Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

11 січня 2022 року комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» в особі СП «Енергозбут» (далі по тексту - позивач, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є споживачем центрального опалення та централізованого постачання гарячої води, які постачає їй позивач за адресою: [ADDRESS] . Відповідач своєчасно не сплачувала кошти за надані позивачем послуги централізованого постачання гарячої води та централізованого опалення, у зв`язку з чим, станом на 1 серпня 2021 року за нею утворився борг. Просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиті заборгованість за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 17 080 грн 27 коп., заборгованість за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 637 грн 92 коп., заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 20 739 грн 75 коп., заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 10 147 грн 27 коп. та судовий збір у розмірі 2 270 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27 січня 2022 року відкрито провадження у справі без виклику учасників справи в судове засідання. 19 травня 2022 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання на 16 год. 00 хв. 14 червня 2022 року. 14 червня 2022 року сторони до суду не прибули, про розгляд справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 22 липня 2022 року. 23 червня 2022 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача [PERSON] (рнокпп: [NUMBER] ) на належного - [PERSON] .Також подала заяву про проведення розгляду справи 22 липня 2022 року за її відсутності. 22 липня 2022 року в судове засідання відповідач не з`явився хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник позивача вмотивувала клопотання тим, що згідно відповіді комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 4 червня 2004 року. Ухвалою від 22 липня 2022 року клопотання задоволено, замінено первісного відповідача [PERSON] належним відповідачем - [PERSON] . Розгляд справи відкладено на 9 вересня 2022 року. 9 вересня 2022 року від представник позивача надійшло клопотання про проведення розгляду справи без її участі. Відповідач повідомлений у встановленому законом порядку до суду не з`явилась, про причини неявки не повідомила. Розгляд справи відкладено на 29 вересня 2022 року. У судове засідання представник позивача не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити позовну заяву в повному обсязі, не заперечуючи проти винесення заочного рішення. Відповідач в судові засідання призначені на 9 та 29 вересня 2022 року не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, однак конверти повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або письмового відзиву на позов, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу без їх участі по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Відтак з 1 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП ««Київтеплоенерго». Як вбачається із матеріалів справи, згідно відповіді комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 4 червня 2004 року. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг на час виникнення спірних правовідносин визначав Закон України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону від 24 червня 2004 року № 1875-IV (надалі - Закон № 1875-IV). Вищевказаний Закон містить визначення комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо-та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. За приписами статті 19 Закону № 1875-IV учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого постачання холодної води та водовідведення. Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 21 Закону № 1875-IV виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Частина 7 статті 26 цього Закону визначає, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. За приписами статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. За приписами статті 20 Закону № 1875-IV, пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно статті 32 Закону № 1875-IV розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. З 1 травня 2019 року набула чинності нова редакція Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року (далі - Закон № 2189-VIII). За приписом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Тарифи на комунальні послуги, які надаються позивачем, формуються у відповідності з Порядком формування тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» (зі змінами внесеними згідно з Постановою КМУ № 291 від 3 квітня 2019 року). Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що відповідач, будучи споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, не виконувала покладені на неї договором і законом обов`язок по оплаті зазначених послуг внаслідок чого за період з 1 травня 2018 року по 1 серпня 2021 виникла заборгованість у розмірі 30 887 грн 02 коп., з яких: 20 739 грн 75 коп. - за централізоване опалення та 10 147 грн 27 коп. - за централізоване постачання гарячої води, що підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с.-5). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Як встановлено судом, 11 жовтня 2018 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) до Додатки до нього, відповідно до яких ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» набуло права грошової вимоги до боржників, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 1 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 1 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отриманні кредитором за період 1 серпня 2018 до дати укладення цього договору. Перелік договорів, (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору. Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до Договору № 602-18 про відступлення прав вимоги від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» позивач прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 1 травня 2018 року. Таким чином позивач прийняв право вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за спожиті послуги у розмірі 17 718 грн 19 коп. та прийняв право вимоги відповідача будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не належним чином сплачувала за надані їй житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим станом на 1 серпня 2021 утворилась заборгованість до 1 травня 2018 року за послуги з централізованого опалення в розмірі 17 080 грн 27 коп., та за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 637 грн 92 коп., заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення в розмірі 20 739 грн 75 коп., заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 10 147 грн 27 коп. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води та з централізованого опалення в загальному розмірі (17080,27+637,92+20739,75+10147,27=) 48 605 грн 21 коп. є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 2 270 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Одночасно комунальне підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» просило стягнути кошти за надання інформації у розмірі 142 грн 60 коп. Згідно п. 1 ст. 140 ЦПК України, особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Суд приходить до висновку, що дана вимога підлягає задоволенню.

Outcome: approved