Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

[PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із заявою, де заінтересованими особами вказав: Коломийську районну державну адміністрацію Івано-Франківської області та [PERSON] та просить суд ухвалити рішення про усиновлення ним [PERSON] [INFO] , уродженки м. Коломия Івано-Франківської області та внести зміни в актовий запис цивільного стану за №456 від 25.08.2012 року, складений відділом ДРАЦС по м. Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області про народження [PERSON] , [INFO] , а саме: змінити прізвище дитини з [INFO] на [INFO] , а в графі «відомості про батька» записати позивача батьком дитини. Аргументи учасників справи. Позиція заявника. Підтвердив своє прагнення усиновити малолітню дитину [PERSON] та те, що подану ним заяву про усиновлення він не відкликає. Свої вимоги про усиновлення обґрунтовував тим, що [PERSON] є дитиною його дружини [PERSON] , з якою він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 02 серпня 2016 року. При цьому, [PERSON] та [PERSON] , проживають однією сім`єю, а до [PERSON] заявник ставиться як до рідної дочки. Зазначає, що між ним та дитиною стались теплі сімейні відносини, дитина дуже прихильно ставиться до мене, називає його батьком, а він її донькою. Позиція заінтересованої особи: [PERSON] . Надала згоду на усиновлення її дитини: [PERSON] , її чоловіком: [PERSON] . При цьому підтвердила, що вказана згода є вільною та безумовною, а наміру її відкликати у неї немає. Також пояснила, що надана нею згода на усиновлення дитини є одночасно і згодою, що надана нею, як дружиною чоловіка, який просить усиновити дитину. При цьому підтвердила, що при усиновленні її дочки заявником, вона бажає зберегти усі права та обов`язки, які належать їй, як її матері. Просила суд врахувати, що заявник, вона, її донька: [PERSON] проживають однією сім`єю, а тому дочка сприймає заявника як свого справжнього та рідного батька, а її чоловік (заявник) ставиться до неї як до рідної дочки. Позиція заінтересованої особи: Коломийська районна державна адміністрація Івано-Франківської області. Просила заяву задовольнити. Заявник надав всі документи, що передбачені «Порядком провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей», який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №905 від 08 жовтня 2008 року, та які підтверджують, що заявник може бути усиновителем. Оцінка суду щодо фактів. [PERSON] [INFO] народила малолітню дитину [PERSON] , про що в Книзі реєстрації народжень 25 серпня 2012 року зроблено відповідний актовий запис №456 (а.с.9). [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 02 серпня 2016 року, внаслідок чого [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] » (а.с. 8). Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 червня 2018 року, який вступило в законну силу 07 липня 2018 року [PERSON] позбавлено батьківський прав стосовно [PERSON] , [PERSON] звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із заявою про усиновлення малолітньої дитини [PERSON] (а.с.1-5). Оцінка суду щодо правовідносин. Із встановлених обставин вбачається, що [PERSON] , як громадянин України, виявив бажання прийняти у свою сім`ю, на правах дочки, малолітню дитину [PERSON] , яка є дочкою його дружини [PERSON] . Оцінка суду щодо права. Відповідно до положень частини третьої статті 51 та пункту шостого частини першої статті 92 Конституції України сім`я охороняється державою, а засади її регулювання визначаються виключно законами України. Виходячи з положень статті 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства, а складають її особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. При цьому, сім`я може бути створена на підставі усиновлення. Згідно з частиною першою статті 207 Сімейного кодексу України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду. Відповідно до положень частини першої статті 208 Сімейного кодексу України усиновленою може бути дитина, тобто з урахуванням положень статті 6 цього ж кодексу та частини першої статті 34 Цивільного кодексу України, кожна особа чоловічої чи жіночої статі до досягнення 18 років. [PERSON] , яку бажає усиновити заявник, народилася [INFO] , тобто на час розгляду справи досягла повних десять років, а тому за своїм правовим статусом є дитиною. [PERSON] може бути усиновлювачем, оскільки відповідає вимогам, що передбачені положеннями статті 211 Сімейного Кодексу України та статтею 9 Європейської Конвенції про усиновлення дітей (переглянутої). Зокрема: [PERSON] народився [INFO] та є громадянином України (а.с.25-26), на час розгляду справи вже досяг повних 36 років. При цьому суд враховує, що [PERSON] має лише матір: [PERSON] , з якою заявник, на час розгляду справи, перебуває у зареєстрованому шлюбі та є її чоловіком, а її кровний батько позбавлений батьківських прав (а.с.8,28-29,10-11). До осіб, які в силу положень статті 212 Сімейного кодексу України не можуть бути усиновлювачами, [PERSON] не відноситься. Зокрема, на час розгляду справи: він не є таким, що визнаний у встановленому законом порядку обмежено дієздатним чи недієздатним, або позбавленим батьківських прав; він ніколи не був усиновлювачем; у психоневрологічному або наркологічному диспансері на обліку чи на лікуванні не перебуває; спиртними напоями чи наркотичними засобами не зловживає; хворобами, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, не страждає; є громадянином України; має постійне місце проживання та постійний заробіток; не був засудженим за злочини проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 1501, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, та не має непогашеної чи не знятої в установленому законом порядку судимості за вчинення інших злочинів; за своїм станом здоров`я постійного стороннього догляду не потребує (а.с.12,13,16,17,18,19). Судом встановлено, що на виконання положень статті 5 Європейської Конвенції про усиновлення дітей (переглянутої) та статті 217 Сімейного кодексу України, заявником отримана згода матері на усиновлення її дочки (а.с.21). При цьому вказана згода є і згодою дружини заявника на усиновлення, оскільки [PERSON] є одночасно і матір`ю дитини і дружиною заявника. Зазначена згода є письмовою та засвідченою нотаріусом (а.с.21), і [PERSON] підтвердила, що надає цю згоду свідомо, безумовно та вільно від будь-якого примусу і не має наміру на її відкликання. Судом враховано і те, що згода батька [PERSON] на усиновлення останньої, в силу положень статей 219 та 135 Сімейного кодексу України, не потрібна. Отримання згоди [PERSON] на її усиновлення, оскільки їй виповнилось лише десять років, зважаючи на положення статті 5 Європейської Конвенції про усиновлення дітей (переглянутої) і статті 218 Сімейного кодексу України, суд вважає непотрібним, оскільки [PERSON] проживає в сім`ї заявника і рідної матері, при цьому заявника вважає своїм батьком. Судом встановлено, що в матеріалах справи є висновок Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області №204/01-027/034 від 18 липня 2022 року, який оформлено у відповідності з вимогами пункту 27, 72 «Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 2008 року №905, а також вимогам, що затверджені Наказом Міністерства соціальної політики України №122 від 05 березня 2012 року «Про затвердження форм документів з питань усиновлення», та відповідно до якого усиновлення [PERSON] , громадянином України: [PERSON] , є доцільним та відповідає інтересам вказаної дитини. Встановлюючи наявність обставин щодо заявника [PERSON] , які в силу положень статті 10 Європейської Конвенції про усиновлення дітей (переглянутої) і статті 224 Сімейного кодексу України, мають істотне значення для вирішення питання щодо усиновлення ним [PERSON] , суд виходить з наступного: За своїм станом здоров`я заявник не має протипоказань або захворювань, які перешкоджають йому усиновити [PERSON] , що підтверджується висновком про стан здоров`я заявника, який поданий ним до суду (а.с.16). При цьому суд враховує, що вказаний висновок складено за формою, що передбачена додатком №3 до «Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 2008 року №905 (в редакції постанови КМУ від 02 листопада 2011 року №1123). Матеріальне становище заявника є достатнім для прийняття ним у свою сім`ю [PERSON] (а.с.13,46). Судом встановлено, що мотивом заявника для усиновлення [PERSON] є бажання заявника прийняти її у свою сім`ю. Перевіряючи стан здоров`я [PERSON] , судом встановлено, що відповідно до висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини, який подано заявником до суду (а.с.58), [PERSON] має міопію середнього ступеня обох очей, що враховуються заявником та його дружиною при піклуванні та вихованні цієї дитини. При цьому суд враховує, що вказаний висновок складено за формою, передбаченою додатком №2 до «Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 2008 року №905. Зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи, що за висновком Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області №204/01-027/034 від 18 липня 2022 року (а.с.23), усиновлення дитини заявником, є доцільним та відповідає інтересам вказаної дитини, суд вважає, що оголошення заявника усиновлювачем [PERSON] буде відповідати найвищим інтересам цієї дитини, оскільки дитина зможе стати повноцінним членом сім`ї [PERSON] на правах дочки, членом якої є рідна мати дитини, та в якій вона фактично виховується тривалий час і де їй забезпечуються стабільні та гармонійні умови для життя. При цьому суд вважає, що таке рішення буде практичною реалізацією права [PERSON] як дитини, на проживання в сім`ї її рідної матері на правах повноцінного члена такої сім`ї, що гарантується кожній дитині частиною другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ. Вирішуючи питання про правові наслідки усиновлення [PERSON] , суд враховує, що мати дитини: [PERSON] підтвердила бажання зберегти особисті та майнові права і обов`язки між нею та дитиною, оскільки усиновлювачем є її чоловік. Оскільки право на збереження особистих та майнових прав і обов`язків між матір`ю та дитиною, яка усиновлюється чоловіком такої жінки, передбачено частиною першою статті 232 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне зберегти особисті та майнові права і обов`язки між [PERSON] та [PERSON] , як між матір`ю та дитиною, яка усиновлюється її чоловіком. Окрім оголошення заявника усиновлювачем [PERSON] , заявник просив записати його батьком цієї дитини, змінити прізвище та по - батькові усиновленої дитини на « [INFO] » та « [INFO] » відповідно, для чого просив зобов`язати Коломийський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) внести зміни до Книги реєстрації народжень, зокрема актового запису № 456 від 25 серпня 2012 року про народження [PERSON] , вказавши у графі «батько» - « [PERSON] », а також змінити прізвище усиновленої дитини з « [INFO] » на « [INFO] », та видати нове свідоцтво про народження дитини з урахуванням цих змін. Суд вважає, що вказані вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до положень частини першої статті 229 Сімейного кодексу України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень батьком дитини. Враховуючи, що [PERSON] досягла повних десяти років, але проживає в сім`ї [PERSON] і вважає його своїм батьком, згода [PERSON] на запис [PERSON] його батьком в силу положень частини другої статті 229 та частини четвертої статті 218 Сімейного кодексу України, непотрібна, а тому заява [PERSON] про запис у Книзі реєстрації народжень його як батька [PERSON] , підлягає задоволенню. Зважаючи на положення статті 231 Сімейного кодексу України, роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що надані ним у пункті дев`ятому Постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», а також положення частини третьої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає, що вимоги заявника про зміну прізвища [PERSON] на « [INFO] » відповідно, також підлягають задоволенню. Оскільки підставою для внесення змін до актового запису про народження дитини, яка усиновлена, виходячи з положень статті 233 Сімейного кодексу України, є рішення суду про усиновлення, суд вважає що зобов`язання Коломийський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), зокрема актового запису №456 від 25 серпня 2012 року про народження [PERSON] , вказавши у графі «батько» - « [PERSON] », при цьому змінити прізвище усиновленої дитини з « [INFO] » на « [INFO] », і видати нове свідоцтво про народження цієї дитини з урахуванням цих змін, буде сприяти практичному та реальному виконанню рішення суду.

Outcome: approved