Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-06 00:00:00

позивачем заявлені вимоги про розірвання шлюбу, зареєстрованого із відповідачкою 09.12.2014, з посиланням на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, їх подружні відносини з відповідачкою фактично розірвані, спільного господарства вони не ведуть, шлюб має формальний характер. Вони мають різні погляди на життя, подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 31.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в поданому позові просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 05.09.2022 від відповідачки [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Із копії Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.12.2014, судом встановлено, що сторони 09.12.2014 зареєстрували шлюб, актовий запис №646 (а.с.5). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 09.07.2021, серії [NUMBER] від 21.06.2019, серії [NUMBER] від 21.06.2019 відповідно (а.с.6-8). Позивач, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, звернувся до суду з вказаним позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 11 Сімейного кодексу України (далі СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу, що визначено ч.3 ст.105 СК України. Відповідно до вимог ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У свою чергу відповідно до ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин факту припинення між сторонами шлюбних стосунків, суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно та подальше спільне проживання лише суперечитиме інтересам останніх, що має істотне значення. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені ним в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема, щодо фактично припинення шлюбних відносин і станом на час його розгляду справи судом останні не відновились та позиція відповідачки, яка не заперечила проти розірвання шлюбу. Приймається до уваги судом і та обставина, що будь-якого бажання щодо примирення та збереження сім`ї сторони не висловили. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд, не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв`язку з наданням сторонам строку на примирення. При вирішенні спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст.105, 110, 112 СК України, та на які вірно посилається позивач в поданому позові. За вказаних обставин, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. Виходячи із резолютивної частини позову та поданих до суду заяв сторін вирішення питання про місце проживання дітей перед судом не ставилось. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог. Враховуючи положення п.1 ч.2 ст.141 та ч. 1 ст.142 ЦПК України у зв`язку з визнанням відповідачкою позову позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 496 грн. 20 коп., а 496 грн. 20 коп. стягнути з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved