Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Наталюк Н.М., звернулась до суду з позовом до ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція повернення боргів" про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису №193882 від 17.06.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості в розмірі 49250,00 грн, мотивуючи тим, що 04.02.2022 їй стало відомо про відкриття 22.11.2021 приватнимвиконавцем виконавчого округу Хмельницької області Лабчуком Р.М. виконавчого провадження №67626944 про стягнення з неї на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція повернення боргів" заборгованості на підставі вказаного виконавчого напису. Наполягає, що виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням законодавства, адже нотаріус не перевірив безспірність заборгованості, зокрема і факт того, що їй як боржнику не надсилалась письмова вимога про усунення порушень. Крім того, виконавчий напис був вчинений всупереч діючої на момент його вчинення редакції Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, зокрема в частині форми кредитного договору, оскільки банком не надавався нотаріально посвідчений кредитний договір, адже останній укладався без такого. Ухвалою від 16.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 07.06.2022 у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак її представник адвокат Наталюк Н.М. до судового засідання направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивачки, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція повернення боргів"Чечельницька А.О. в судове засідання не з`явилася, направила до суду відзив на позовну заяву, у якому просила у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю, мотивуючи тим, що відповідачем виконано вимоги, передбачені п.2 Постанови КМУ від 29.06.1999 №1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" та подано нотаріусу необхідні для вчинення виконавчого напису документи: оригінал кредитного договору та розрахунок заборгованості за кредитним договором, а тому виконавчий напис не підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки вказану в оспорюваному виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною. Крім того, зазначила, що заявлена позивачкою сума стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, є не співмірною зі складністю справи, не відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру, а тому просить відмовити у їх стягненні. Також у поданому відзиві на позовну заяву просила здійснювати розгляд справи за відсутності відповідача. Крім того, надіслала клопотання про відкладення розгляду справи до закінчення чи припинення воєнного стану, у задоволенні якого, враховуючи. строки розгляду справи, вважає за необхідне відмовити та продовжити розгляд справи за відсутності представника відповідача. Треті особи - п риватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Лабчук Р.М. та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. у судове засідання також не з`явились, хоча повідомлялись про час та місце розгляду справи належним чином, причин неявки суду не повідомили, будь-яких заяв та пояснень до суду не направили. Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах. Фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлено, що 22.11.2021 постановою п риватного виконавець виконавчого округу Хмельницької області Лабчука Р.М. відкрито виконавче провадження ВП №67626944 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція повернення боргів" заборгованості в розмірі 49250,00 грн. Вказане виконавче провадження відкрито приватним виконавцем на підставі виконавчого напису №193882, вчиненого 17.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст.88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст.89 вищезазначеного Закону у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" передбачено, що при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України "Про нотаріат", виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови закріплено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п.10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувані, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Як зазначив Верховний Суд України в своїй Постанові від 05.07.2017 по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів ст.ст.15,16,18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2004 №662 Перелік документів доповнено розділом щодо стягнення заборгованості з підстав, які випливають з кредитних відносин, положеннями якого передбачено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову №662 визнано незаконною та не чинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06.03.2017 та 04.04.2017 виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у Постанові від 21.09.2021 у справа №910/10374/17, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Оскільки у судовому порядку постанову №662 визнано незаконною та не чинною у вказаній вище частині. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а тому у нотаріуса було відсутнє право на вчинення виконавчого напису окремим документом, адже нотаріус позбавлений можливості вчиняти такі надписи щодо правочину, який не був нотаріально посвідчений. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, що виключає можливість спору з його сторони щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Ні відповідачем, ні третьою особою не було доведено правомірності вчинення оспорюваного виконавчого напису №193882 від 17.06.2021. До суду не наданий нотаріально засвідчений договір, який був підставою для видачі виконавчого напису. Також як вбачається із оспорюваного виконавчого напису з позивачки підлягає стягненню заборгованість: по основному боргу - 15000,00 грн., по відсоткам - 34200,00 грн., безспірність якої не підтверджена, а позивачкою відповідно не підтверджується. Згідно ст. 81 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторін. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] , тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки позов задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивачки [PERSON] слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви в розмірі 992,40 грн. Що стосується стягнення з відповідача ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція повернення боргів" на користь позивачки витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Встановлено, що 08.02.2022 між [PERSON] та адвокатом Наталюком Н.М. було укладено договір про надання правової допомоги №375, у якому сторонами зокрема погоджено розмір гонорару та умови розрахунків. Із квитанції від 28.03.2022 вбачається, що адвокатом надана правнича допомога вартістю 5000,00 грн, які сплачені [PERSON] в рахунок оплати гонорару адвокату Наталюку Н.М. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною 4 ст.137 ЦПК України зазначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом; вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частина 5 ст.137 ЦПК України вказує на те, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Верховний Суд в своїй постанові від 13.02.2019 у справі №911/739/15 зазначає, що за наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved