Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

У липні 2019 року позивач звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] , у якому просить визнати його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.08.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі. У період з липня 2019 року по 30.12.2020 року справа перебувала в провадженні іншого складу суду. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.12.2020 року визначено головуючого у справі суддю Шолох Л.М. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 січня 2021 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 04 жовтня 2021 року, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні призначеному на 28.09.2022 року позивач [PERSON] позов підтримала, просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи думку позивача, який не заперечує проти винесення заочного рішення, належним чином повідомлення відповідача про дату та час слухання справи, суд відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Вивчивши матеріали справи судом встановлено таке. Між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 21 липня 2006 року укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Відповідно до інформації, наявної у Державному реєстрі прав на нерухоме майно ця квартира належить на праві власності [PERSON] . У цій квартирі зареєстровано місце проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 28 липня 2019 року, підписаного [PERSON] та [PERSON] встановлено, що [PERSON] з лютого 2017 року не проживає за адресою [ADDRESS] . Відповідно до частини 1\~статті 317 ЦК України\~власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 318 ЦК України\~встановлено, що усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Частинами 1, 2 статті 319\~ЦК України\~передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі\~статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини 1\~статті 156 ЖК України, з урахуванням положень частини 1\~статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до частини 2\~статті 405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Виходячи із приписів\~статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, при вирішенні питання про втрату членом сім`ї власника житла права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягає як строк його відсутності, так і поважність причини такої відсутності. Судом встановлено, що відповідач починаючи з 2017 року не проживає у квартирі за адресою [ADDRESS] , його речі у цьому житлі відсутні, а доказів поважності причин не проживання за цією адресою суду не надано. Вказане підтверджується наявними у справі доказами та показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , допитаних у судовому засіданні 28 вересня 2022 року. За такого, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та про необхідність їх задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позову слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved