Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 06.07.2022 року звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 135 777,47 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту на умовах програми «Правильне Каско» №FO-00884512 було застраховано майнові інтереси Позивача пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Volkswagen Polo», д.н.з. [NUMBER] . 19.07.2021 року приблизно о 15 год. 00 хв. в м. Вишневе по вул. Чорновола, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Volkswagen Polo», д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не переконався, що це буде безпечно, не впорався з керуванням, допустив зіткнення з електроопорою, в результаті чого транспортний засіб та електроопора отримали механічні пошкодження. Своїми діями, водій [PERSON] порушив п.10.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Відмову у виплаті страхового відшкодування Позивачу, Відповідач обґрунтував тим, що на його думку, пошкодження застрахованого транспортного засобу настало внаслідок виїзду водія на смугу зустрічного руху в місцях де такий виїзд заборонено, вказане порушення було названо відповідачем у відповідності до п.8.14 Договору страхування, як грубе порушення. Однак, Позивач вважає, що ДТП настало не з причини того,що водій застрахованого транспортного засобу здійснив виїзд на смугу зустрічного руху і як наслідок цього здійснив зіткнення з електроопорою, а внаслідок того, що у водія погіршилося самопочуття із-за наявних у нього хвороб серцево-судинної системи і той на деякий час втратив контроль над керуванням застрахованим транспортним засобом. Тому Позивач вважає, що грубого порушення ПДР не відбулося, і відмова у виплаті страхового відшкодування є незаконною та необґрунтованою. 11.07.2022 року ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва вищезазначений позов залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. Позивачем у строк було подано заяву на виконання вимог ухвали судді Святошинського районного суду м. Києва від 11.07.2022 року. За вказаним позовом ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13.07.2022 року судом відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Так, судом в ухвалі зазначено, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 178 ЦПК України. Вищенаведену ухвалу про відкриття провадження направлено на адресу місцезнаходження відповідача, проте станом на 18 жовтня 2022 року відповідачем письмовий відзив не подано. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що дана справа призначення до розгляду у спрощеному позовному проваджені, як малозначна справа, тому суд вважає що неявка позивача не перешкоджає розгляду цивільної справи на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). Відповідач в судове засідання не з`явився, а також не подав відзиву на позовну заяву і не повідомив про поважні причини неявки в судове засідання, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Судом встановлено, що 19.07.2021 року приблизно о 15 год. 00 хв. в м. Вишневе по вул. Чорновола, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Volkswagen Polo», д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не переконався, що це буде безпечно, не впорався з керуванням, допустив зіткнення з електроопорою, в результаті чого транспортний засіб та електроопора отримали механічні пошкодження. Своїми діями, водій [PERSON] порушив п.10.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. 24.11.2021 року постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області [PERSON] визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, але провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням строків передбачених ст. 38 КУпАП. В мотивувальній частині вищезазначеної постанови зазначено, що своїми діями [PERSON] було порушено п.10.1 ПДР та вчинено правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Відповідно до п.8.14 Договору добровільного страхування наземного транспорту на умовах програми «Правильне Каско» №FO-00884512 «Грубі порушення ПДР - це: в`їзд на залізничний переїзд з порушенням умов розділу «Рух через залізничні переїзди відповідно до ПДР, проїзд на сигнал світлофора або жест регулювальника, що забороняють рух, рух тротуарами та пішохідними доріжками (крім паркування), виїзд на смугу зустрічного руху в місцях, де такий виїзд заборонено, здійснення обгону або випередження транспортного засобу з ввімкненими спеціальними сигналами». Відповідно до п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Як вбачається з відповіді наданої ПАТ «Страхова група «ТАС» згідно схеми місця ДТП від 19.07.2021 року та фотоматеріалів з місця події зазначена ДТП сталася внаслідок порушення [PERSON] правил дорожнього руху України, а саме виїзд на смугу зустрічного руху в місцях де такий виїзд заборонено. Відповідно до ч.1 п.3.8 Договору добровільного страхування наземного транспорту на умовах програми «Правильне Каско» №FO-00884512 позивачем в графі «Покриття пошкоджень при грубих порушеннях ПДР» зазначено відмітку «Ні». Щодо тверджень позивача відносно того, що під час керування транспортним засобом у нього погіршилося самопочуття, що і спричинило порушення ПДР, суд зазначає наступне. Позивачем в підтвердження поганого самопочуття до суду не надано ніякого документального підтвердження. Такого підтвердження і не надано до ПАТ «Страхова компанія ТАС» під час звернення позивача, а тому твердження спричинення ДТП [PERSON] з інших підстав, суд не бере до уваги. За змістом норм ст . 989, 991 ЦК України можна дійти висновку, що у разі настання страхового випадку, страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування. Порушення страхувальником інших умов договору є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком. Кожне зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, що відповідає ст. 525 ЦК України. Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку відмовити [PERSON] у задоволені його позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» про стягнення несплаченого страхового відшкодування. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed