Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

31 травня 2022 року (за поштовим штемпелем) позивачка [PERSON] звернулась до Згурівського районного суду Київської області із вище зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , за період з 01.10.2018 по 01.01.2022 у розмірі 70413,41 грн та витрати на правничу допомогу 2500,00 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що судовим наказом Згурівського районного суду Київської області від 19.10.2018 стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.10.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Постановою старшого державного виконавця Згурівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яценка Ю.М. від 30.08.2019 відкрите виконавче провадження № 59919579. Згідно з довідкою-розрахунком Згурівського ВДВС від 18.02.2022 заборгованість зі сплати аліментів за період з 01.10.2018 по 31.12.2021 становить 70413,41 грн. Розмір нарахованої пені складає 386086,50 грн, що перевищує заборгованість зі сплати аліментів, тому, згідно з вимогами ч. 1 ст. 196 СК України, позивачка вважає, що стягненню з відповідача підлягає розмір пені, що дорівнює 100 % заборгованості зі сплати аліментів, а саме 70413,41 грн. Ухвалою судді Згурівського районного суду Київської області від 15.06.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. В судовому засіданні 12.07.2022 відповідач [PERSON] повідомив, що ухвалу суду від 15.06.2022 він отримав 10.07.2022, у зв`язку з чим просив йому надати час для зібрання та подання доказів. Позивач [PERSON] не заперечувала проти цього. Суд поновив строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву встановивши строк 15 днів та позивачу надав строк 5 днів для надання відповіді на відзив з моменту отримання копії відзиву. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву та докази на підтвердження своїх заперечень до суду не подав. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні 12.09.2022 просила відкласти розгляд справи у зв`язку з тим, що вона не мала можливості ознайомитися з матеріалами справи та підготувати відзив на позовну заяву, оскільки договір-доручення про надання правової допомоги між нею та [PERSON] укладено лише 12.09.2022. Суд надав можливість представнику відповідача ознайомитися з матеріалами справи. В частині надання строку для підготовки відзиву на позову заяву суд відмовив з тих підстав, що відповідачу вже надавався додатковий строк для подання відзиву, проте відповідач не скористався цим правом і доказів того, що строк був пропущений з поважних причин суду не надав. За клопотанням представника відповідача, суд оголосив перерву в судовому засіданні для надання часу для обговорення питання щодо можливості укладення мирової угоди між сторонами. Представник відповідача в судовому засіданні 11.10.2022 пояснила, що відповідач [PERSON] погоджується з тим, що в нього є заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 70413,41 грн, розрахунок заборгованості ним не оскаржувався, з розрахунком пені погоджується. Щодо мирової угоди, то він готовий погасити 50 % від суми заборгованості до кінця 2022 року, і решту до 28.02.2023 з умовою зняття заборони керування транспортними засобами, оскільки це є основне джерело його доходу. Також зазначила, що відповідач купував для дитини продукти харчування, одяг, надавав грошові кошти, але через свою юридичну необізнаність не зафіксував факту надання такої допомоги. В судовому засіданні 11.10.2022 позивач та представник позивача позов підтримали, просили його задовольнити. Представник позивача пояснила, що запропоновані стороною відповідача в судовому засіданні умови мирової угоди є неприйнятними, оскільки зняття заборони керування транспортними засобами є неможливим тому, що така заборона накладена у зв`язку з наявністю боргу та не може бути знята до його погашення. Попередньо жодних пропозицій щодо укладення мирової угоди та її умов від сторони відповідача не надходило, жодних кроків, які б свідчили про намір відповідача вирішити це питання, не зроблено. Сторонами не було досягнуто згоди щодо укладення мирової угоди. Обставини, викладені у позовній заяві підтверджуються письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні. В ході судового розгляду судом встановлено, що згідно із судовим наказом Згурівського районного суду Київської області від 19.10.2018 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8 копія судового наказу). 30 серпня 2019 року постановою старшого державного виконавця Згурівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яценка Ю.М. на підставі судового наказу від 19.10.2018 відкрите виконавче провадження № 59919579 (а.с. 9 копія постанови). Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 18.02.2022, здійсненим начальником Згурівського ВДВС у Броварському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ), заборгованість боржника [PERSON] по АСВП № 59919579 за період з жовтня 2018 року до 01.01.2022, з урахуванням сплачених у січні аліментів у розмірі 5000,00 грн, становить 70413,41 грн (а.с. 11-12 копія розрахунку заборгованості зі сплати аліментів). Позивачем [PERSON] здійснено розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, з якого вбачається, що за 2018 рік пеня не нарахована, а за 2019-2021 роки нарахована пеня у загальному розмірі 386086,50 грн (а.с. 13-14 розрахунок пені). З урахуванням вимог ч. 1 ст. 196 СК України позивач просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) у розмірі 100 % заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.01.2022, а саме у розмірі 70413,41 грн. Відповідно до положень ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України \~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Ухвалюючи рішення суд керується правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц щодо застосування ст. 196 СК України. Пеня за прострочення сплати аліментів згідно з положеннями ст. 196 СК України, має розраховуватися виходячи з таких вимог закону. Статтею 180 СК України\~встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У\~статті 196 СК України\~не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин,\~позовна давність\~не застосовується,\~крім випадків,\~передбачених\~частиною другою\~статті 72,\~частиною другою статті 129,\~частиною третьою статті 138,\~частиною третьою статті 139\~цього Кодексу. Платіж за аліментами є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів\~за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так:\~заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така:\~заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Пеня на заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої\~статті 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежівта визначивши її загальну суму. Судом встановлено, що з вини відповідача [PERSON] утворилась заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, внаслідок чого порушено законні інтереси позивача [PERSON] та неповнолітньої дитини [PERSON] . Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів здійснений відповідно до норм чинного законодавства. Дані про працевлаштування та розмір доходу платника аліментів відсутні, тому розрахунок заборгованості здійснено з урахуванням середньомісячної заробітної плати працівника для даної місцевості. Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів відповідачем не оскаржувався. Обов`язок сплати аліментів на підставі судового наказу від 19.10.2018 виник у відповідача [PERSON] з 17.10.2018. У зв`язку з наявністю заборгованості по сплаті аліментів у позивача [PERSON] виникло право нарахування пені на підставі ст. 196 СК України. Позивач фактично нарахувала пеню починаючи з 01.01.2019 і до 01.01.2022. Розрахунок здійснено із застосуванням формули передбаченої Сімейним кодексом України та стороною відповідача не оспорюється. Фактично заявлений до стягнення розмір пені є меншим, ніж загальний нарахований позивачем розмір пені та дорівнює 100% заборгованості за аліментами. З огляду на вище зазначене, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю з уточненням періоду нарахування пені, а саме, стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , за період із 17.10.2018 по 01.01.2022 у розмірі 70413,41 грн. Позивач [PERSON] також просить стягнути з відповідача [PERSON] понесені нею витрати на правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн. На підтвердження понесених нею витрат додала до позовної заяви: попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат (а.с. 15), копії договору про надання правничої допомоги № 15 від 27.01.2022, укладеного між [PERSON] та адвокатом Немеровець Тетяною Анатоліївною, та додатку № 1 до договору № 15 (а.с. 16, 17), копію акту приймання-передачі наданих послуг до договору (а.с. 18), а також копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 3359/10 на ім`я [PERSON] на підставі рішення Київської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 21.06.2007 № 154 (а.с. 21). Згідно з ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Про неспівмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг, та значенням справи для сторони відповідач [PERSON] та його представник не заявляли. З огляду на вище зазначене суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн. Враховуючи те, що позивач відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір, що підлягає сплаті за подання позову у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved