Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до ФГ «ДАР», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , про відшкодування шкоди, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в сумі 382966,58 грн., моральну шкоду урозмірі 50\~000 грн., 3% річних та інфляційне збільшення боргу в розмірі 11577,41 грн., витрати на проведення авто товарознавчого дослідження в розмірі 3000 грн., витрати на евакуатор в розмірі 600 грн., витрати на аварійне транспортування автомобіля з місця дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 2910 грн., та витрати пов`язані з прокатом автомобіля та його обслуговування в розмірі 1095,59 грн, а всього 452149,58 грн. Свої вимоги\~позивач обґрунтовує\~тим,\~що 06.11.2020\~року на\~а/д\~Київ-Одеса,\~водій [PERSON] ,\~керуючи автомобілем\~марки «Камаз»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] не\~стежив за\~дорожньою обстановкою,\~не реагував\~на її\~зміну,\~та під\~час виїзду\~з другорядної\~дороги не\~надав переваги\~в русі\~іншому транспортному\~засобу,\~в результаті\~чого здійснив\~зіткнення з\~автомобілем марки\~«Фольксваген»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] ,\~що призвело\~до механічних\~пошкоджень транспортних\~засобів.\~Постановою Васильківського\~міськрайонного суду\~Київської області\~від 23.11.2020\~року,\~встановлено,\~що причиною\~зіткнення транспортних\~засобів і\~наслідків,\~що настали\~було порушення\~п.п.2.3б,\~10.1,10.3\~ПДР України\~саме водієм\~автомобіля марки «Камаз», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Згідно Звіту №70/91.11.20 від 29.11.2020 року про оцінку вартості матеріального збитку, пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля марки «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER] становить 511466,58 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Камаз», державний номерний знак [NUMBER] була застрахована за полісом обов`язкового страхування власника наземного транспортного засобу в ПАТ «НАСК «Оранта», то остання відшкодувала [PERSON] ліміт страхового відшкодування за шкоду завдану майну в розмірі 128500 грн., з урахуванням розміру франшизи 1500 грн. Крім того, позивачем були понесені витрати на проведення авто товарознавчого дослідження в розмірі 3000 грн., витрати на евакуатор в розмірі 600 грн., витрати на аварійне транспортування автомобіля з місця дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 2910 грн., та витрати пов`язані з прокатом автомобіля та його обслуговування в розмірі 1095,59 грн. В досудовому порядку позивач, як власник транспортного засобу марки «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER] , звернуся до відповідача, як роботодавця винної у ДТП особи, з вимогою про відшкодування шкоди, завданої їй внаслідок ДТП, однак відповідачем було відмовлено позивачу у відшкодуванні шкоди в заявленому розмірі. За таких обставин, позивач вважає, що з відповідача, як роботодавця особи, яка завдала їй шкоду, на її користь підлягає стягненню матеріальна та моральна шкода, а тому звернулась до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подавши до суду відзив на позов, в якому просить відмовити в його задоволенні, просив розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача. Третя особа в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомляв. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, приходить до наступних висновків. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що 06.11.2020 року на а/д Київ-Одеса, внаслідок порушення водієм [PERSON] , який керував автомобілем марки «Камаз», державний номерний знак [NUMBER] п.п.2.3б, 10.1,10.3 ПДР України відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого автомобіль марки «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER] , який належить позивачу [PERSON] отримав механічні пошкодження. Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2020 року, водія [PERSON] визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення вище вказаного адміністративного правопорушення. На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем ФГ «ДАР», згідно Полісу №АР /7194095 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечений автомобіль марки «Камаз», державний номерний знак [NUMBER] , яким на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди керував [PERSON] належить ФГ «ДАР». Відповідно до Звіту №70/91.11.20 від 29.11.2020 року про оцінку вартості матеріального збитку, пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля марки «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER] становить 511466,58 грн. ПАТ «НАСК «Оранта» було відшкодовано [PERSON] ліміт страхового відшкодування за шкоду завдану майну в розмірі 128\~500 грн. з урахуванням розміру франшизи 1500 грн, таким чином різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою становить 382966,58 грн. Крім того, позивачем були понесені наступні витрати на проведення авто товарознавчого дослідження в розмірі 3000 грн., витрати на евакуатор в розмірі 600 грн., витрати на аварійне транспортування автомобіля з місця дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 2910 грн., та витрати пов`язані з прокатом автомобіля та його обслуговування в розмірі 1095,59 грн. 24.12.2020 р. позивач у досудовому порядку звернувся до відповідача, як до роботодавця винної у ДТП особи, з вимогою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, однак відповідачем було відмовлено позиву у відшкодуванні шкоди в заявленому розмірі. Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до п.1 ч.2 цієї статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Частиною 1 статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Разом з тим, згідно з ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Отже, за шкоду завдану позивачу повинна відповідати юридична особа (відповідач), на балансі якої перебуває транспортний засіб марки «Камаз», державний номерний знак [NUMBER] , та яка є роботодавцем [PERSON] , який на момент ДТП керував вказаним транспортним засобом. Суд критично ставиться до заперечень відповідача та його посилання на факт керування водієм [PERSON] автомобілем марки «Камаз», державний номерний знак [NUMBER] в позаробочий час, як на підставу для звільнення відповідача від відповідальності, оскільки останній не забезпечив належного контролю за використанням автомобіля, та не вжив заходів для запобігання аварійності. За таких обставин, оскільки транспортний засіб позивача зазнав механічних пошкоджень внаслідок ДТП, яка відбулась з вини [PERSON] , який на момент вчинення цієї пригоди перерубував з відповідачем у трудових відносинах, суд приходить до висновку, що позовні вимоги у частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 50000,00 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ст. 23 ЦК України). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч.1 ст. 1167 ЦК України). Таким чином, оскільки внаслідок ДТП, що сталася з вини [PERSON] , який на момент вчинення вказаної пригоди перерубував з відповідачем у трудових відносинах та виконував свої трудові обов`язки, було пошкоджено власність позивача, засіб пересування, який нею використовувався щоденно в інтересах своєї сім`ї, у зв`язку з чим позивач та члени її сім`ї були тривалий час позбавлені можливості вести звичний спосіб життя, були суттєво порушені їх життєві плани, так як, проведення вимушеного незапланованого ремонту транспортного засобу вимагало значних додаткових зусиль та часу, суд,

Outcome: partial