Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 12.03.2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17.05.2022 року по справі №203/1039/22. Від шлюбу мають трьох малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що після розірвання шлюбу з відповідачем діти проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні, відповідач участі в утриманні дітей не приймає, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі Ѕ частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ними повноліття. Ухвалою від 11.08.2022 року було відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В наданій заяві представник позивачки просив розглянути справу без їх участі, зазначивши про підтримання позовних вимог та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач за викликами до суду повторно не з`явився, про поважність причин своєї неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. Враховуючи вищезазначене, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ч.1 ст.280 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони з 12.03.2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17.05.2022 року по справі №203/1039/22. Від шлюбу мають трьох малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . З доводів позовної заяви, наданою позивачкою довідки Дніпровського міського центру соціальних служб Департаменту соціальної політики Дніпровської міської ради, вбачається та не спростовано відповідачем, що після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Також згідно доводів позовної заяви вбачається, що між сторонами не досягнуто домовленостей щодо участі батька в утриманні дітей, позивачка посилається на його ухилення від відповідного обов`язку, що свідчить про наявність між сторонами спору, який підлягає вирішенню в судовому порядку. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частинами 1 та 2 ст.183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З урахуванням зазначених вище обставин та наведених положень законодавства, враховуючи, що відповідач є здоровим та працездатним, відсутність обставин, які б свідчили про наявність підстав для звільнення його від обов`язку сплачувати або про неможливість їх сплати, суд приходить до висновку, що відповідач здатний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. В зв`язку з цим, а також враховуючи розмір аліментів, визначений ч.5 ст.183 СК України, суд приходить до висновку про обгрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, стяг6нувши з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання трьох малолітніх дітей в єдиній частці в розмірі Ѕ частини з усіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.08.2022 року (дня подачі позову) та до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved