Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами про розірвання на підставі ст. 38 КЗпП України трудового договору між ним та ТОВ «Екозарядка». Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.08.2016 року було створено та зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальністю «Екозарядка» номер запису № 10741020000061819, місцезнаходження 04053, місто Київ, Вознесенський Узвіз, будинок 14, офіс 16/10, код ЄДРПОУ: 40789197. Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань [PERSON] є керівником товариства з 30.10.2018 року. В цей час єдиний засновник товариства перестав виходити з ним на зв`язок. 23.05.2021 року він надіслав цінним листом заяву про звільнення за власним бажанням, проте вказаний лист був залишений без виконання. Оскільки такі дії відповідача порушують його право на вільний вибір виду діяльності, тому він змушений звернутись до суду для захисту своїх прав. Провадження у справі відкрито 17.01.2022 р., відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з`явились. Від представника позивача надійшла заява, в якій він просить проводити розгляд справи за його відсутності, не заперечує заочного розгляду справи. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про відкриття провадження у справі, у встановленому законом порядку відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився. Третя особа також в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Правом подати пояснення позов не скористалась За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. ст. 223,280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши наявні докази, та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Смірнов Володимир Анатолійович є керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Екозарядка» з 30.10.2018 року. Єдиним засновником (учасником) Товариства з обмеженою відповідальністю «Екозарядка» є [PERSON] , розмір внеску до статутного фонду (грн.): 60987960,00 грн, що складає 100 % статутного капіталу товариства. Як свідчать матеріали справи, 23.05.2021 року [PERSON] звернувся до загальних зборів учасників ТОВ «Екозарядка» з заявою про звільнення його з посади директора за ст. 38 КЗпП України. Також 23.05.2021 року позивач звернувся до Засновника ТОВ «Екозарядка» із повідомленням про звільнення та з метою складання протоколу просив прибути за місцем реєстрації товариства для оформлення необхідних документів. Як вбачається із матеріалів справи, 23.06. рішенням загальних зборів ТОВ «Екозарядка» було вирішено: за відсутністю відповідного кворуму для звільнення керівника звернутися до суду з метою розірвання трудового договору порядку цивільного судочинства. Позивачем 02.09.2021 року було направлено на адресу засновника ТОВ «ЕКОЗАРЯДКА» заяву про передачу документів. 05.11.2021 року [PERSON] повторно направив повідомлення про скликання загальних зборів засновнику ТОВ «Екозарядка». Крім того, 05.11.2021 року позивачем було направлено вимогу до Засновника ТОВ «Екозарядка» про негайне проведення загальних зборів засновників та зазначено, що вразі відсутності відповідного реагування Позивач буде звертатися до суду. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про розгляд ТОВ «Екозарядка» заяви позивача про звільнення з посади з підстав визначених ст. 38 КЗпП України. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Згідно з ч. 2 ст. 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян на підставі Конституції України гарантується. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Стаття 21 КЗпП України визначає, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до п.4 ч.1 ст.36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Згідно ч.1 ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Судом встановлено, що на даний час трудові відносини між сторонами фактично припинені, однак процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана, у позивача відсутня можливість припинити трудовий договір в інший спосіб, крім звернення до суду, оскільки його заява про звільнення залишена без реагування. У зв`язку з цим, з метою надання можливості позивачу в подальшому реалізовувати своє право на працю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання трудового договору, на підставі ст. 38 КЗпП України, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 гривень.

Outcome: approved