Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить суд оголосити померлим [PERSON] , [INFO] , та визначити днем його смерті день набрання законної сили рішення суду про оголошення померлим. Заява мотивована тим, що заявник [PERSON] являється сином [PERSON] , [INFO] . Окрім заявника, у [PERSON] є також син [PERSON] . Шлюб укладений між батьками заявника - батьком [PERSON] та матір`ю [PERSON] розірвано 10 жовтня 2000 року. Однак, незважаючи на розірвання шлюбу, батьки продовжували підтримувати гарні стосунки. Батько заявника зареєстрований разом із останнім за адресою: [ADDRESS] . Інших родичів та близьких осіб у батька заявника немає. 29 січня 2019 року заявнику зателефонувала мати і повідомила, що вона сильно стурбована тим, що батько зник, при цьому повідомила, що останнім часом батько перебував у депресивному стані і часто говорив їй, що не хоче жити, має намір десь зникнути та вчинити самогубство. Наголошував на тому, щоб його не шукали. На той час батько вже був пенсіонером і ніде не працював. В день зникнення усі свої документи, речі, гроші, ключі та мобільний телефон були залишені ним за місцем свого постійного проживання. Про те, що планує кудись піти нікого не повідомляв. В цей же день, заявник разом із матір`ю звернулися до поліції із заявою про його зникнення. Згідно довідки про прийняття і реєстрацію заяви, виданої 08.04.2019 слідчим слідчого відділу Лівобережного відділення поліції Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області Йолкіна В.Ю. подана заявником заява прийнята 29.01.2019 та 30.01.2019 зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, реєстраційний №12019020020000249. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. З 29.01.2019 і до цього часу місцезнаходження батька заявника - [PERSON] залишається невідомим, будь якої інформації чи звісток про те, де він може перебувати ніхто не отримував. Листом Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницької області від 05.07.2022 за № Г-1050/200-2022, заявника повідомлено, що: «...у проваджені Вінницького РУП знаходиться ОРС «Розшук» №7 від 07.02.2019 року, відносно безвісти зниклого гр. [PERSON] , [INFO] , також внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №1201902002000249 від 30.01.2019 року, по факту зникнення особи безвісти за ознаками складу злочину передбачено ч. 1 cт. 115 КК України». Цим же листом, повідомлено, що: «...по даному факту проводяться оперативно-розшукові заходи на встановлення місцезнаходження [PERSON] , та станом на липень 2022 року встановити місцезнаходження розшукуваного не представилося за можливе». Враховуючи ту обставину, що батько заявника відсутній за місцем свого постійного проживання з 29.01.2019, більше трьох років і вжиті заходи щодо його розшуку та встановлення відомостей про його місце перебування виявилися безрезультатними, заявник вважає, що є усі правові підстави, визначені статтею 46 Цивільного кодексу України, для оголошення його померлим. Оголошення батька заявника померлим є необхідним для можливості спадкування за законом. З підстав зазначених вище заявник звернувся до суду із даною заявою. Заявник [PERSON] у судовому засіданні вимоги заяви підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні просили суд вимоги заяви про оголошення фізичної особи померлою задовольнити. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками заявника [PERSON] вказано: батько « [PERSON] » та мати « [PERSON] » (а.с. 5). Як вказав заявник у своїй заяві, що 29 січня 2019 року його батько зник, та при цьому повідомляв свою колишню дружину [PERSON] , що він часто говорив їй, що не хоче жити, має намір десь зникнути та вчинити самогубство. Наголошував на тому, щоб його не шукали. В підтвердження обставин зникнення батька, заявником надано суду Акт № 15100, складений комісією в складі інспектора ТОВ «ЖЕО» Леонтьєвою С.П. та в.о. начальника ВВС ТОВ «ЖЕО» Роженюк Л.О., згідно якого за адресою [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] . Також встановлено, що на момент обстеження за вищевказаною адресою [PERSON] , [INFO] , не проживає з 29 січня 2019 року (а.с. 9). Як вбачається із довідки про прийняття і реєстрацію заяви від 08 квітня 2019 року, виданої слідчим СВ Лівобережного відділення поліції Вінницького ВП ГУНП у вінницькій області старшим лейтенантом поліції Йолкіним В.Ю., що подана [PERSON] заява (повідомлення) про кримінальне правопорушення, про те, що 29 січня 2019 року, близько 09:00 год., з місця проживання [PERSON] , що за адресою: [ADDRESS] , пішов його батько [PERSON] , та до теперішнього часу не повернувся, 29 січня 2019 року прийнята та 30 січня 2019 року зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 7). Згідно з відповіддю Вінницького районного управління поліції Головного управління національної поліції у Вінницькій області № Г-1050/200-2022 від 05 липня 2022 року, що у провадженні Вінницького РУП знаходиться ОРС «Розшук» № 7 від 07 лютого 2019 року, відносно безвісти зниклого [PERSON] , [INFO] , також внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019020020000249 від 30 січня 2019 року, по факту зникнення особи безвісти за ознаками складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. По даному факту проводяться оперативно-розшукові заходи на встановлення місцезнаходження [PERSON] , та станом на липень 2022 року встановити місцезнаходження розшукуваного не представилось за можливе (а.с. 8). Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] , надаючи свої пояснення повідомили суд, що останнім часом [PERSON] мав невеселий настрій. З приводу думок останнього щодо вчинення самогубства свідкам не відомо, оскільки [PERSON] не озвучував про такі наміри. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Тобто особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція). Вказаний висновок висловлено в постанові ВС від 07.07.2021 у справі № 390/1443/19-ц. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою. Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц. Заявник не зазначив в заяві будь-яких обставин, що загрожували смертю [PERSON] , або обставин, що дають підставу припускати його загибель від певного нещасного випадку. Суд вказує, що оголошення особи померлою проводиться судом у порядку, аналогічному порядку визнання фізичної особи безвісно відсутньою. При цьому слід враховувати, що підставою для оголошення особи померлою є обставини, які дають юридичну підставу суду припускати смерть такої особи. Визнання фізичної особи померлою у випадках, коли така особа переховується від розшуку або про яку вірогідно відомо, що вона жива, але немає точних відомостей про її місце перебування, потребує достатніх та переконливих доказів для подальшої констатації наявності правових підстав для встановлення такого факту. Суд констатує, що заявник не надав суду жодних доказів, що свідчать про те, що [PERSON] дійсно може вважатися померлим. За таких обставин неможливо дійти висновку про те, що дійсно [PERSON] може бути померлим. В даній справі відсутня інформація, згідно якої судом можливим було б зробити висновок про смерть [PERSON] . Заявник не вказує на жодні обставини, які могли б спричинити смерть [PERSON] . Подана на розгляд суду заява про визнання [PERSON] померлим, не містить викладу жодних обставин, що загрожували б йому смертю, або обставин, що давали б підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку. Під час судового розгляду, жодна із цих обставин не підтверджується перед судом реальним фактом, або рядом подій які мали б в кінцевому результаті такі наслідки. Відтак, аналізуючи наявні у справі докази у їх сукупності, виходячи із системного тлумачення норм чинного законодавства, які регулюють дані правовідносин у контексті з`ясованих судом обставин справи, суд вважає, що заявник не надав суду належних, допустимих та переконливих доказів на підтвердження того, що [PERSON] можливо оголосити померлим, а інші матеріали справи таких доказів не містять, а тому не доведені обставини, що давали б суду підставу припускати смерть цієї особи, або обставини, що загрожували смертю цій фізичній особі. Суд приходить до висновку, що за встановлених обставин, не вичерпано всі можливі заходи для одержання відомостей про місце перебування [PERSON] , отримана інформація не дає суду юридичних підстав для задоволення заяви про визнання [PERSON] померлим. Сам по собі факт не проживання [PERSON] за місцем реєстрації протягом тривалого часу та фактична відсутність відомостей про його місце перебування у заявника, враховуючи вищевикладені встановлені судом обставини, не є безумовною підставою для визнання такої особи померлою. У зв`язку із чим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання [PERSON] , [INFO] , померлим. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні рішення судом у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed