2019 у моєї дочки, [PERSON] , [INFO] , виявлено тілесні ушкодження у виді гематоми тім`яної ділянки голови, які відносяться до легкого ступеню тяжкості. З огляду на те, що проведеним експертним дослідженням кістково - травматичних змін у [PERSON] не виявлено, слідчим СВ Христинівського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області 19.09.2019 прийнято рішення про закриття кримінального провадження, а відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. Постановою судді Черкаського районного суду Черкаської області Суходольського О.М. від 29 листопада 2019 року [PERSON] визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУаАП, а провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП. Унаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху і зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 21099» д.н.з. [NUMBER] , моїй малолітній дочці - [PERSON] , заподіяні тілесні ушкодження, а належний мені автомобіль марки «ВАЗ 21099» д.н.з. [NUMBER] зазнав значних механічних пошкоджень. Порушення Правил безпеки дорожнього руху України водієм [PERSON] перебувають у прямому причинному зв`язку з дорожньо - транспортною пригодою та її наслідками. 21.05.2021 року ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 09.08.2021 року ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області залучено третю особу ПрАТ «СК «ВАН КЛІК» 24.11.2021 року ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю, адвокат Маргарян А.Д., підтримав позовні вимоги посилаючись на обставини які зазначені в позові та просили їх задовільнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] , заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що позивач не вірно визначив суму завданої матеріальної шкоди, оскільки в матеріалах справи відсутній висновок експерта про визначення вартості матеріальних збитків, який попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок (Постанова ВП ВС від 18.12.2019 № 522/1029/18 (14-270 цс 19), тобто немає калькуляції переліку запчастин, що потребують заміни та вартості виконуваних робіт. З наданих позивачем копій товарних чеків частину неможливо прочитати, виписано нечітко, товарний чек від 19.11.2019 на якому є печатка [PERSON] , вказано скло лобове в к-ті 1, ціна 720 грн., яким чином цей товарний чек зв`язаний з даним ДТП, оскільки є фото після ДТП на якому зафіксовано, що автомобіль ВАЗ 21099 д.н.з. [NUMBER] немає пошкоджень лобового скла. 22.08.2018 сталася ДТП, висновку експерта про визначення вартості матеріального пошкодження автомобіля відсутній в матеріалах справи, а договір на ремонт та технічне обслуговування транспортних засобів за №1 від 26.11.2019, тобто з моменту ДТП пройшло більше 2-х місяців, тому ставить під сумнів, що опис проведених робіт відповідно до акта № 1 від 26.11.2019 та чеку №2 від 06.11.2019, товарні чеки від 26.11.2019, 05.11.2019, від 19.11.2019 зв`язані з ДТП.В акті №1 від 26.11.2019 року вказано «монтаж і демонтаж деталів» норма годин 1, але не вказано, які саме це були деталі, чим вводять суд в оману, прописано норма годин, але немає вартості даних робіт по кожній позиції. 19.09.2019 закрите кримінальне провадження № 12018250260000381, у зв`язку з тим, що відсутній склад кримінального правопорушення, а 29.11.2019 року суддя Черкаського районного суду Черкаської області виніс постанову відносно [PERSON] де визнав винним його у вчинення правопорушення передбаченої ст.124 КУпАП. Відповідно до висновку судово - медичного експерта № 05-7-01/126 від 17.04.2019 року [PERSON] , [INFO] виявлено тілесні ушкодження у виді гематоми тім`яної ділянки голови, які відносяться до легкого ступеня тяжкості. Заперечував, що в [PERSON] констатовано астеноневрологічний синдром, обумовлений ДТП, при цьому в матеріалах справи відсутні докази даної обставити, а саме: заключения спеціаліста. Щодо відшкодування майнової шкоди. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню. Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування». За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», № 1961-IV. Згідно з статтею 3 Закону №1961-IV визначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV). Відповідно до полісу №АК/8515151 укладеного між [PERSON] та ПрАТ «СК`ВАНКЛІК» про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхові суми за внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілих становить 200000 грн. на одного потерпілого. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, у даному випадку ПрАТ «СК`ВАНКЛІК», та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17). Позивач не надав суду доказів, що вартість завданого збитку, тобто ремонту пошкодженого автомобіля перевищує встановлену законом суму відшкодування (ліміт) та що обов`язок відшкодування майнової шкоди має бути покладено на відповідача, а не на ПрАТ «СК`ВАНКЛІК». Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Отже, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків) (Постанова ВС від 18.02.2022, справа 522/1251/15-ц). Тобто із винуватця ДТП може бути стягнуто різницю між фактичним розміром завданих збитків та страховим відшкодуванням, якщо при визначення страхового відшкодування враховано знос деталей автомобіля. Проте позивач не надав суду доказів на підтвердження вказаних вище обставин, а доказування не може грунтуватися на припущеннях. Позивачем суду не надано висновку експерта або ж іншого письмового доказу на підтвердження визначення вартості майнового збитку, завданого ДТП. Крім того, суд погоджується із доводами відповідача, що позивачем не доведено допустимими та достатніми доказами, які б підтверджували причинно-наслідковий зв`язок між дорожньо-транспортною пригодою та виконаними роботами по відновленню автомобіля ВАЗ 21099, д.н.з. [NUMBER] . Оскільки позивачем не надано суду доказів, за яких суд дійшов би висновку про наявність законних підстав для стягнення із відповідача 20 361 грн матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, суд відмовляє повністю у задоволенні позову про стягнення матеріальної шкоди. Суд частково задовольняє позов про відшкодування моральної шкоди, виходячи із наступного. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України). Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (див. пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц). Відповідно до статті 23 Закону № 1961-IVшкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Згідно зі статтею 26-1 Закону № 1961-IVстраховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та пунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та пунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону № 1961-IV, відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (пункт 27.3 статті 27 Закону № 1961-IV). Шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП (стаття 28 Закону № 1961-IV). Таким чином, потерпіла особа у разі настання страхового випадку набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (зокрема, смертю). У таких випадках розмір моральної шкоди, яку відшкодовує страховик винної особи, передбачений статтею 26-1 та пунктом 27.3 статті 27 Закону. Позивач просить стягнути моральну шкоду, яка не охоплюється страховим відшкодуванням, оскільки не стосується шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого (згідно з статтею 23 Закону № 1961-IV) та не належить до шкоди, заподіяної майну (згідно з статтею 28 Закону № 1961-IV). Тому відповідальність за заподіяну позивачу моральну шкоду, яка полягає в його моральних стражданнях та інших немайнових втратах через спричинене з вини страхувальника ДТП, має бути співмірною із завданою майновою шкодою та компенсована особою, яка є винуватою у ДТП. Очевидно, що позивачці заподіяно моральної шкоди, оскільки він переніс хвилювання у зв`язку із ДТП через пошкодження йому автомобіля, неможливістю ним користуватися якийсь час, необхідністю докладати зусилля для відновлення стану, що існував до події ДТП, виходячи із принципу розумності, справедливості, співмірності, суд визначає розмір моральної шкоди - 2000 гривень, які належить стягнути із відповідача. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільненій від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовій збір». Отже з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 15,08 грн - пропорційно розміру задоволених позовних вимог (2000*908 :20150, 73).

Outcome: partial