Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

31 січня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом\~до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., заступника начальника Третього відділу ДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Летута І.О. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вимоги позову обґрунтовано тим, що 15.12.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 547, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» заборгованості за кредитним договором № 1249392 від 01.03.2021 року укладеним між [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів», право вимоги за яким перейшло на підставі договору факторингу №2610 від 26.10.2021 року до ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» в сумі 13 602,00 грн., з яких: 4000,00 грн. - заборгованість тілом кредиту; 9552,00 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 50 грн. - за вчинення виконавчого напису. Стягнення заборгованості проводиться за період з 25.10.2021 року по 15.12.2021 року. Вказаний виконавчий напис приватного нотаріуса звернений до примусового виконання та на підставі нього заступником начальника Третього відділу ДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Летутою І.О. 20.01.2022 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 68228549). Позивач вважає, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. від 15.12.2021 року, що зареєстрований в реєстрі за №547 про стягнення заборгованості є протиправним, тобто такий, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів, не були чинними на час вчинення спірного виконавчого напису. Укладений між\~ТОВ «1\~Безпечне Агенство\~Необхідних Кредитів»\~та позивачем\~ [PERSON] \~кредитний договір\~№1249392,\~який виходячи\~з змісту\~виконавчого напису\~був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню у зв`язку із недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Суму боргу, що зазначена у виконавчому написі приватного нотаріуса позивач не визнає взагалі. Оскільки кредитна заборгованість не є безспірною, оспорюваний виконавчий напис був вчинений з порушенням вимог чинного законодавства України. З огляду на зазначене вище, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою. Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області Луценко Л.В. від 31 січня 2022 року відкрито провадження у справі та розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 23). Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області Луценко Л.В. від 04 лютого 2022 року, заяву представника позивача [PERSON] адвоката Білозора О.Л. про забезпечення позову задоволено. Зупинено виконання виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 547, який був вчинений 15 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. про стягнення із [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості, в розмірі 13 602, 00 грн., шляхом зупинення виконавчого провадження № 68228549, до набрання законної сили рішення Вінницького міського суду Вінницької області у цивільній справі за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., заступника начальника Третього відділу ДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Хмельницький) Летута І.О. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. 42-43). Відповідно до наказу в.о. голови Вінницького міського суду Вінницької області від 22 серпня 2022 року № 58-к, [PERSON] виключено зі штату Вінницького міського суду Вінницької області 14 серпня 2022 року, у зв`язку зі смертю судді, тому призначено повторний автоматизований розподіл справи. Автоматизованою системою документообігу суду дана цивільна справа була розподілена судді Гуменюку К.П. Ухвалою судді від 02 вересня 2022 року прийнято справу до свого провадження та розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Однак, у визначені судом строки, відзиву на позовну заяву, відповідачем подано не було. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами у справі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 15 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Солонець Т.М. було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 547, відповідно до якого запропоновано стягнути з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів», на підставі Договору факторингу № 2610 від 26 жовтня 2021 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором № 1249392 від 01 березня 2021 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 25 жовтня 2021 року по 15 грудня 2021 року включно. Загальна сума заборгованості становить 13\~602 грн. 00 коп. (а.с. 9). Зі змісту виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні приватний нотаріус керувався статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено: вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктами 1.1, 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, визначено наступне: для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса передбачений положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». На зазначений пункт посилався нотаріус у виконавчому написі. Проте, при вчинені виконавчого напису не враховано, що пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року на час їх застосування, а саме 15 грудня 2021 року, був визнаний судом незаконним та не чинним, а саме Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили. Як вбачається з мотивувальної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року: «…оскаржувані зміни порушують рівність кредитора та позичальника перед законом, визнаючи суб`єктивну і необґрунтовану належним (передбаченим законом) чином позицію заінтересованої особи (сторони кредитора) як істину на шкоду законним інтересам і сторони правочину (сторони позичальника). Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку з укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду Постановою від 20 червня 2018 року відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Частиною 2 статті 265 КАС України, якою врегульовано наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним, встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, укладених між позивачем та ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» у простій письмовій формі, оскільки пункт 2 Переліку з 22 лютого 2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Тобто, оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 15 грудня 2021 року - в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору. Отже, враховуючи, що на момент вчинення виконавчого напису за реєстровим № 547 від 15 грудня 2021 року приватний нотаріус керувався нечинними положеннями Закону, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. за подання позовної заяви та 496 грн. 20 коп. за подання заяви про забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved