Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

В лютому 2022 року [PERSON] звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до Подільської районної у місті Києві державної адміністрації, в якому просить визнати його наймачем квартири за адресою: [ADDRESS] , та зобов`язати відповідача змінити договір найму квартири. Позов обгрунтовано тим, що на підставі ордеру № Г247400 на житлове приміщення від 24.01.1975 року, який виданий [PERSON] , [PERSON] та його родина - дружина [PERSON] , донька [PERSON] , [PERSON] зайняли 2-кімнатну квартиру [ADDRESS] . Квартиронаймач [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій обслаті 13.09.2017 року, запис 722, та знятий з реєстрації з зазначеної квартири. [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується витягом № 00017841868 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрації народження від 28.03.2017 року. В подальшому донька квартиронаймача [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , що підтверджується витягом № 00017840123 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрації шлюбу від 28.03.2017 року (Додаток 4) та змінила прізвище на [PERSON] . У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . В подальшому, після розлучення [PERSON] та [PERSON] , мати Позивача народила доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується записом у картці прописки відділу внутрішніх справ Подільського району м.Києва. Мати Позивача померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у місті Києві, виданого 07.08.2003 року, запис № 1682 (Додаток 7). На дату її смерті сестрі Позивача було 9 років. Відпоідно до листа за № 277 від 15.08.2008 року Санаторної неповної середньої школи-інтернату № 21 для дітей-сиріт і дітей, що залишились без батьківської опіки з психоневрологічними захворюваннями, [PERSON] , 1987 року народження, згідно рішення Подільського районного суду м.Києва від 19.05.1999 року була усиновлена. Станом на час подання позову у квартирі [ADDRESS] зареєстровано 4 особи: Позивач - з 2001 року, його син [PERSON] , 2002 р.н., його донька - [PERSON] , [INFO] та сестра - [PERSON] , 1987 р.н. (яка з 1999 року усиновлена), що підтверджується 5 дт. звідними довідками (Додатки 9-11). З 1999 року, після усиновлення сестри Позивача - [PERSON] , будь-якої : інформації щодо місця її перебування у Позивача немає. Вже майже 23 роки у Позивача відсутня інформація щодо сестри, яка не проживає за адресою реєстрації, не цікавиться житлом, не утримує житло. Позивач більше 20 років не має інформації щодо фактичного перебування сестри [PERSON] , враховуючи тайну усиновлення, не має можливості відшукати сестру, подати заяву-згоду від сестри [PERSON] на приватизацію квартири. Тому Позивач звернувся до Подільського районного суду м.Києва із позовною заявою про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26.10.2021 року по справі № "58 4352/19 (Додатки 12, 13) Позивачу відмовлено у задоволенні позову, аргументуючи наступним: «Документів, які б свідчили про те, що позивач є наймодавцем квартири [ADDRESS] , наймачем зазначеної квартири або членом його сім`ї суду не надано. Згідно з рахунками, доданими до позовної заяви (а.с. 19-29) власником особового рахунку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). Оскільки в силу норм ЖК України з позовом про визнання особи такою, що втра\-тила право користування може звернутися наймодавець, наймач або член його сім`ї доказів того, шо [PERSON] є наймодавцем, наймачем спірної квартири або членом сім`ї наймача, суду не надано, як не надано суду і доказів того, що зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є - квар\-тира [ADDRESS] , а тому правових підстав для задоволення позову в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням немає.» Через усиновлення 1999 році [PERSON] будь-яка інформація щодо місця її проживання, прізвище та її ім`я після усиновлення не відоме, отримати згоду від неї на визнання Позивача наймачем квартини неможливо. Тому Позивач звернувся з даним позовом до суду. Провадження відкрито ухвалою від 04.08.2022 р. з призначенням розгляду в порядку загального позовного провадження. Представником відповідача подано відзив, в якому сторона відповідача просить вирішити справу у відповідності до чинного законодавства України В судовому засіданні позивач та його представник не з`явилися, представник позивача подала до суду заяву, в якій підтримала позов в повному обсязі та просили його задовольнити з підстав, наведених у позові. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, у письмовому відзиві просила розглядати справу без її участі. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Встановлено, що спірною є двокімнатна квартира [ADDRESS] , яка належить до державного житлового фонду, наймачем якої був [PERSON] , на підставі ордеру № Г247400 на житлове приміщення від 24.01.1975 року. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій обслаті 13.09.2017 року, запис 722, та знятий з реєстрації з зазначеної квартири. Відповідно до копії ордеру № Г247400 на житлове приміщення від 24.01.1975 року в склад сім`ї [PERSON] окрім нього входили: дружина [PERSON] , доньки [PERSON] , [PERSON] . Донька квартиронаймача [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується витягом № 00017840123 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрації шлюбу від 28.03.2017 року. У шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] , що підверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.01.1977 року. У копії картки прописки [PERSON] відділу внутрішніх справ Подільського райвиконкому від 05.03.1975 року є запис про [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у місті Києві, виданого 07.08.2003 року, запис № 1682. Відповідно до копії листа за № 277 від 15.08.2008 року Санаторної неповної середньої школи-інтернату № 21 для дітей-сиріт і дітей, що залишились без батьківської опіки з психоневрологічними захворюваннями, [PERSON] , 1987 року народження, згідно рішення Подільського районного суду м.Києва від 19.05.1999 року була усиновлена. За даними довідок Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Подільської РДА від 17.01.2019 року №2460253, №2458499, №2458540 у квартирі [ADDRESS] зареєстровано 4 особи: [PERSON] , [PERSON] , 2002 р.н., [PERSON] , [INFO] , Довідки стосовно місця проживання у вказаній квартирі [PERSON] , 1987 р.н., у матеріалах справи немає. Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 26.10.2021 року по справі № "58 4352/19 [PERSON] відмовлено у задоволенні позову про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Листом Відділу обліку та розподілу житлової площі від 08.02.2022 року за № 19 через відсутність згоди зареєстрованої у квартирі [ADDRESS] [PERSON] на визнання [PERSON] наймачем даної квартири, відмовлено у заключенні договору найму квартири [ADDRESS] . Позивач стверджує, що оскільки він зареєстрований у вказаній квартирі з 2001 року, проживав у квартирі з наймачем - [PERSON] , який є його дідом, своєю матір`ю [PERSON] , яка є донькою наймача, без реєстрації, від народження був пов`язаний спільним побутом, мав взаємні права та обов`язки, а відтак є членом сім`ї наймача в розумінні ч. 2 ст. 64 ЖК України. Перевіряючи твердження та заперечення сторін, суд виходить з такого. За положеннями ч.ч.1,2 ст.61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до частин першої, другої статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно зі статтею 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (ч.2 ст. 3 СК України). Отже, ознаками фактичної сім`ї є: спільне проживання, спільний побут, взаємні права і обов`язки. Конституційний суд України у своєму рішенні від 3 червня 1999 року у справі № 1- 8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин, наявність усталені відносини, що притаманні члена сім`ї, які пов`язані спільним побутом. Суд приходить до висновку, що позивачем не додано до матеріалів справи та не представлено суду у відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказів того, що позивач за життя наймача постійно проживав разом з ним та вів з ним спільне господарство, а тому не можна вважати, що позивач був членом сім`ї наймача в розумінні ч. 2 ст. 64 ЖК України. Матеріали справи в якості доказу проживання позивача у вказаній квартирі з 20.12.2002 по 17.01.2019 року містять лише довідку Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Подільської РДА від 17.01.2019 року, що не підтверджує факт проживання позивача разом з наймачем за його життя та наявність у позивача та наймача спільного побуту та господарства, Відповідно до статті 103 ЖК України договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки зі згоди наймача, членів його сім`ї та наймодавця. Але досягнута домовленість між наймачем, членами його сім`ї та наймодавцем з приводу зміни договору найму житлового приміщення сама по собі правових наслідків не має, доки вона не знайде свого офіційного закріплення у рішенні відповідного органу, до компетенції якого належить вирішення таких питань. Та тільки після рішення відповідного органу зміни до договору найму житлового приміщення набирають юридичної сили. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 106 ЖК України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму житлового приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. За змістом вказаних норм закону будь-який член сім`ї наймача, що має повну цивільну дієздатність, має право вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення. Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків наймача та членів його сім`ї (ст. 64 ЖК), члени сім`ї заміщують наймача в договірних правовідносинах найму. Тому право вимагати зміни договору в цих випадках має будь-хто з членів сім`ї наймача, які залишились проживати у приміщенні. Відповідно до ст. 62 ЖК України до відносин, що випливають з договору найму жилого приміщення, у відповідних випадках застосовуються також правила цивільного законодавства. Згідно з ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Суд, врахувавши факт, що реєстрація сестри Позивача - [PERSON] підтверджена довідкою від 13.02.2004 року, виданою ЖЕК № 704 та не заперечується Відповідачем, про що зазначено у листі № 13 від 08.02.2022 року, та той факт, що через усиновлення 1999 році [PERSON] будь-яка інформація щодо місця її проживання, прізвище та її ім`я після усиновлення невідома, визнає, що отримати згоду від [PERSON] на визнання Позивача наймачем квартири неможливо з об`єктивних причин. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Згідно з вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що у задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного, ст.ст.64, 65 ЖК України,

Outcome: dismissed