Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулась в суд з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 18 вересня 2009 року. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей, які проживають з позивачем. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 25 січня 2021 року ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3600 грн. щомісячно, починаючи з 18 серпня 2020 року до досягнення ними повноліття. На даний час, матеріальне становище позивача погіршилося, відповідач працевлаштований, отримує стабільний дохід, а тому просить змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми 3600 грн на частку в розмірі 1/3 від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду. Ухвалою суду від 01.08.2022 справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, вказав, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.07.2022 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, в задоволенні позову відмовлено та встановлено факт відсутності підстав для збільшення розміру аліментів. Вважає, що позов безпідставний та такий, що не підлягає до задоволення, через відсутність належних і допустимих доказів по справі. \~ \~ \~ \~Дослідивши в судовому засіданні наявні матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~Згідно\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень\~ст.\~89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що у сторін є неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.8-9). Відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду від 25 січня 2021 року ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3600 грн. щомісячно (а.с.2-3). Частинами 2 та 3статті 51\~Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст.ст.\~183,\~184 СК України\~суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.\~183,\~184 СК України. У ч. 1\~ст. 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3\~ст. 181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Водночас правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями ст.ст.\~182 - 184,\~192 СК України. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права дійшов Верховний Суд у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17. Згідно з ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. \~ \~ \~ \~Згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.07.2022 року по справі №161/5323/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, в задоволенні позову відмовлено (а.с.33-34). \~ \~ \~ \~Крім того, позивачем не доведено, що станом на час подання позову до суду\~матеріальний стан у відповідача змінений у сторону збільшення чи зменшення. Також позивачем у позовній заяві не зазначено про свій майновий стан та до позовної заяви не додано довідку про доходи, що позбавляє суд врахувати це при вирішенні справи, чи змінився у сторін сімейний стан, чи мають вони на утриманні інших осіб, чи сплачує відповідач на даний час аліменти та якщо сплачує, то в якому розмірі і чи має він заборгованість по аліментам. Усупереч вимогам статей\~12,\~81 ЦПК України\~позивачем не доведено обставин, передбачених\~статтею 192 СК України, а саме зміна майнового (покращення/погіршення) стану його та відповідача, погіршення їх чи дитини стану здоров`я після ухвалення судового рішення, яким присуджено сплату аліментів. Проте доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом способу стягнення аліментів. Суд звертає увагу на те, що у позовній заяві відсутні докази , що відповідач офіційно працевлаштований, не міститься жодного посилання на зазначені обставини, вказано лише, що на думку позивача, відповідач отримує стабільний дохід. Позов ґрунтується цілком на цьому твердженні, при цьому будь-якого доказу на підтвердження наявності обставин для зміни способу стягнення аліментів позивачем не надано, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав до задоволення позову та зміну способу стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed