Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

[PERSON] в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Волочиської міської ради, а саме: просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , та стягнути аліменти в розмірі ј частини доходу відповідача. В обґрунтування позову зазначила, що мати [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] . Після смерті матері неповнолітній [PERSON] залишився без батьківського піклування, а тому відповідно до рішення виконавчого комітету Підволочиської селищної ради Тернопільської області влаштований в сім`ю бабусі [PERSON] , [INFO] , за її місцем проживання. Батько [PERSON] - [PERSON] є сином позивачки, разом із сином не проживає. Нехтуючи своїми батьківськими обов`язками, не піклується про нього, не цікавиться його здоров`ям, не дбає про його фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування та медичного огляду, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не приділяє вихованню сина належної уваги, не забезпечує його матеріально, не цікавиться його соціальним життям, нейтрально ставиться до його виховання, яким фактично займається позивачка. Тому, оскільки відповідач участі у вихованні сина не приймає, від встановлених законом батьківських обов`язків ухиляється, у зв`язку з цим, просить суд позбавити відповідача батьківських прав стосовно [PERSON] , який є її онуком. Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 22 червня 2022 року позовну заяву було прийнято до провадження, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 18 липня 2022 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Службу у справах дітей виконавчого комітету Волочиської міської ради Хмельницької області та зобов`язано Службу у справах дітей виконавчого комітету Волочиської міської ради Хмельницької області надати до Волочиського районного суду Хмельницької області висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 09 вересня 2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено до розгляду. Позивачка та її представник в судовому засіданні були присутніми, позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав підтримали, просили задовольнити. Заявили клопотання про відмову від позовних вимог в частині щодо стягнення аліментів з відповідача. Відповідач на розгляд справи в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву, в якій просив проводити судовий розгляд без його участі, позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав стосовно свого сина підтримав. Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Волочиської міської ради Хмельницької області в судовому засіданні вважав позов обґрунтованим та позбавлення відповідача прав відносно свого сина сприятиме захисту інтересів дитини. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (повторним) серії [NUMBER] від 22.02.2021 року, актовий запис №1015. Відповідач - [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.05.2006 року, актовий запис №32. Відповідно позивачка [PERSON] є бабусею неповнолітнього [PERSON] , в інтересах якого поданий позов. З моменту народження і по даний час онук позивачки - [PERSON] , 2006 року народження, дитина інвалід, проживає з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов на предмет визначення фактичного проживання громадян від 22 липня 2022 року, висновком лікарсько-консультативної комісії №517 від 19.08.2018 року. Неповнолітній - [PERSON] є учнем 5 класу Новосільської спеціальної школи Тернопільської обласної ради. В учня є інтелектуальні порушення синдром Дауна. Дитиною опікується позивачка, відповідач дитину не відвідує, не цікавиться його здоров`ям та шкільним життям, що підтверджується характеристикою, виданою Новосільською спеціальною школою Тернопільської області. Діагноз «синдром Дауна» неповнолітнього [PERSON] підтверджується довідкою Львівського спеціального медико-генетичного центру від 03.07.2006. Згідно заяви від 07.04.2022, засвідченої приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Гайдайчук Є.А., відповідач дав згоду на позбавлення його батьківських прав, наслідки позбавлення батьківських прав йому зрозумілі. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Волочиської міської ради,затвердженого рішенням виконавчого комітету Волочиської міської ради Хмельницької області №321 від 30.08.2022 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина батька [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобов`язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Як зазначено ВС в постанові від 25.03.2020 року № 237/1752/18 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Судом встановлено, що [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків стосовно свого сина, не приймає участі у його вихованні, навчанні та утриманні, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не цікавиться ним та фінансового не підтримує, що свідчить про повну байдужість до подальшої долі свого сина. Крім того, відповідач свідомо подав заяву про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав стосовно сина, що свідчить про небажання на майбутнє зберегти зв`язок із сином. З приводу вимог про стягнення аліментів суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. За змістом ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З огляду на викладене, позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини, з врахуванням обставин справи є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому, оскільки на даний час не призначено законного представника дитини [PERSON] , аліменти підлягають стягненню на особистий рахунок дитини, відкритий у відділенні Державного ощадного банку України. Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, то позивачка від них відмовилася. Проте відповідно до ч.1 ст.182 СК України дослідивши матеріали справи та заслухавши доводи представника органу опіки та піклування, суд вважає за необхідне призначити сплату аліментів оскільки неповнолітній [PERSON] має діагноз «синдром Дауна » та статус інваліда. Тому, суд вважає належним призначити сплату аліментів в розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача. З огляду на викладене, враховуючи, суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved