Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

Представник позивача АТ «А-БАНК» Шкапенко О.В. звернувся до суду 13.05.2021 з указаним позовом та просив стягнути з [PERSON] на користь АТ «А-БАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 11.07.2014 станом на 10.03.2021, у загальному розмірі 42211,18 грн, з яких заборгованість: за кредитом - 17715,79 грн, за процентами за користування кредитом - 22291,27 грн, штрафи - 2204,12 грн, а також судові витрати в розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування пред`явлених вимог указав, що 11.07.2014 [PERSON] приєдналася до умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» з метою укладення кредитного договору б/н та отримання кредитної картки шляхом підписання анкети-заяви. Відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на офіційному банківському сайті https://www.a-bank.com.ua/terms, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Свідченням приєднання відповідача до угоди та дії укладеного між банком та нею кредитного договору є факт користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів. АТ «А-БАНК» свої зобов`язання за кредитним договором перед [PERSON] виконав у повному обсязі. Однак позичальник не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, тим самим допустила порушення 10.03.2021 виникла заборгованість в загальному розмірі 42211,18 грн (17715,79 грн заборгованість за кредитом, 22291,27 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, 2204,12 грн. штраф) На даний час [PERSON] продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за кредитним договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «А-БАНК». Заочним рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27.07.2021 позовні вимоги АТ «АКЦЕНТ-БАНК» до [PERSON] задоволено. Однак, ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 08.08.2022 указане заочне рішення суду скасовано, з призначенням справи до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача правом на участь у судовому засіданні не скористався, просив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, за відсутності представника банку, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.4). Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, однак до суду не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.101). Окрім того, від відповідача [PERSON] 23.08.2022 надійшов відзив, відповідно до якого, вона позовні вимоги не визнала зазначаючи про те, що умови та правила надання банківських послуг в АТ «АКЦЕНТ-БАНК», Тарифи, Паспорт споживчого кредиту не підписувала, а тому, за відсутності її підпису у цих документах, вони не можуть розцінюватися як складові кредитного договору. У анкеті-заяві, яка підписана сторонами, зокрема відповідачем, відсутні умови договору про сплату відсотків за користування кредитними коштами, встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також термін повернення коштів. Вказувала, що згідно з довідки про встановлення кредитного ліміту, яка не містить дати її видачі та вихідного номера, встановлювалися кредитні ліміти у період з 14.03.2016 по 30.08.2021, максимально 30.08.2016 у розмірі 14000,00 грн. Проте, з невідомих причин ця довідка не містить даних про кредитний ліміт з моменту отримання відповідачем кредитних коштів, тобто з 11.07.2014. Зміни кредитного ліміту відбувалися за ініціативою банку та без повідомлення відповідача. Також є незрозумілим нарахування заборгованості за кредитом у розмірі 17715,79 грн, яка перевищує максимальний ліміт - 14000,00 грн. Безпідставним є списання коштів з картки на операцію Страховий платіж по договору «Страхування кредитного ліміту» на загальну суму 4116,55 грн за період з 06.10.2016 по 05.06.2019, оскільки належних доказів на підтвердження правомірності такого списання, зокрема договору про страхування кредитного ліміту з відповідачем, до матеріалів справи не долучено. Отже, розмір заборгованості за тілом кредиту є завищеним на суму 4116,55 грн. Також позивачем пропущений строк позовної давності, тому вимоги позивача задоволенню не підлягають. Позивач надав суду заперечення на відзив, де зазначив про фактичне користування відповідачем коштами, що підтверджується наданою банківською випискою, яка є первинним бухгалтерським документом та, відповідно, прийняття умов договору та обізнаність з ними, у тому числі щодо процентів за користування кредитом. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Оскільки всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази в справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] 11.07.2014 підписала анкету-заяву № б/н в ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», правонаступником якого є АТ «АКЦЕНТ-БАНК», у якій зазначено, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві (а.с.9). Згідно з паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» та виписки по рахунку відповідача [PERSON] 11.07.2014 в АТ «А-БАНК» відкрито картковий рахунок за умовами кредитування «Універсальна» та встановлено кредитний ліміт у розмірі 50000,00 грн на картковий рахунок - емітовану банком кредитну картку, строк дії картки 240 місяців, відсоткова ставка 46,8% річних, що становить 3,9 % на місяць (з 11.07.2014 - 2,5 % на місяць, з 01.10.2014 - 3,2 % на місяць), умови повернення кредиту - щомісяця до 25 числа поточного місяця 5% від заборгованості не менше 100,00 грн, не менше суми нарахованих процентів, але не більше залишку заборгованості. Визначено, що Активно користуватись кредитними коштами відповідач почала з 11.07.2014 (а.с.35-37,53-57). На підтвердження існування між сторонами кредитного договору, як договору приєднання, банк надав суду анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, яка містить підпис відповідача, що ним не заперечувалося, а також роздруківку витягу з Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ «Акцент-банк», Паспорт споживчого кредитуа програмою «Кредитна картка», Тарифи по картці «Універсальна», які не містять підпису позичальника [PERSON] (а.с.9 зворот-15,53-56). У відзиві на позов відповідач заперечувала, що ознайомлювався з доданими до позову Правилами надання банківських послуг, оскільки вони не містять її підпису. Фактично, анкета-заява, є єдиним документом наданим позивачем, що підтверджує факт укладення договору про надання банківських послуг. При цьому, вказана заява не містить даних щодо умов за якими кредитувалася [PERSON] , умов щодо визначення певної відсоткової ставки за кредитом, штрафів (а.с.9). Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 11.07.2014 станом на 10.03.2021 становить у загальному розмірі 42211,18 грн, з яких заборгованість: за кредитом - 17715,79 грн, за процентами за користування кредитом - 22291,27 грн, штрафи - 2204,12 грн (а.с.5-8). Між сторонами виник спір щодо неналежного виконання відповідачем кредитних зобов`язань та наявності правових підстав для стягнення заборгованості в судовому порядку. Вирішуючи спір в межах заявлених вимог з дотриманням принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим, банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст. 1056-1 ЦК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 цього ж Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За приписами ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. У зв`язку з вищевикладеним, при укладенні кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У даній справі, у анкеті-заяві, яка є єдиним документом, що містить підпис позичальника, процентна ставка за користування кредитним коштами не визначена, як і розмір та підстави, порядок нарахування штрафів (а.с.9). У той час, як предметом даного спору є стягнення не лише тіла кредиту, а й відсотків за користування кредитом та штрафу, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5-8). Обґрунтовуючи вимоги про стягнення тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, банк посилався, зокрема, на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які вважав невід`ємними частинами договору. Однак, з урахуванням заперечень відповідача щодо вказаного факту, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, штрафів, зокрема, у заявленому позивачем розмірі. Роздруківка цих документів із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки Умови та правила надання банківських послуг неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент-Банк», тобто, кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин, без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, штрафу, надані банком Витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, принципу справедливості розгляду справи судом. Також, суд зауважує, що вказаний договір укладався з [PERSON] , як споживачем. Доказів протилежного суду не надано. Відповідно, [PERSON] , як пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не могла ефективно здійснити свої права, бути проінформованою про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту, Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] позивач дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Отже, надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, заперечення їх відповідачем та відсутності підпису останньої на них, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВП ВС у справі № 342/180/17 від 03.07.2019. Долучена до позовної заяви копія «Паспорту споживчого кредиту» з використанням кредитних продуктів карток «Універсальна», «Універсальна Gold», «Зелена», не береться до уваги судом та не може вважатись складовою кредитного договору. Згідно зі змісту заяви позичальника, відповідно до якої, позичальник погоджується з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг; форма такого документу носить інформаційний характер та не є складовою кредитного договору (а.с.9). У вказаному вище «Паспорті споживчого кредиту» вказано, зокрема, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті (а.с.53). Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, яка викладена у постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20. Також, суд не бере до уваги долучені до матеріалів справи фото з зображенням [PERSON] та отриманою нею карткою, довідку банку про зміну кредитного ліміту, як такі, що не відповідають вимогам ст.ст. 77-80 ЦПК України, оскільки довідки не містять реєстраційного номеру, дати оформлення, найменування посади та прізвища особи, що їх видала, на фото не можливо зрозуміти, що за карту тримає [PERSON] , її номер, строк дії (а.с.31-34,41). З огляду на викладене, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню вимоги банку про стягнення відсотків та штрафу за користування кредитом, оскільки матеріали справи не містять доказів визнання відповідачем, зокрема, факту погодження між сторонами розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитом та штрафів у будь-якому розмірі. Необхідно також зауважити, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 11.07.2014 у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ «АКЦЕНТ-БАНК» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, - суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Отже, за вказаних обставин, суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності до даних правовідносин. Так, з виписки по рахунку відповідача слідує, що остання за вказаний період використала 29122,08 грн кредитних коштів (дані зняття готівки, придбання товарів за кредитні кошти, тощо з 11.07.2014 по 07.03.2018), а внесла на рахунок 17668,76 грн (кошти внесені на рахунок, як депозит, поповнення картки в терміналі) (а.с.35-37). Як слідує з виписки по рахунку, збільшення розміру простроченого тіла кредиту відбувалося за рахунок списання банком відсотків. Аналогічне збільшення суми заборгованості за кредитом, за рахунок нарахування та списання відсотків та штрафів, нарахування яких не передбачено анкетою-заявою підписаною [PERSON] , а також страхових платежів за договором «Страхування кредитного ліміту», факт укладення якого перед судом не доведено, з огляду на заперечення відповідачем, прослідковується по всі виписці за рахунком. У зв`язку з чим, на переконання суду, суми списання відсотків, а також суми штрафів та страхових платежів, доказів погодження яких з відповідачем суду не надано, підлягають виключенню з суми заборгованості за тілом кредиту. Таким чином, враховуючи розмір отриманих відповідачем кредитних коштів у розмірі 29122,08 грн, сум внесених відповідачем коштів на погашення кредиту у розмірі 17668,76 грн, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь банку тіла кредиту в розмірі 11453,32 грн (29122,08 грн -17668,76 грн =11453,32 грн). За приписами ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору при поданні позовної заяви, пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 615,85 грн (11453,32 грн - розмір задоволених вимог х 100% / 42211,18 грн загальний розмір вимог = 27,13%; 2270 грн - загальна сума судових витрат х 27,13 % / 100% = 615,85 грн).

Outcome: partial