Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] через свого представника звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 20.10.2020 у розмірі 707 500,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 20.10.2020 [PERSON] взяла у позику у [PERSON] 707 500,00 грн, що підтверджується виданою відповідачем розпискою від 20.10.2020, та зобов`язувалася повернути кошти в повному обсязі до 20.10.2021, проте свої зобов`язання не виконала. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2021 року відкрито провадження за вищевказаним позовом. У судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, його представник надав заяву про розгляд справи без його участі, якою також позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, через свого представника надала відзив, у якому проти задоволення позову заперечувала з посиланням на те, що договір позики між сторонами не укладався, грошові кошти від позивача відповідач не отримувала, а сама розписка не містить посилань про передачу грошових коштів. Спірна розписка була написана відповідачем на підставі інших правовідносин. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити у повному обсязі з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з розпискою від 20.10.2020, написаною відповідачем [PERSON] , остання отримала від [PERSON] грошові кошти в розмірі 707 500,00 грн у борг та зобов`язалася їх повернути у повному обсязі у строк до 20.10.2021. Судом встановлено, що оригінал розписки знаходиться у позивача, оригінал вказаної розписки оглянуто судом. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У постанові Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Окрім того, суд вважає, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З огляду на досліджені докази, наявні у справі, суд приходить до висновку, що між відповідачем та позивачем у належній формі укладено договір позики, проте відповідач порушила свої зобов`язання щодо своєчасного повернення грошових коштів, вчинена сторонами письмова форма договору позики не лише є доказом факту укладення договору, а й факту передачі грошової суми позичальнику. Своїм підписом відповідач засвідчила, що її волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає її внутрішній волі, умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, враховуючи, що відповідач [PERSON] зобов`язання повернути кошти у розмірі 707 500,00 грн у строк, визначений договором позики, а саме до 20.10.2021, не виконала, права позивача підлягають захисту, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики в розмірі 707 500,00 грн. Протягом розгляду цивільної справи відповідач не скористалася своїми процесуальними правами та не надала до суду жодного належного та допустимого доказу, з огляду на ст. 77-88 ЦПК України, який би містив інформацію щодо предмету доказування, в підтвердження своєчасного виконання своїх зобов`язань за укладеним договором позики. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 7 075,00 грн. На підставі викладеного, ст. 512, 514, 525, 526, 527, 639, 1046-1050 ЦК України,

Outcome: approved