Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що він є правонаступником ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та новим кредитором у правовідносинах з боржниками. Відповідно до укладеного кредитного договору №378 від 22.02.2007 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 70000 євро. Зазначає, що для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №378 від 22.02.2007 року між первинним кредитором ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] було укладено договори поруки №392 від 23.02.2007 року, згідно яких поручитель бере на себе відповідальність за повне,та своєчасне виконання взятих на себе позичальником зобов`язань. У зв`язку із невиконанням боржниками своїх зобов`язань первинний кредитор звернувся до суду за захистом своїх порушених прав, внаслідок чого рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 13.02.2012 року у справі № 2-395/12 із відповідачів на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором №387 від 22.02.2007 рокув сумі 5151,03 євро та 32169,19 грн., а також судові витрати в розмірі 872,34 грн. Стверджує, що станом на момент звернення до суду з позовною заявою, вищевказане рішення суду не виконано та заборгованість відповідачами не погашена, внаслідок чого станом на 04.02.2022 року утворилась заборгованість перед кредитодавцем в сумі 133855грн. 32коп. Враховуючи вищевикладене просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»за невиконання та прострочення грошового зобов`язання за період з 13.02.2012 року по 04.02.2022 року інфляційні витрати у сумі 75005,67 гривень, 3% річних в розмірі 58849,35 гривень та судові витрати. Ухвалою судді від 25.07.2022 року відкрито провадження по цивільній справі, судовий розгляд постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 23.09.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. До початку судового засідання представник позивача, подала до суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з`явились, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомили, відзив не подали. В наслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в їх відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали, суд встановив, наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. 22.07.2007 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №378. Згідно даного договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 70000 євро. 23.07.2022 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] було укладено договорі поруки №392, згідно якого поручитель бере на себе відповідальність за повне,та своєчасне виконання взятих на себе позичальником зобов`язань. Згідно рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 13.02.2012 року у справі № 2-395/12 із [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором №378 від 22.02.2007 рокув сумі 5151,03 євро та 32169,19 грн., а також судові витрати в розмірі 872,34 грн. 17.12.2012 року між АТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладеного договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором №378 від 22.02.2007 року, згідно якого ТОВ «Кредитні ініціативи» стало новим кредитором у зобов`язанні. Згідно з розрахунком заборгованості 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у період з 13.02.2012 року по 04.02.2022 року загальна суму відсотків за прострочене грошове зобов`язання (враховуючи валюту) складає в розмірі 58849,35 гривень. Згідно розрахунку заборгованості суми індексу інфляції заборгованості за невиконання грошового зобов`язання у період з 13.02.2012 року по 04.02.2022 року інфляційне збільшення суми боргу складає 75005,67 гривень. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з нормою ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку , поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно з нормою ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.1,2 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України передбачено, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином Відповідно до п.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч.1,2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право подати позов до суду про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, тобто фактичного виконання зобов`язання і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Передбачене ст. 625 ЦК України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таки чином інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Відповідно до листа Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою. З розрахунку інфляційних та 3% річних наданих позивачем за період з 13.02.2012 року по 04.02.2022 року вбачається нарахування інфляційних витрат в сумі - 75005,67 гривень, та 3% річних - 58849,35 гривень. Сукупний індекс інфляції розраховується за формулою: ІІс = (ІІ1 / 100) х (ІІ2 / 100) х (ІІ3 / 100) х ... (ІІZ / 100), де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення; ІІ2 - індекс інфляції за другий місяць прострочення; ІІ3 - індекс інфляції за третій місяць прострочення; ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Інфляційне збільшення: C x ІІс - C Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Перевіривши поданий позивачем розрахунок 3% річних та розрахунок інфляційних нарахувань суд вважає, що зазначені нарахування здійснені у межах суми отриманої за розрахунком із застосуванням вищевказаної формули однак поза межами період трьох річного строку, що передував подачі позову, а тому вимоги про стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних необхідно розраховувати за період з 01.07.2019 року по 04.02.2022 року із урахуванням того, що позов поданий у липні 2022 року. Таким чином сума заборгованості за ставкою 3% річних на кредитну заборгованість у валюті за період з 01.07.2019 року по 04.02.2022 року становить 401,73 євро, що згідно курсу НБУ станом на 04.02.2022 року становить 12820 грн., сума заборгованості за ставкою 3% річних на кредитну заборгованість у гривнях за період з 01.07.2019 року по 04.02.2022 року становить 2508,95 грн. та інфляційні нарахувань за вказаний період 16959,03 гривень. Отже, з відповідача підлягає стягненню втрати від інфляційних процесів за невиконання грошового зобов`язання у сумі 16959,03 гривень, та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у загальному розмірі 15328,95 гривень. На підставі викладеного у відповідності до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності приходить до висновку що заявлені вимоги підлягають задоволенню частково. Позивач у зв`язку із захистом свої прав поніс судові витрати які складаються із наступного: судового збору при поданні позовної заяви у розмірі 2481 грн. 00 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представником позивача у справі подані докази понесених судових витрат у строк визначений ст. 141 ЦПК України(квитанцію). Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»задоволенні у розмірі 24,1%. Отже з відповідачів підлягають солідарному стягненню на користь позивача судові витрати, а саме: судовий збір, що сплачений при поданні позовної заяви у розмірі 597 грн. 90 коп. по 298 грн. 95 коп. з кожної. На підставі наведеного та

Outcome: partial