Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

04 жовтня 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та розірвання договору про сплату аліментів. В обґрунтування вимог посилається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 24.06.2019. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . 03 лютого 2012 року між сторонами було укладено договір між батьками про сплату аліментів на дитину, здійснення батьківських прав та виконання обов`язків. За умовами договору відповідач зобов`язався сплачувати аліменти на утримання їхнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000,00 грн на місяць та для забезпечення літнього відпочинку дитини не пізніше 10 червня кожного року, починаючи з наступного в розмірі одномісячної аліментної виплати. Свої зобов`язання за вказаним договором відповідач порушив, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість зі сплати аліментів за період з 09.10.2019 року по 04.10.2021 року у сумі 20000,00 гривень. Враховуючи, що відповідачу відомо про наявність заборгованості, однак він свідомо ухиляється від її погашення, позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви просить суд: - розірвати між [PERSON] та [PERSON] договір між батьками про сплату аліментів на дитину, здійснення батьківських прав та виконання обов`язків від 03.02.2012; - стягнути з [PERSON] заборгованість по аліментам за договором між батьками про сплату аліментів на дитину, здійснення батьківських прав та виконання обов`язків від 03.02.2012 у розмірі 20000 (двадцять) тисяч гривень; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду, тобто з 04.10.2021 і до досягнення дитиною повноліття. 04 жовтня 2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана на розгляд судді Анохіну А.М. Ухвалою суду від 07.10.2021 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. 02 грудня 2021 року до суду позивачем подано клопотання про усунення недоліків Ухвалою суду від 06.12.2021 в справі відкрито спрощене позовне провадження. Справу було призначено до розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 22 вересня 2022 року позивачем до суду подано уточнену позовну заяву з більш детальним розрахунком заборгованості відповідача. Відзив на позовну заяву відповідачем подано не було. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, подано заяву до суду в якій просить справу слухати у її відсутність та в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив. Відповідно до ч. 3, 5, 8, 11 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. За таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи за відсутності учасників процесу. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 24.06.2019. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . За змістом ст. 180, ч. 1 ст. 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. 03 лютого 2012 року між сторонами було укладено договір між батьками про сплату аліментів на дитину, здійснення батьківських прав та виконання обов`язків, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловим Р.В., зареєстрований в реєстрі за № 272. За умовами п. 3 даного договору, аліменти сплачуються платником щомісяця у виді твердої грошової суми, розмір якої за домовленістю сторін встановлений у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок на місяць. Відповідно до п. 4 даного договору, виплата аліментів здійснюється платником щомісячно, не пізніше 20 (двадцятого) числа поточного місяця за минулий місяць. Пунктом 7 даного договору передбачено, що окрім оплати суми аліментів передбачених у пункті 3 цього договору, для забезпечення літнього відпочинку дитини, платник не пізніше 10 червня кожного року, починаючи з наступного, додатково сплачує грошові кошти в розмірі одномісячної аліментної виплати. З позовної заяви вбачається, а відповідач не оспорив той факт, що за період з 09 жовтня 2019 року по 04 жовтня 2021 року останнім не були сплачені кошти. Таким чином, сума його заборгованості зі сплати аліментів за зазначений період становить 16000,00 гривень та зі сплати додаткових витрат на дитину в розмірі 4000,00 гривень. Згідно до ч. 1 ст. 9 Сімейного кодексу України, подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За положеннями ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Невиконання відповідачем умов укладеного договору є підставою для його розірвання, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за договором, то слід зазначити наступне. На підставі ч. 4 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Враховуючи, що відповідач знає про суму аліментів, які він має щомісячно сплачувати на користь позивача на утримання дитини та суму додаткових витрат, які повинен сплачувати щомісячно, однак від виконання свого обов`язку ухиляється, суд дійшов висновку, що саме внаслідок винних дій відповідача виникла заборгованість перед позивачем зі сплати аліментів та додаткових витрат. Як вбачається з розрахунку, проведеного позивачем та з урахуванням заборгованості відповідача зі сплати аліментів, яка становить 16000,00 гривень та заборгованості по додаткових витратах в розмірі 4000,00 гривень. Даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за договором у добровільному порядку відповідачем за час розгляду справи в суді не надано. Враховуючи, що до теперішнього часу відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, заборгованість не сплатив, суд вважає, що вона повинна бути стягнута у примусовому порядку у межах позовних вимог за період з 09 жовтня 2019 по 04 жовтня 2021 у сумі 20000,00 гривень. Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів, то суд вважає їх задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач ухиляється від виконання обов`язків по вихованню свого неповнолітнього сина, на теперішній час дитина проживає з матір`ю, знаходиться на її вихованні та утриманні. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму. Згідно зі ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, враховуючи, що позивач звернулась до суду за захистом своїх прав 04.10.2021 то аліменти мають бути присуджені з дня її звернення до суду з позовом, тобто з 04.10.2021. Враховуючи те, що відповідач як батько зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації життя нарівні з позивачем, виходячи з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04.10.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача та на користь держави.

Outcome: approved