Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: 07.09.2022 року представник позивачів [PERSON] , [PERSON] адвокат Іванов Олег Олександрович звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до\~\~ [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовну заяву обґрунтовує тим, що позивачі, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та є співвласниками квартири [ADDRESS] . У квартирі також зареєстрований, але фактично не проживає відповідач, [PERSON] . 01 вересня 2022 року, комісією в складі Голови правління ОСББ «Лідер-1» було проведено обстеження квартири [ADDRESS] на предмет встановлення фактичного проживання у даній квартирі відповідача. Комісією встановлено, що на момент проведення обстеження відповідач у квартирі був відсутній. Зі слів заявника та сусідів за вказаною адресою відповідач не проживає з 2012 року, що підтверджується актом житлового обстеження. Відповідач добровільно з реєстрації не знімається, участі в утриманні житла не бере, комунальні платежі не сплачує, особистих речей в квартирі не має. Перешкод в користуванні жилим приміщенням позивачі йому не чинили. Фактичне місце проживання відповідача не відоме. В родинних відносинах [PERSON] з позивачами не перебуває. За таких обставин, факт реєстрації відповідача у квартирі, перешкоджає [PERSON] та [PERSON] у здійсненні ними права власності, порушує їхнє право на вільне розпорядження і користування майном. Просить визнати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , таким,\~що втратив\~право користування\~житловим приміщенням\~за адресою:\~ [ADDRESS] . Відзив на позовну заяву у встановленому судом термін відповідач не подав. Заяви (клопотання) учасників справи: відповідач [PERSON] 05.10.2022 року на електронну адресу суду подав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності; відповідач [PERSON] 13.10.2022 року на адресу суду подав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності; позивач [PERSON] 13.10.2022 року на адресу суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просить судові витрати з відповідача не стягувати; позивач [PERSON] 13.10.2022 року на адресу суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить судові витрати з відповідача не стягувати; представник позивачів [PERSON] , [PERSON] адвокат Іванов Олег Олександрович 13.10.2022 року на адресу суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що не заперечує щодо ухвалення рішення. Процесуальні дії у справі: Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова\~\~від 04.10.2022 року\~\~відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання\~ (а.с.33-34). В підготовче засідання учасники справи не з?явились, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлені належним чином. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено: [PERSON] зареєстрований та є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі продажу квартири та витягом з державного реєстру правочинів (а.с. 16-19). [PERSON] прописаний з 03.10.2011 року за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №0109/22-01 від 01.09.2022 року (а.с. 12). Згідно акту від 01.09.2022 року [PERSON] не проживає за адресою реєстрації з 2012 року (а.с. 13). Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті , встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Приписами ст. 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Вимогами ст. 386 Цивільного кодексу України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вказане положення закону визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб та будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Згідно статті 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. За змістом частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України та частини 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.\~8\~Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. При цьому право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Непорушність права власності проголошена і в низці міжнародних документів (ст. 17 Загальної декларації прав людини (ООН,10.12.1948 року), ст.1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (Рим, 1950). Відповідно до ст.\~17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Аналізуючи право особи на мирне володіння своїм майном, Європейський суд з прав людини дійшов висновків, згідно з якими визнанням права кожного на мирне володіння своїм майном, по суті, гарантовано право власності; право розпорядження є традиційним і фундаментальним аспектом права власності (рішення Суду у справі «Маркс проти Бельгії» від 27.04.1979 року, п. 63). Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 5 ст.\~263\~ЦПК України обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, доводи є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають з врахуванням позиції відповідача про визнання позовних вимог. Суд виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного та

Outcome: approved