Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

Адвокат Ракущинець А.А,, який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з зазначеною позовною заявою посилаючись на те, що [PERSON] є власником квартири в [ADDRESS] . Право власності виникло на підставі Свідоцтва про право власності, видане виконавчим комітетом Ужгородської міської ради, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 341 від 28.11.2018 р. Над нею, в квартирі [ADDRESS] проживає [PERSON] та [PERSON] , які періодично заливають позивача, завдаючи тим самим їй збитки. Факт реєстрації [PERSON] за вказаною адресою підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про реєстрацію ФОП [PERSON] 12.10.2020 року внаслідок залиття, відбулося замокання належної позивачу квартири, приміщень коридору, кухні та ванної кімнати, внаслідок чого на стінах та стелі спостерігається поява цвілі, що в свою чергу викликає потребу відбиванні штукатурки та влаштування нової. Проведеним представниками оглядом ОСН БК «Говерла» було виявлено замокання стелі та стін у наступних приміщеннях - 1, 2, 3 та 4 згідно позицій техпаспорту. Як випливає з наданих документів, а також характерного розташування слідів замокання на стелі, таке відбулося з другого поверху. Відповідно до Висновку за результатами проведеної оціночно-будівельної експертизи № 0035/2020 від 27.10.2020р., складеного судовим експертом Павлич О.В., вартість відновлювального ремонту після залиття квартири за адресою [ADDRESS] складає - 83\~750,27 грн. Також зазначає, що своїми неправомірними діями відповідачі завдали позивачці і моральної шкоди, яку позивачка оцінює в розмірі - 20 000 грн. З таких обставин, позивачка просить солідарно стягнути з відповідачів спричинену їй матеріальну шкоду в розмірі 84\~914,76 грн. та 20\~000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином, однак її представник адвокат Ракущинець А.А. надав суду заяву, якою підтримує позовні вимоги і просить розглянути справу за його відсутності. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Представник Ужгородської міської ради в судове засіданні не з`явився хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у його відсутності. При прийнятті рішення просив врахувати позицію викладену у поданому ним відзиві. Представник ОСН БК «Говерла-Лобачевського 41» в судове засідання не з`явився хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, однак в матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи у його відсутності. Просив відмовити у задоволенні позову. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином, в тому числі і через сайт судової влади, не повідомили суд про причини неявки, а тому суд в порядку ст. 169 ч.4 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що позивач є власником квартири в [ADDRESS] , на підставі Свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 341 від 28.11.2018 року. Право власності [PERSON] на вказану квартиру також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №149774762, копія якого долучена до матеріалів справи. Як встановлено в ході розгляду справи, 12.10.2020 року відбулося залиття належної позивачу квартири, внаслідок чого було пошкоджено приміщення коридору, кухні та ванної кімнати, а саме на стінах та стелі спостерігається поява цвілі, що в свою чергу викликає потребу відбиванні штукатурки та влаштування нової. Проведеним представниками оглядом ОСН БК «Говерла» було виявлено замокання стелі та стін у наступних приміщеннях - 1, 2, 3 та 4 згідно позицій техпаспорту, про що було складено відповідний акт від 12.10.2020 року, копію якого долучено до матеріалів справи. Як випливає з наданих документів, а також характерного розташування слідів замокання на стелі, таке відбулося з другого поверху. Вказаним актом також встановлено, що користувачем квартири [ADDRESS] якою є [PERSON] , позивачу було спричинено матеріальної шкоди. Крім цього, як слідує з дослідженої судом довідки №23916/106/25/1-2020 про результати проведення перевірки за зверненням [PERSON] зареєстрованого в ІТС ІПНП ЄО №23916 від 12.10.2020 р. Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, в ході розгляду матеріалів було опитано [PERSON] , яка зобов`язалася відшкодувати спричинену позивачу, внаслідок залиття квартири, шкоду. Згідно з висновком за результатами проведеної оціночно-будівельної експертизи № 0035/2020 від 27.10.2020 року, складеного судовим експертом Павлич О.В., вартість відновлювального ремонту після залиття квартири за адресою [ADDRESS] складає - 83\~750,\~27 грн. Частиною 3 статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2 ст. 1166 ЦК України). Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором, або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно з пунктом 9 вищезазначеної Постанови відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, налагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Згідно ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на встановлені судом обставини та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Аналогічна позиція зазначена у Постанові Верховного суду від 11.12.2018 року по справі № 308/7607/14-ц, провадження 61-26898св18. Отже, суд приходить до висновку про те, що шкода була заподіяна позивачу саме в результаті залиття квартири та саме з вини відповідача [PERSON] , яка є користувачем квартир [ADDRESS] . Доказів, що шкода завдана не з вини відповідача [PERSON] в матеріалах справи відсутні. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок залиття квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , слід покласти саме на відповідача [PERSON] . Що стосується заявлених позивачем вимог до [PERSON] , Ужгородської міської ради та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Говерла-Лобачевського 41», то вказані вимоги суд вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу на підтвердження тих обставин, що діями саме вказаних відповідачів спричинено шкоду позивачу. Крім цього, суд також вважає недоведеними позивачем і заявлені ним вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем у позовній заяві наводяться виключно оціночні судження позивача щодо завдання їй моральної шкоди, які не підтверджені жодним доказом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. У відповідності до вимог ч.1ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 992, 40 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved