Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 34 927 гривень 90 копійок. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є правонаступником кредиторів за угодою № СО2.232.72579 від 10 листопада 2016 року про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, за якою [PERSON] отримав кредитні кошти від ПАТ «Ідея Банк». Відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту і сплаті відсотків за вказаним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за кредитом у вказаному розмірі. Відповідач надав суду відзив на позов у якому заперечив вимоги позову та просив відмовити в його задоволенні з тих підстав, що він не отримав кредитні кошти і банк не ознайомив його із Умовами і тарифами кредитування. Також, у своєму листі від 15.08.2022 року (вх. № 10869 від 31.08.2022 року) позивач просить застосувати строки позовної давності, посилаючись на те, що з дня настання права вимоги минуло понад п`ять років. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. За угодою № СО2.232.72579 від 10 листопада 2016 року про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, укладеної між ПАТ «Ідея Банк» і [PERSON] вбачається, що ПАТ «Ідея Банк» відкрив відповідачу поточний рахунок та надав кредит шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку з максимальним лімітом в розмірі 200 000 гривень 00 копійок (ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди 10 000 гривень 00 копійок) зі сплатою відсотків за користування коштами кредитної лінії (а.с. 5). Відповідно до п. 3.3 угоди, процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48 % річних. Згідно із п. 3.4 угоди, розмір обов`язкового мінімального платежу встановлюється тарифами банку. Дата сплати обов`язкового мінімального платежу за кредитною лінією за попередній розрахунковий період - до останнього операційного дня платіжного періоду, який починається з дня, наступного за останнім днем попереднього розрахункового періоду, і закінчується на 30 день з моменту закінчення попереднього розрахункового періоду. Відповідно до п. 4 угоди, повернення заборгованості та сплата відсотків за користування кредитною лінією та/або інших платежів за угодою та договором здійснюється згідно умов договору, типового графіку та розрахунку сукупної вартості кредиту, а також тарифів, які розміщені на сайті банку за адресою www.ideabank.ua. Підписанням угоди клієнт підтверджує, що ознайомлений з типовим графіком і розрахунком сукупної вартості кредиту. Надалі, за договором факторингу № 12/90 від 03.12.2020 року укладеного між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «ФК «Профіт Капітал» до останнього перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором [PERSON] (а.с. 17 - 19, 20 - 22, 23, 24). Відповідно до Реєстру боржників у додатку № 1 до договору факторингу № 12/90 від 03.12.2020 року загальна сума заборгованості [PERSON] за договором № СО2.232.72579 від 10 листопада 2016 року складає 30 817 гривень 53 копійки, що також підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості станом на 03.12.2020 року (а.с. 9, 20 - 22). Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 і 2). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зокрема, із наданого позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач має заборгованість за договором № СО2.232.72579 від 10 листопада 2016 року на загальну суму 30 817 гривень 53 копійки, з яких: заборгованість за основним боргом - 10 000 гривень 00 копійок і заборгованість за відсотками - 20 817 гривень 53 копійки (а.с. 9). Також, відповідно до наведеної норми цивільного закону, з відповідача на користь позивача слід стягнути 3 % річних в сумі 997 гривень 78 копійок та інфляційні втрати в сумі 3 112 гривень 59 копійок за період прострочення зобов`язання з 03.12.2020 року по 10.01.2022 року, що підтверджується відповідним розрахунком (а.с. 10). Таким чином, оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплатити процентів у строки передбачені кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. При цьому, суд не приймає до уваги і відхиляє доводи відповідача про те, що він не отримав кредитні кошти, оскільки такі твердження не відповідають дійсності та спростовуються доданою до позову випискою банку за відповідним рахунком [PERSON] за період часу з 01.06.2016 року по 03.12.2020 року (а.с. 6 - 8). Також, суд не вбачає правових підстав для застосування строків позовної давності, оскільки відповідно до пункту 7 кредитного договору, дана угода діє протягом усього строку кредитування, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за угодою. Тобто, коли відповідач не виконав свої зобов`язання за даною угодою, слід вважати, що угода діє. Крім того, у пункті 6 кредитного договору сторони погодили і визначили, що строк позовної давності за спорами, що випливають з угоди становить 10 років. Зазначене цілком відповідає приписам статті 259 ЦК України. Як наслідок, не закінчились строки позовної давності, а тому заява відповідача про їх застосування є необґрунтованою, безпідставною і задоволенню не підлягає. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Зокрема, суду надано копію Договору про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28.09.2021 року разом із актом № 1 прийому-передачі реєстру боржників від 18.10.2021 року, актом № 1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 01 червня 2022 року, наказом про прийняття на роботу адвоката Мартиненка В.В. і платіжним дорученням № 9641 від 05 липня 2022 року, з яких вбачається, що позивачем оплачено юридичні послуги за позовом до [PERSON] в сумі 2 000 гривень (а.с. 46 - 47, 48 - 49, 50 - 51, 52, 53). Також, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2 481 гривня 00 копійок, що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 9148 від 14 січня 2022 року (а.с. 4). Отже, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати позивача у вигляді сплати судового збору і витрат на правову допомогу, слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved