Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та визнання договору іпотеки припиненим. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 04.10.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис № 2837 про звернення стягнення на нерухоме майно належний йому житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , і за рахунок коштів, отриманих від реалізації цього нерухомого майна, що є предметом іпотеки, слід погасити заборгованість перед відповідачем на загальну суму 191236,03 долари США, що за курсом НБУ становить 5051897,50 грн. На підставі вказаного виконавчого напису 26.10.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Котулою А.М. відкрито виконавче провадження № 67277815. Вважає, що вищевказаний виконавчий напис вчинений з численними порушеннями законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що, по-перше, у нотаріуса на час вчинення нею виконавчого напису були відсутні документи, які свідчили про безспірність заборгованості, та, по-друге, відповідач не направляв позивачу жодних вимог про усунення порушень. Крім того, зазначив, що рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 16.11.2021 задоволено позов АТ КБ "ПРИВАТБАНК" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з [PERSON] на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором № ZPVLGA00000060 від 11.06.2007 у розмірі 53704,76 доларів США, що за курсом НБУ від 23.09.2014 становить 726625,36 грн. Саме у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № ZPVLGA00000060 від 11.06.2007 і було укладено договір іпотеки, яким позичальник передав в заставу (іпотеку) житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Оскільки стягнення за рішенням суду на всю суму заборгованості вже відбулося, кредитний договір та договір іпотеки вже закінчилися більше чотирьох років назад, на думку позивача, відсутня підстава для перебування нерухомого майна в іпотеці. На підставі викладеного, позивач просить суд визнати виконавчий напис № 2837, вчинений 04.10.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про звернення стягнення на нерухоме майно належний йому житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , і за рахунок коштів, отриманих від реалізації цього нерухомого майна, що є предметом іпотеки, слід погасити заборгованість перед відповідачем на загальну суму 191236,03 долари США, що за курсом НБУ становить 5051897,50 грн., таким, що не підлягає виконанню, припинити іпотеку та зняти заборону відчуження, зареєстровану в реєстрі за № 43, яка була вчинена приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області Тиханською С.Я. від 11.06.2007 на підставі договору іпотеки (застави), зареєстрованого в реєстрі за № 1130. Ухвалою суду від 23.02.2022 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників та на виконання вимог ст. 84 ЦПК України витребувано від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. належним чином завірені копії нотаріальної справи з вчинення виконавчого напису від 04.10.2019 № 2837 про звернення стягнення на нерухоме майно житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , і за рахунок коштів, отриманих від реалізації цього нерухомого майна, що є предметом іпотеки, слід погасити заборгованість перед АТ КБ "ПРИВАТБАНК"на загальну суму 191236,03 доларів США, що за курсом НБУ на 14.06.2019 становить 5051897,50 грн., а також від АТ КБ "ПРИВАТБАНК"належним чином завірені копії документів, які подавались приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. для вчинення виконавчого напису від 04.10.2019 № 2837 про звернення стягнення на нерухоме майно житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , і за рахунок коштів, отриманих від реалізації цього нерухомого майна, що є предметом іпотеки, слід погасити заборгованість перед АТ КБ "ПРИВАТБАНК"на загальну суму 191236,03 доларів США, що за курсом НБУ на 14.06.2019 становить 5051897,50 грн. Сторонам надано строк для надання відзиву, пояснень, відповіді на відзив та заперечень. 01.07.2022 на адресу суду від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. надійшли належним чином завірені копії нотаріальної справи з вчинення виконавчого напису № 2837 від 04.10.2019 про звернення стягнення на нерухоме майно житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , і за рахунок коштів, отриманих від реалізації цього нерухомого майна, що є предметом іпотеки, слід погасити заборгованість перед АТ КБ "ПРИВАТБАНК"на загальну суму 191236,03 доларів США, що за курсом НБУ на 14.06.2019 становить 5051897,50 грн. Визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України строк для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідач та треті особи у наданий судом строк та станом на момент розгляду справи своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористались, відзив на позов не подали, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному порядку також подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача до суду не надходило, відтак відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що 11.06.2007 між [PERSON] та ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК" укладено кредитний договір № ZPVLGA00000060, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 105687,50 доларів США на строк з 11.06.2007 по 09.06.2017 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між позивачем та ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК" укладено договір іпотеки, посвідчений 11.06.2007 приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області Тиханською С.Я., зареєстрований в реєстрі за № 1130, за умовами якого [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 68,8 кв.м, розташований на земельній ділянці площею 2997 кв.м, а також житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 57,2 кв.м, розташований на земельній ділянці площею 3050 кв.м. Предмети іпотеки належать [PERSON] на праві приватної власності. 04.10.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2837, про звернення стягнення на нерухоме майно житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що на праві власності належить [PERSON] . Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки, посвідченого 11.06.2007 приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області Тиханською С.Я., зареєстрованого в реєстрі за № 1130, передане в іпотеку АТ КБ "ПРИВАТБАК", яке є правонаступником ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК". За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, пропонується задовольнити вимоги АТ БК "ПРИВАТБАНК" у розмірі 191236,03 долари США, що за\~курсом НБУ\~на 14.06.2019\~становить 5051897,50\~грн., які\~складаються з:\~45040,22\~долари США\~ заборгованість\~за кредитом;\~54431,17\~доларів США\~ заборгованість\~за відсотками;\~7015,97\~доларів США\~ комісія;\~84748,67\~доларів США\~ пеня.\~Крім того,\~з боржника\~на користь\~стягувача стягнуто\~витрати,\~пов`язані\~з вчиненням\~виконавчого напису\~у розмірі\~3500,00\~грн.\~Загальний розмір\~заборгованості становить\~5055397,50\~грн.\~Строк,\~за який\~провадиться стягнення,\~-\~одинадцять років\~п`ять\~місяців шістнадцять\~днів,\~а саме\~з 11.06.2007\~по 14.06.2019. Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 88 вказаного Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 1.2 гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (далі Порядок), перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом п.п. 2.1, 2.2 гл. 16 цього Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. За вимогами п.п. 3.1, 3.2 гл. 16 зазначеного Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (далі Перелік). Зазначеним Переліком, зокрема п. 1, на який наявне посилання у спірному виконавчому написі, передбачено, що для одержання виконавчого напису за іпотечним договором, що передбачає право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Дослідженням змісту спірного виконавчого напису встановлено, що приватним нотаріусом не було дотримано вимог чинного законодавства України, що регулює вчинення виконавчих написів. Так, нотаріусом не було з`ясовано питання щодо безспірності заборгованості. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. В постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 310/9293/15-ц зазначено, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. Судом встановлено, що у матеріалах, що стали підставою вчинення спірного виконавчого напису відсутні належні та достатні документи, які б підтверджували безспірність заборгованості. Так, стягувачем було надано нотаріусу виписку з рахунку боржника, яка не містить взагалі дійсного періоду утворення заборгованості, даних про погашення певних сум за кредитним договором із зазначенням дат сплати, що унеможливило приватному нотаріусу перевірити як періоду утворення заборгованості, так і дотримання вищезазначеного трирічного строку з дня виникнення права вимоги за кредитним договором. Крім того, фактично вказана виписка за своїм змістом не є довідкою фінансової установи про ненадходження платежу, необхідність подання якої передбачає Перелік. Разом із тим, суд зауважує, що за договором, в якому визначено погашення кредиту щомісячними платежами та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредитних коштів в повному обсязі - зі спливом терміну дії договору. Так, за змістом ст.ст. 261, 530, 631 ЦК України у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов`язання вправі заявити вимоги про стягнення несплачених до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячних платежів з процентами в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів. Зазначена правова позиція відображена у правових висновках Верховного Суду України (постанови від 12.12.2012, 07.03.2013, 06.11.2013, 19.03.2014 № 6-20цс14). Крім того, безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється таким чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. У постанові\~\~від 13.10.2021 у справі\~\~№ 554/6777/17-ц Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Згідно з правовими висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10.11.2021 у справі № 758/14854/20, учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Разом з тим, про неможливість встановлення за поданими документами безспірності заборгованості свідчить і те, що стягувачем не було долучено до заяви про вчинення виконавчого напису доказів отримання боржником вимоги (претензії) про погашення суми заборгованості за кредитом (усунення порушень вимог кредитного договору). Так, до заяви про\~вчинення виконавчого\~напису відповідачем додано тільки копію такої письмової вимоги, адресованої [PERSON] , фіскального чеку ПАТ "УКРПОШТА", а також копію опису вкладення, однак вказані документи не можуть бути доказом отримання боржником письмової претензії від АТ КБ "ПРИВАТБАНК", оскільки вказані документи не містять інформації про отримання боржником претензії кредитора. При цьому позивач стверджує, що такої вимоги від відповідача не отримував, отже, не мав можливості висловити свої заперечення з приводу наданих АТ КБ "ПРИВАТБАНК" розрахунків. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача у цій частині. Крім того, у порушення вимог Переліку надана банком письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором не містить відмітки стягувача про непогашення заборгованості. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. За таких обставин, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості вимог позивача в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та наявності підстав для задоволення позову. Вирішуючи позовні вимоги в частині припинення іпотеки та зняття заборони відчуження, зареєстрованої в реєстрі за № 43, суд виходить з такого. Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. У ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотека визначена як окремий вид застави нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (ст. 1 Закону України "Про іпотеку"). Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (ст. 3 Закону України "Про іпотеку"). При цьому основним зобов`язанням є зобов`язання боржника за договором позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також інше зобов`язання, що виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою. Статтею 17 Закону України "Про іпотеку " встановлено, що іпотека припиняється у разі: - припинення основного зобов'язання або\~закінчення строку\~дії іпотечного\~договору; -\~реалізації предмета\~іпотеки відповідно\~до цього\~Закону; -\~набуття іпотекодержателем\~права власності\~на предмет\~іпотеки; -\~визнання іпотечного\~договору недійсним; -\~знищення (втрати)\~переданої в\~іпотеку будівлі\~(споруди),\~якщо іпотекодавець\~не відновив\~її.\~Якщо предметом\~іпотечного договору\~є земельна\~ділянка і\~розташована на\~ній будівля\~(споруда),\~в разі\~знищення (втрати)\~будівлі (споруди)\~іпотека земельної\~ділянки не\~припиняється; - з інших підстав, передбачених цим Законом. Отже, за системним аналізом зазначених норм права, іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі виконання. Пунктом 30 договору іпотеки, посвідченого 11.06.2007 приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області Тиханською С.Я., зареєстрованого в реєстрі за № 1130, визначено, що термін дії договору до повного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього. Згідно п. 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, підставою для зняття заборони відчуження нерухомого майна є повідомлення кредитора про погашення позики. Кредитором є громадянин або юридична особа, яка має підтверджені належними документами майнові вимоги до боржника (Позичальника). Належними документами в даному випадку є кредитний договір № ZPVLGA00000060 від 11.06.2007 та договір іпотеки, посвідчений 11.06.2007 приватним нотаріусом\~Вільнянського районного\~нотаріального округу\~Запорізької області\~Тиханською С.Я.,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№ 1130,\~укладені між\~ [PERSON] \~та ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК", правонаступником якого є АТ КБ "ПРИВАТБАНК", а підставою для зняття заборони відчуження нерухомого майна є повідомлення кредитора\~АТ КБ "ПРИВАТБАНК" про погашення кредиту. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про нотаріат", нотаріус зобов`язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії у разі її невідповідності законодавству України. Зняття заборони відчуження нерухомого майна згідно ст.ст. 34, 43 Закону України "Про нотаріат" є однією з нотаріальних дій, яку нотаріус вчиняє, встановивши особи учасників цивільних відносин, які звернулись за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення осіб здійснюється за паспортом громадянина України, або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина. Не допускається вчинення нотаріальних дій у разі відсутності її учасників. У разі вчинення нотаріальних дій за участю уповноваженого представника, нотаріус перевіряє і обсяг його повноважень. Нотаріусу подається довіреність або інший документ, що надає повноваження представникові. Згідно з ч. 3 ст. 17 Закону України "Про іпотеку", відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Крім того, враховуючи загальні засади цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін (ст.ст. 3, 12-15, 20 ЦК України), суд дійшов висновку про те, що в разі невизнання кредитором права іпотекодавця, передбаченого ч. 1 ст. 593 ЦК України, на припинення зобов`язання, таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Таким чином, право іпотекодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору іпотеки чи шляхом припинення зобов`язання за договором. Вказаний правовий висновок висловив Верховний Суд України у постанові від 04.02.2015 у справі № 6-243цс14. Під час застосування вищенаведених норм права підлягає врахуванню також правовий висновок, викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 711/4556/16-ц, провадження № 14-88цс19, відповідно до якого іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3, абз. 2, 7 ч. 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку", п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (ст. 599 ЦК України). Разом з тим, позивач [PERSON] не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту повного погашення боргу за кредитним договором № ZPVLGA00000060 від 11.06.2007, а також постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії або ж докази на підтвердження того факту, що АТ КБ "ПРИВАТБАНК" ухиляється від звернення до нотаріуса щодо припинення іпотеки. При цьому факт постановлення Вільнянським районним судом Запорізької області 16.11.2021 рішення про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованості за кредитним договором № ZPVLGA00000060 від 11.06.2007 не свідчить про факт виконання зобов`язання за цим договором та погашення заборгованості перед кредитором. Отже, у задоволенні позову у цій частині слід відмовити. З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 992,40 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд -

Outcome: partial