Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

Позивач звернулася в суд та просить визнати за нею право на спадкові земельні ділянки без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Свої вимоги мотивує наступним. Її мати [PERSON] померла [INFO] та після її смерті відкрилася спадщина на належне їй право на земельну ділянку площею 1,68га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. На момент смерті матері з нею проживали вона та її батько [PERSON] [INFO] її батько помер та після його смерті відкрилася спадщина на належне йому право на земельну ділянку площею 2,21га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Вона проживала з батьком на день його смерті, не відмовилася від прийняття спадщини. Нотаріусом відмовлено йому видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, оскільки в нього відсутні оригінали сертифікатів на право на земельні ділянки. Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Від відповідача надійшла заява, в якій він просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, щодо вирішення спору покликався на розсуд суду. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Батьком позивачки є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища. З довідки №31-13-0.181-69/45-21 від 01.12.2021р. встановлено, що [PERSON] належить право на земельну ділянку частку (пай) 1,68га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, розташовану на території Поторицької сільської ради Сокальського (на даний час та надалі - Червоноградського) району Львівської області. Відповідно до довідки №31-13-0.181-68/45-21 від 01.12.2021р. [PERSON] належить право на земельну ділянку частку (пай) 2,21га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, розташовану на території Поторицької сільської ради Сокальського (на даний час та надалі - Червоноградського) району Львівської області. [PERSON] померла [INFO] та з нею на день смерті проживали: чоловік [PERSON] та дочка [PERSON] , що встановлено з свідоцтва про смерть та довідки №27 від 30.03.2021р. [PERSON] помер [INFO] та з ним на день смерті проживала його дочка - позивачка [PERSON] , що встановлено з свідоцтва про смерть та довідки №26 від 30.03.2021р. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Статтею 549 ЦК Української РСР (1963р.) регламентовано, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив у володіння або управління спадковим майном. В силу ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 п. г ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також уразі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець який проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем після смерті матері та батька, вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки проживала з ними на момент їх смерті. В той же час, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.04. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995р. №801 затверджено форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразок Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. За таких підстав, право на земельні ділянку підлягає спадкуванню позивачкою, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved