Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

У грудні 2021 року представник Акціонерного товариства «Альфа Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що відповідач звернулась до АТ «Альфа Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Оферту на укладення угоди про надання кредиту № 500814186 від 22 лютого 2019 року, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, згідно якої отримала кошти\~ в розмірі\~ 57 064, 90 грн. Взятого на себе зобов`язання відповідач не виконала, у зв`язку з чим станом на 07 жовтня 2021 року має заборгованість в розмірі 108 616, 81 грн., яка складається з наступного: 57 064, 90 грн. заборгованість за кредитом; 44 751,91 грн. заборгованість за відсотками; 6800 грн. неустойка. На підставі викладеного представник банку просив суд стягнути із [PERSON] на користь АТ «Альфа Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 108 616, 81 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 2 270 грн. Ухвалою судді від 12 січня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд провести розгляд справи за її відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явилась. Про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялась. Відзив у визначений судом строк відповідач не подавала. Суд дійшов до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалює заочне рішення. Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач звернулась до АТ «Альфа Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Оферту на укладення угоди про надання кредиту № 500814186 від 22 лютого 2019 року, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, згідно якої отримала кошти\~ в розмірі\~ 57 064, 90 грн. Згідно п. 3 Оферту на укладення угоди про надання кредиту (надалі Оферта) кредит надається Позичальнику для: повернення заборгованості за кредитним договором. Розмір 57 064, 90 грн., спосіб видачі переказ коштів на рахунок відкритий в АТ «Альфа Банк». Також підписанням такої Оферти позичальник підтвердила, що перед укладенням Угоди ознайомлена, в тому числі, у письмовій формі: зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання Кредиту; з нормами Закону України «Про споживче кредитування» та нормативними актами НБУ. У матеріалах справи наявний Додаток № 1 до Угоди про надання кредиту у особисто підписаний відповідачем, відповідно до якого остання ознайомлена з графіком платежів, розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту та орієнтовної реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. Окрім того, в матеріалах справи наявна копія паспорту споживчого кредиту, підписана відповідачем, з якої вбачається, що відповідач була належним чином повідомлена про умови кредитування, а саме валюти кредиту, кредитного ліміту, тип процентної ставки, строку кредитування, а також повідомлений про розмір штрафу за порушення умов кредитування. Таким чином, відповідач підписуючи Оферту на укладення угоди про надання кредиту підтвердила акцепт Публічної пропозиції та укладення Договору між нею та АТ «Альфа Банк», на умовах, викладених в Публічній пропозиції та додатках до Договору, що розміщені на веб сторінці Банку www.alfabank.ua (або у разі її подальшої зміни за іншою електронною адресою, що буде вказана в Договорі), Тарифами АТ «Альфа-Банк», які є невід`ємною частиною договору. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Альфа Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості по кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками та\~ неустойку. Так, із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що\~ відповідач взятого на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим станом на 07 жовтня 2021 року має заборгованість в розмірі 108 616, 81 грн., яка складається з наступного: 57 064, 90 грн. заборгованість за кредитом; 44 751,91 грн. заборгованість за відсотками; 6800 грн. неустойка. Зобов`язань за кредитним договором відповідач добровільно не виконує належним чином, але як боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання, то у позивача обґрунтовано виникло право вимагати від боржника повернення кредитних коштів, а також процентів за користування кредитом та неустойки. У відповідності до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] умови взятого на себе кредитного зобов`язання не виконала, що виявилося у неповерненні кредитних коштів та несплаті процентів за їх користування, що стало наслідком звернення банку до суду за захистом своїх прав та інтересів. Згідно ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що із відповідача підлягає стягненню сума кредитної заборгованості в розмірі 108 616, 81 грн., а також сплачений позивачем судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved