Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання договору дарування нежитлових приміщень площею 45,5 м.кв. за адресою: [ADDRESS] , який укладено між [PERSON] та [PERSON] 26.05.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, реєстровий номер 509. Відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому, з врахуванням уточнення позову, просить усунути перешкоди [PERSON] у користуванні належним йому на праві приватної власності нежитловим приміщення №19 за адресою: [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] із самовільно зайнятого нежитлового приміщення №19 за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальні збитки (упущену вигоду) в розмірі 44\~000 грн. Позивач [PERSON] свій позов мотивує тим, що третьою особою були власниками нежитлових приміщень площею 45,5 м.кв. за адресою: [ADDRESS] . 26 травня 2020 року позивач та третя особа подарували відповідачу вищевказане нерухоме майно (в даті Договору допущено описку). Однак обдарований вчинив кримінальне правопорушення проти здоров`я позивача, а саме 09 липня 2020 року побив разом з [PERSON] та забрали майно та кошти. З даного приводу він звертався до правоохоронних органів. Оскільки у 2018 році він поміняв суглоб на нозі, про що відповідачу було відомо, при нападі він не вчиняв активних дій по самозахисту себе, а захищав від ударів даний штучний суглоб, який коштує дуже дорого. Наслідки насильницького нападу на нього відчуває до цього часу, через забій нерва правої руки не виконує свої функції. Посилаючись на положення частин 1-3 статті 727 ЦК України. Ухвалою від 26 травня 2022 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Окрім цього, ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 26 травня 2021 року в порядку забезпечення позову накладено арешт на нежитлові приміщення №19 за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер нерухомого майна 2085620046101. До суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача зазначає, що позовні вимоги про розірвання договору дарування нежитлового приміщення №19 за адресою: [ADDRESS] від 26 травня 2020 року обґрунтовані обставинами умисного вчинення кримінального правопорушення обдарованим проти життя, здоров`я, власності дарувальника в порядку ст.727 ЦК України. Позивач покликається на вчинення відносно нього, [PERSON] , кримінального правопорушення, зареєстрованого в ЄРДР за №12020140070001213 від 06 серпня 2020 року за ч.2 ст.186 КК України [PERSON] . Факт вчинення кримінального правопорушення, на яке покликається позивач як на підставу своїх позовних вимог відповідач [PERSON] категорично заперечує, вважає таке безпідставним, надуманим, таким, що не підтверджується жодним доказом по справі даній справі. Реєстрація кримінального провадження №12020140070001213 від 06 серпня 2020 року є виключно засобом захисту [PERSON] в рамках кримінального провадження №12020145070000170 від 06.08.2020 року про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за результатами розгляду якого 11 вересня 2020 року Сихівським районним судом м. Львова у справі №464/4620/20, провадження №1-кп/464/443/20, встановлено винуватість [PERSON] у вчиненні кримінального проступку відносно його колишньої дружини - [PERSON] , ухвалено звільнити правопорушника від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою, кримінальне провадження закрити. Крім того в день вчинення вищевказаного кримінального правопорушення [PERSON] 05 серпня 2020 року відносно нього посадовими особами Патрульної поліції складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника, яким встановлено факт нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] за місцем проживання: [ADDRESS] близько 22:00 год. Правопорушником [PERSON] та видалено його з житла за указаною адресою на 5 діб. Указаним подіям передували регулярні факти вчинення домашнього насильства над членами сім`ї позивача саме [PERSON] , що підтверджуються терміновими заборонними приписами. Крім того, жодного обвинувального вироку відносно обдарованого [PERSON] немає. Відтак [PERSON] вважається невинуватим у діянні, про яке лжесвідчить [PERSON] . Зазначені позивачем тілесні ушкодження є суперечливими та фактично відповідають реальності. Крім того, слід зазначити, що на момент укладення договору дарування власниками об`єкту дарування, а відтак дарувальниками, був не лише позивач, а також [PERSON] , які подарували, належні ним ідеальні частки - по 1/2 кожен. Окрім цього, представник відповідача також подав до суду зустрічний позов, який мотивує тим, що 26 травня 2020 року [PERSON] та [PERSON] подарували кожен належні їм на праві спільної часткової власності, по 1/2 частки у нежитловому приміщенні [ADDRESS] своєму синові [PERSON] . 18 травня 2021 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір оренди нежитлового приміщення. За умовами указаного договору, Наймодавець передає Наймачу в Оренду Нежитлове приміщення №19, яке розташоване за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 46, площею 45.5 кв. м. в строки та на умовах даного договору. Фактична передача об`єкта в оренду відбувається не раніше дня оплати за перший місяць оренди за відповідним Актом приймання-передачі. Ухилення однією із Сторін від підписання Актів приймання-передачі слід вважати відмовою такої Сторони від належного виконання обов`язків, передбачених цим Договором (п.1.1.3 Договору). На виконання вказаного пункту Договору орендар перерахував орендодавцю ( [PERSON] ) обумовлену п.1.1.4 Договору орендну плату за перший місяць оренди в сумі 11000 гривень згідно Квитанції №0.0.2157402868.1 від 11.06.2021 року. Однак, при підписанні Акту прийому-передачі нежитлового приміщення №19 в будинку [ADDRESS] 11 червня 2021 року з`ясувалось, що замки вхідних дверей вказаного нежитлового приміщення замінені. Оскільки доступ до вказаного приміщення мав [PERSON] , [PERSON] відразу зателефонував [PERSON] з вимогою передати ключі. У зв`язку з відмовою останнього, 11.06.2021 року позивач змушений був звернутися до Львівського міського управління поліції (колишній Личаківський районний відділ поліції) з заявою про неправомірні дії [PERSON] де в рамках відповідного ЄО орендар [PERSON] надала пояснення про неможливість фактичного отримання об`єкту оренди про договору від 18 травня 2021 року. Того ж для телефоном [PERSON] повідомив [PERSON] про свою готовність надати доступ до об`єкту оренди, однак в телефонній розмові, яка відбулася 14 червня 2021 року - відмовив добровільно усунути перешкоди у користуванні об`єктом оренди. Запис указаної розмови долучаємо. У зв`язку із чим, та на вимогу [PERSON] , 14.06.2021 року платіжним дорученням №2 (код доручення 16E17A09CD7C02) [PERSON] повернув [PERSON] , отриману 11.06.2021 року, орендну плату за нежитлове приміщення у повному обсязі. Таким чином [PERSON] порушив права [PERSON] стосовно володіння, користування та розпорядження, належним [PERSON] , нежитловим приміщенням, а також завдав збитків у формі упущеної вигоди, сума якої буде обчислюватись виходячи від кількості календарних місяців, за які [PERSON] не отримає орендної плати по Договору оренди нежитлового приміщення від 18 травня 2021 року, укладеного з орендарем [PERSON] (по 11 000 гривень за кожен місяць). Відтак незаконними діями [PERSON] , які проявились у захопленні належного на праві приватної власності [PERSON] , майна були завдані збитки у виді неотримання доходів, які він міг би реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушене (упущена вигода), а саме орендної плати, з врахуванням уточнення позовних вимог, за чотири місяці за нежитлове приміщення у сумі 44 000 грн. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання [PERSON] про зупинення провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третіх осіб: [PERSON] , приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Стоцка Тараса Львовича про розірвання договору дарування, а також зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні нежитловими приміщеннями та відшкодування завданої шкоди до завершення розгляду кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №12020140070001213 від 06 серпня 2020 року за ознаками правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України за безпідставністю. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду. В судових засіданнях позивач та його представник позовні вимоги підтримали, проти зустрічного позову заперечили, надали пояснення аналогічні, наведеним в позові. Позивач доповнив, що він мав домовленість із сином, що буде робити ремонт у цьому приміщенні і воно залишиться йому, тому укладав договір, щоб користуватись та робив ремонт у цьому приміщенні. Але фактично його обманули. Щодо зустрічного позову зазначає, що ніхто не приходив до приміщення, не оглядав його, він постійно у ньому робив ремонт, такий не закінчений і приміщення не може використовуватися. Зазначив, що договір дарування не був добровільним, його фактично обманули. Ствердив, що син має доступ до приміщення, разом з тим на пропозицію сторони відповідача відмовився надати ключ до приміщення. Відповідач та його представник проти позову заперечили з підстав, викладених у відзиві на позов. Зустрічний позову підтримали. В судовому засіданні відповідач [PERSON] ствердив, що батько робив ремонт у спірному приміщенні, а він надавав для цього кошти. Ключі були у батька. Коли виник конфлікт, він не має доступу до приміщення, батько відмовляється надати ключі від приміщення, з цих підстав і орендар не зміг попасти до приміщення. Третя особа [PERSON] проти первісного позову заперечила, а зустрічний позов підтримала. Третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Стоцко Т.Л. про розгляд справи повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явилася повторно, в ході розгляду справи подав клопотання про розгляд справи без його участі, а тому суд вважає, що слід розглянути справу у його відсутності. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові докази у справі та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 26 травня 2020 року [PERSON] та [PERSON] подарували кожен, належні їм на праві спільної часткової власності, по 1/2 частки у нежитловому приміщенні [ADDRESS] своєму синові [PERSON] за договором дарування посвідченим приватним нотаріусом ЛМНО Стоцком Т.Л. №509. Згідно положень ч.1 ст.717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Також, положеннями ч.1 ст.727 ЦК України передбачено, що дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування нерухомих речей чи іншого особливо цінного майна, якщо обдаровуваний умисно вчинив кримінальне правопорушення проти життя, здоров`я, власності дарувальника, його батьків, дружини (чоловіка) або дітей. Як вбачається із матеріалів справи, вимоги позивача обґрунтовані обставинами вчинення кримінального правопорушення обдарованим проти життя, здоров`я, власності дарувальника, позивач покликається на вчинення відносно нього, [PERSON] , кримінального правопорушення, зареєстрованого в ЄРДР за №12020140070001213 від 06 серпня 2020 року за ч.2 ст.186 КК України [PERSON] . Так, за правилами ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. З відповіді Львівського районного управління поліції №2 ГУ НП у Львівській області та Франківської окружної прокуратури міста Львова, кримінальне правопорушення за №12020140070001213 від 06 серпня 2020 року на даний час розслідується, проте підстав для оголошення будь-якій особі про підозру не вбачається. До матеріалів справи також долучено копію постанови про призначення судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні №12020145070000048 від 10 липня 2020 року за фактом заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень 09 липня 2020 року. Як вбачається із постанови від 27 липня 2020 року кримінальне провадження №12020145070000048 від 10 липня 2020 року закрите за відсутності складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Натомість в рамках кримінального провадження №12020145070000170 від 06.08.2020 року про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, 11 вересня 2020 року Сихівським районним судом м. Львова у справі №464/4620/20, провадження №1-кп/464/443/20, встановлено винуватість [PERSON] у вчиненні кримінального проступку відносно його колишньої дружини - [PERSON] , проте ухвалено звільнити правопорушника від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою, кримінальне провадження закрити. Крім того в день вчинення вищевказаного кримінального правопорушення [PERSON] , а саме 05 серпня 2020 року відносно нього посадовими особами Патрульної поліції складено Терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №182061, яким встановлено факт нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] за місцем проживання: [ADDRESS] близько 22:00 год. правопорушником [PERSON] та видалено його з житла за указаною адресою на 5 діб. Також долученими копіями тимчасових заборонних приписів вбачається, що попередньо вже мали місце факти вчинення домашнього насильства над членами сім`ї позивача саме [PERSON] , зокрема [PERSON] заборонним приписом кривдника серії АА №082060 від 09 липня 2020 року встановлено вчинення психологічного домашнього насильства відносно [PERSON] (сина позивача), видалено насильника з житла строком на 7 діб. Окрім цього, терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА №082039 від 21 липня 2020 року встановлено факт насильства відносно [PERSON] та видалено насильника на 5 діб. В судовому засіданні було допитано сторін в якості свідків. Так, відповідач [PERSON] суду пояснив, що у травні 2020 року батьки подарували йому приміщення майстерні, яке він вирішив здавати в оренду. Він почав ремонт, давав гроші. Батько допомагав робити ремонт у приміщенні, мав ключі до нього, він також мав ключі. Але згодом виник конфлікт 09.07.2020 року, батько влаштував сварку в квартирі, заподіяв тілесні ушкодження [PERSON] , побив брата. Вони з братом силою забрали у нього ключі від автомобіля, оскільки після цього він п`яний намагався їхати з місця події. На місці були працівники поліції, всі події були зафіксовані і відносно батька складено припис. Ні він, ні брат батька не бив і це його вигадки. Після цього, батько поміняв замок, ключів він не має, не може користуватися приміщенням і не міг ним користуватися орендар. Ствердив, що це була воля батьків подарувати йому свої частки у приміщенні. Після укладення договору та отримання коштів, він прийшов до приміщення, проте батько змінив замки, доступу до приміщення він не має. Допитаний у якості свідка [PERSON] суду показав, що батьки хотіли подарувати їм із [PERSON] кожному по Ѕ частину спірного приміщення, але він сказав, що забезпечений і воно йому не потрібно. Тому вони уклали договір дарування на [PERSON] . Батько добровільно погодився на укладення договору, оскільки не хотів, щоб мама мала якусь власність, тому вимагав, щоб дарували вони разом. Жодної розмови, що приміщення має залишитися після ремонту батькові не було. Йому відомо, що батько робив ремонт у цьому приміщенні, фінансував роботи [PERSON] , він також допомагав. Потім з`ясувалося, що ремонт затягнувся, батько нічого не робив пиячив з майстрами. Тому вони вирішили поговорити з ним. Дійсно 09.07.2019 року по місцю проживання батько вчинив насильство відносно їх матері. При цьому він не мав там знаходитися бо відносно нього винесено припис. Він був п`яний, скандалив, намагався сісти в автомобіль і втекти, але вони з [PERSON] забрали ключі. Батька не били, кошти не викрадали, це все його видумки. Дійсно [PERSON] не має доступу до приміщення, бо батько замінив замок, ключів не дав. Третя особа [PERSON] допитана в якості свідка суду показала, що дійсно за настоюванням чоловіка подарували частки в майні їх сину [PERSON] . Договір був укладений з ініціативи їх обох, вона надіялася, що в такий спосіб настане мир у родині. Спочатку все було більш менш спокійно, він із синами займався ремонтом приміщення. )9.07. 2020 року [PERSON] прийшов додому п`яний, став конфліктувати із старшим сином, [PERSON] намагався його заспокоїти. Але позивач кидався на нього з ножем,тому викликали поліцію. Що була бійка у цей вечір на вулиці із синами вона не бачила. В серпні 2020 року позивач в черговий раз її знову побив, була заведена кримінальна справа. Відповідно до положень ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст.ст. 77-79 ЦПК України. Таким чином, з врахуванням відсутності будь яких об`єктивних доказів вчинення кримінального правопорушення проти життя, здоров`я, власності дарувальника, а саме заподіяння будь яких ушкоджень саме діями [PERSON] позивачу, суд приходить до переконання, що вимоги позивача жодними належними та достатніми доказами не підтверджені, а тому в задоволенні первісного позову [PERSON] слід відмовити. Окрім того, судом встановлено, що 18 травня 2021 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір оренди нежитлового приміщення. За умовами указаного договору, Наймодавець передає Наймачу в Оренду Нежитлове приміщення №19, яке розташоване за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 46, площею 45.5 кв. м. в строки та на умовах даного договору. Об`єкт, належить Наймодавцю на підставі Договору дарування від 26 травня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стоцком Т.Л. за №509. Фактична передача Об`єкта в Оренду відбувається не раніше дня оплати за перший місяць оренди за відповідним Актом приймання-передачі. Ухилення однією із Сторін від підписання Актів приймання-передачі слід вважати відмовою такої Сторони від належного виконання обов`язків, передбачених цим Договором (п.1.1.3 Договору). Також вбачається, що на виконання вказаного пункту Договору орендар перерахував орендодавцю [PERSON] обумовлену п.1.1.4 Договору орендну плату за перший місяць оренди в сумі 11 000 гривень згідно Квитанції №0.0.2157402868.1 від 11.06.2021 року. Як вбачається із пояснень відповідача, при підписанні Акту прийому-передачі нежитлового приміщення №19 в будинку [ADDRESS] 11 червня 2021 року з`ясувалось, що замки вхідних дверей вказаного нежитлового приміщення замінені. Оскільки доступ до вказаного приміщення мав [PERSON] , [PERSON] відразу зателефонував [PERSON] з вимогою передати ключі. У зв`язку з відмовою останнього, 11.06.2021 року позивач змушений був звернутися до Львівського міського управління поліції (колишній Личаківський районний відділ поліції) з заявою про неправомірні дії [PERSON] де в рамках відповідного ЄО орендар [PERSON] надала пояснення про неможливість фактичного отримання об`єкту оренди про договору від 18 травня 2021 року. Того ж для телефоном [PERSON] повідомив [PERSON] про свою готовність надати доступ до об`єкту оренди, однак в телефонній розмові, яка відбулася 14 червня 2021 року - відмовив добровільно усунути перешкоди у користуванні об`єктом оренди. . Також вбачається, що на вимогу [PERSON] , 14.06.2021 року платіжним дорученням №2 (код доручення 16E17A09CD7C02) [PERSON] повернув [PERSON] , отриману 11.06.2021 року, орендну плату за нежитлове приміщення у повному обсязі, оскільки орендар не зміг отримати доступ до орендованого приміщення В судовому засіданні позивач заперечив той факт, що чинить перешкоди у користуванні приміщенням власнику, разом з тим, настоює на тому, що за умовами договору дарування, хоч власником і став син, але саме він, позивач мав користуватися цим приміщенням. Разом з тим, такі умови у договорі дарування не передбачені і сини та бувша дружина, яким відомі деталі укладення договору дарування ствердили, що таких домовленостей між ними не було, позивач сам настояв на укладенні договору дарування, щоб він та бувша дружина свої частки подарували сину. Окрім цього, з метою мирного врегулювання спору за зверненням представника власника було запропоновано позивачу надати копію ключів синові, але останній відмовився. Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до положень ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та. гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно, до частини другої статті 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить, зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Як зазначає Касаційний цивільний суд Верховного суду у своїй постанов, від 16 серпня 2019 року по справі №329/1276/16-ц, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані. Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у поставові від ЗО травня 2018 року у справі № 14-79цс18 та Верховний Суд України у постанові від 18 травня 2016 року у справі № 6-237цс16. Таким чином суд приходить до переконання, що [PERSON] порушив права [PERSON] стосовно володіння, користування та розпорядження, належним [PERSON] , нежитловим приміщенням, а також завдав збитків у формі упущеної вигоди, виходячи від кількості календарних місяців, за які [PERSON] не отримає орендної плати по Договору оренди нежитлового приміщення від 18 травня 2021 року, укладеного з орендарем [PERSON] (по 11 000 гривень за кожен місяць). З врахуванням диспозитивності цивільного процесу та встановленням судом факту порушення прав відповідача [PERSON] стосовно володіння, користування та розпорядження, належним [PERSON] , нежитловим приміщенням, суд приходить до переконання, що слід усунути перешкоди [PERSON] у користуванні належним йому на праві приватної власності нежитловим приміщення №19 за адресою: [ADDRESS] ,шляхом виселення [PERSON] із самовільно зайнятого нежитлового приміщення №19 за адресою: [ADDRESS] , а також слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в розмірі 44\~000 грн. з розрахунку оплати оренди за чотири місяці.

Outcome: approved