Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Снятинської міської ради, третя особа: [PERSON] , про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування Позовні вимоги мотивувала тим, що [INFO] у віці 94 роки помер її дідусь [PERSON] . 26.11.2020 [PERSON] склав заповіт, за яким заповів їй все своє майно. Після його смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно: 1/2 частину будинковолодіння, що складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, та знаходиться по [ADDRESS] . Дане будинковолодіння відносилося до суспільної групи «колгоспний двір». Станом на 15.04.1991 членами колгоспного двору були: [PERSON] , який помер [INFO] ; його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] .. На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Джурівської сільської ради 13.12.2010р., [PERSON] та [PERSON] належав на праві часткової власності, по 1/2 частині, житловий будинок, який знаходиться за вищевказаною адресою. 30.01.2014 між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу даного житлового будинку, який був посвідчений приватним нотаріусом Снятинського нотаріального округу Курилюк Л.М. та зареєстрований в реєстрі за № 164. Також, 30.01.2014 між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, що розташована по [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Апеляційний суд Івано-Франківської області згідно постанови від 12.12.2018р., яка набрала законної сили 12.12.2018р., визнав недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку від 30.01.2014р., посвідчений приватним нотаріусом Курилюк Л.М., в частині відчуження [PERSON] 1/2 частини житлового будинку та договір купівлі-продажу земельної ділянки від 30.01.2014р. в частині відчуження [PERSON] 1/2 частини земельної ділянки. Вона, позивачка, прийняла спадщину після смерті діда [PERSON] , подавши заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу Снятинського районного нотаріального округу Курилюк Л.М., у зв`язку з чим була заведена спадкова справа. Після закінчення шестимісячного строку з дня відкриття спадщини вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак 17.12.2021 отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з тим, що вона не надала правовстановлюючий документ на спадкове нерухоме майно. Просить визнати за нею право власностів на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , а також на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,25, що розташована за цією ж адресою. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав повністю, просив його задоволити. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Суд, дослідивши та перевіривши зібрані докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 13.12.2010 виконкомом Джурівської сільської ради, [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належало по 1/2 частині житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] . Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав від 21.12.2010 за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано право приватної спільної часткової власності на 1/2 частину, за кожним, житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до заповіту, посвідченого 26.11.2020 [PERSON] , спадкоємцем всього належного йому на праві власності майна є [PERSON] . Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 30.11.2020, заповіт посвідчений [PERSON] 26.11.2020, зареєстрований в Спадковому реєстрі 30.11.2020. Із свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , свідоцтва про одруження серії [NUMBER] та свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є онукою померлого [PERSON] . Відповідно до довідки Снятинської міської ради від 05.10.2021 станом на 15.04.1991р. в колгоспному дворі, що в [ADDRESS] були зареєстровані: голова двору- [PERSON] , дружина - [PERSON] . Технічний паспорт на спірний житловий будинок виданий на [PERSON] . Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ від 18.10.2021 зареєстровано право приватної спільної часткової власності на вищевказаний житловий бкдинок по 1/2 частині за: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки Приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Курилюк Л.М. від 28.12.2021 [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно постанови Приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Курилюк Л.М. від 17.12.2021 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок. Згідно постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 12.12.2018р. скасовано рішення Снятинського районного суду від 04.09.2018 та ухвалено новее рішення. Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку від 30.01.2014, посвідчений приватним нотаріусом Снятинського районного нотаріального округу Курилюк Л.М., в частині відчуження [PERSON] 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] . Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 30.01.2014, посвідчений приватним нотаріусом Снятинського районного нотаріального округу Курилюк Л.М., в частині відчуження [PERSON] 1/2 частини земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,2500 га за кадастровим номером 2622581801:02:003:0050. Дана постанова набрала законної сили. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз`яснення ст.ст. 17, 18 ЗУ «Про власність» вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року № 885-ХІІ був введений в дію Закон України "Про власність". Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, виходячи з вищенаведеного, суд прийшов до переконання, що позов підставний та підлягає до задоволення, а тому, за позивачкою слід визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований по [ADDRESS] . На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328,1218, 1268, ЦК України,

Outcome: approved