Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

Представник позивача Остапчук Ігор Валентинович, який діє в інтересах [PERSON] звернувся з позовом до Вчорайшенської сільської ради Бердичівського (Ружинського) району , Житомирської області, в якому просить визнати за позивачем право на земельну частку(пай), яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Ленінець» в с. Вчорайше, Ружинського району , Житомирсьткої області розміром 4,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі(на місцевості), що знаходиться на території Вчорайшенської сільської ради, Ружинського району, Житомирської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , яка до своєї смерті була зареєстрована та проживала в с. Вчорайше, Ружинського району, Житомирської області. Позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, проте не оформив своїх спадкових прав на вищевказане право на земельну частку (пай). Позивач звернувся до приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Житомирської області Власюка П.В., яким заведено спадкову справу №27/2022 відносно майна померлої [INFO] [PERSON] , проте 06.07.2022 року нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) - Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0208645 виданого за розпорядженням голови Ружинської районної державної адміністрації Житомирської області від 09.06.1997 року за №207. Не маючи оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права в нотаріуса, а тому вимушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав суду заяву, в якій просив справу слухати у їх відсутність, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник Вчорайшенської сільської ради, Бердичівського (Ружинського) району, Житомирської області надіслав суду заяву, в якій просить справу розглядати за відсутності представника відповідача, проти позову не заперечують. Суд, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Позивач є спадкоємицем по закону майна [PERSON] , яка померла [INFO] в с.Вчорайше, Ружинського району, Житомирської області, що стверджується: - повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.06.2022 року виданого Ружинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), згідно якого [INFO] померла [PERSON] (а.с.3); -свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 29.12.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ружинського районного управління юстиції Житомирської області, згідно якого [PERSON] народився [INFO] , та батьками останнього є батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.5) . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі й на земельну частку (пай) яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Ленінець» в с. Вчорайше, Ружинського району , Житомирсьткої області розміром 4,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі(на місцевості), що знаходиться на території Вчорайшенської сільської ради, Бердичівського (Ружинського) району, Житомирської області. Згідно постанови приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Житомирської області Власюка П.В. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Ленінець» розташованого в селі Вчорайше, Вчорайшенської сільської ради, Ружинського району, Житомирської області, в зв`язку з відсутністю у нього правовстановлюючих документів (а.с.6). Відповідно довідки Вчорайшенської сільської ради від 09.06.2022 року № 281 вбачається, що [PERSON] ,яка померла [INFO] день смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] разом із своїм сином [PERSON] ( а.с.7). Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області Управління надання адміністративних послуг № 420/35-22 від 08.02.2022 року вбачається, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Ленінець», Вчорайшенської сільської ради, Ружинського району, Житомирської області, на ім`я гр. [PERSON] розпорядженням голови Ружинської РДА від 09.06.1997 року за №207 було виготовлено та видано сертифікат на право на земельн частку (пай), серії ЖТ №0208645.Державний акт на право власності на дану земельну ділянку не видавався (а.с.8). Згідно спадкової справи №27/2022, заведеної 05.07.2022 року приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Житомирської області Власюком П.В., щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , позивач являється єдиним спадкоємцем майна померлої та у встановлений законодавством строк прийняв її спадщину. Інших спадкоємців не має (а.с.23-34). Відповідно до п.2 Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно дост. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»право на земельну частку (пай) мають: - колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; - громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; - громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до п. 11Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування`при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносинЗемельного кодексу України 1990 року(561-12),Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95(720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР ( 1540-06 ). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормамиЦК( 435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність, необхідної для цього землі, остання відповідно до пункту 7Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95(720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Відповідно до ч. 1ст. 26 Закону «Про колективне сільськогосподарське підприємство`держава гарантує додержання прав і законних інтересів підприємства та його членів. Відповідно до ч. 2ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Пленум Верховного Суду України у п. 23Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. № 7, роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що право позивача на прийняття спадщини реалізоване, але мають місце труднощі здійснення процедури реєстрації успадкованого майна, що виникли не з його вини. Перешкодою для оформлення спадкових прав у позивача є неотримання спадкодавцем за свого життя правовстановлюючого документа, хоча право [PERSON] на вказану земельну частку (пай) ніким не оспорюється, а тому зазначене не може бути підставою для позбавлення спадкоємців права на спадщину. З врахуванням вказаного, позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

Outcome: approved