Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

Адвокат Скіць С.М. звернувся до суду із заявою в інтересах [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, в якій просить встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Заява мотивована тим, що [INFO] помер чоловік заявниці - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 11.04.2001 квартира за адресою [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім`ї - [PERSON] та [PERSON] . Вказав, що заявниця проживала разом із спадкодавцем з 1986 року, наразі продовжує проживати за тією ж адресою і після його смерті, вступивши в управління і часткою, що належала [PERSON] за життя. Тому дружина спадкодавця фактично прийняла спадщину відповідно до норм ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття спадщини. Син спадкодавця відмовився від спадщини на користь своєї матері. [PERSON] звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину. 23.02.2022 року листом № 46/01-16 нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, пославшись на те, що [PERSON] повинна підтвердити факт прийняття нею спадщини. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.08.2022 відкрито провадження по справі, призначено справу до судового розгляду. Адвокат заявниці [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити; встановити факт прийняття [PERSON] спадщини, яка складається з 1/3 частини квартири [ADDRESS] , яка відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Адвокат заінтересованої сторони [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заяву визнала. Зазначила, що син спадкодавця відмовився від прийняття спадщини на користь своєї матері, про що склав відповідну заяву. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. За приписами ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає справи в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Зокрема, ч. 1 ст. 315 ЦПК України містить перелік категорій справ про встановлення факту, однак цей перелік не є вичерпним, оскільки згідно ч.2 цієї ж статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено наступне: [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.08.2001 року, виданим Тверським відділом РАЦС м. Москва. За життя, [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 11 квітня 2001 року Соснівським райвиконкомом, на праві спільної сумісної власності належала квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Довідки від 13.09.2021 року, виданої Головою ОСББ «Комфорт», зазначено, що [PERSON] , 1958 р.н., проживав за адресою [ADDRESS] з 1986 року і по 03.08.2001 року разом із сім`єю - дружиною [PERSON] , та сином [PERSON] . Син померлого [PERSON] - [PERSON] , 1985 року народження, спадщину не прийняв у встановлений законом строк, відповідно до заяви, наданої суду, на видачу свідоцтва про право на спадщину та отримання спадкового майна не претендує. Заявник [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Іващенко Г.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилось після смерті чоловіка [PERSON] , але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду. Згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 року, який набрав чинності з 01.01.2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Ураховуючи те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася в день його смерті [INFO] , тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України від 16.01.2003 року, до даних правовідносин мають застосовуватись норми Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року № 1540-VI. Згідно з ч.1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з ст. 525 ЦК УРСР (1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. За ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до статей 548, 549 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця з управління, розпорядження і користування цим майном, підтримання його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Так, відповідно до копії паспорту [NUMBER] , [PERSON] з 13.06.1986 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Крім того, відповідно до наданих квитанцій вбачається , що [PERSON] після 2001 року сплачує комунальні послуги за адресою [ADDRESS] , тобто користується квартирою та підтримує її в належному стані. Відповідно до пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має керуватися положеннями статей 526 і 549 ЦК УРСР, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подання ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. Відповідно до частини першої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Враховуючи вищевикладене, суд бере до уваги, що [PERSON] постійно проживала у квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , разом з чоловіком, який помер [INFO] як до, так і після його смерті, і мешкає по теперішній час, відповідно це свідчить, що заявник [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Ураховуючи відсутність спору про право, оскільки заінтересована особа проти задоволення заяви не заперечувала, суд вважає, що заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved