Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

Позивач 08.01.2021 звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 10\~500 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторони розірвано шлюб 02.03.2016, а їх малолітня донька [PERSON] залишилася проживати разом з матір`ю. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, у зв`язку з чим позивачка змушена звернутися до суду. Більше того, [PERSON] нотаріально посвідченою заявою відмовився від батьківських прав щодо його доньки [PERSON] . Донька навчається в школі, відвідує спортивні секції, на що регулярно витрачаються значні кошти. Відповідач отримує високий дохід, працює моряком. Відповідач не має інших утриманців чи боргових зобов`язань. Справа надійшла до провадження судді Кузнецової В.В. та ухвалою суду від 12.07.2021 провадження у справі було відкрите, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження також задоволено клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 19.10.2021 витребувано від Адміністрації Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину відповідачем кордону України. На підставі розпорядження керівника апарату суду від 18.11.2021 по справі проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, в результаті якого справа надійшла у провадження судді Бондаря В.Я. та ухвалою від 19.11.2021 прийнята у провадження, призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 12.01.2022. З метою належного сповіщення відповідача розгляд справи у судовому засіданні 12.01.2022 було відкладено на 02.03.2022. У судове засідання 02.03.2022 учасники справи не з`явилися, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 07.04.2022. У судовому засіданні 07.04.2022 було задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, наступне засідання призначено на 31.05.2022. У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання 31.05.2022 розгляд справи відкладено на 05.07.2022. У судовому засіданні 05.07.2022 вирішено відкласти розгляд справи на 30.08.2022 з метою належного сповіщення відповідача. У судовому засіданні 30.08.2022 було задоволено заяву представника відповідача про відкладення розгляду справи, наступне засідання призначено на 04.10.2022. До суду 23.09.2022 надійшов відзив представника [PERSON] [PERSON] , згідно якого заперечував проти стягнення аліментів у розмірі 10\~250 грн. Відзив мотивований тим, що [PERSON] поступово усувала батька від виконання ним своїх батьківських обов`язків, перешкоджала реалізації його батьківських прав. Батько не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та готовий сплачувати аліменти, але сума вказана позивачем є надмірною. Вказує, що відповідач є безробітнім, постійного доходу немає, а знайти роботу в умовах війни в країні є неможливим. Вказує, що готовий оплачувати аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімума для дитини відповідного віку. У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 21.09.2022 представник позивача [PERSON] вказує, що доводи відповідача щодо перешкоджання позивача виховувати доньку не підтверджуються жодним доказом. Також вказує, що відсутні докази на підтвердження того, що відповідач безробітній. Представник відповідача 27.09.2022 надавав заперечення щодо прийняття відповіді на відзив. У судовому засіданні 04.10.2022 було прийнято до матеріалів справи відзив, відповідь на відзив, відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про залишення позову без руху та задовольнив заяву представника позивача щодо залишення без розгляду клопотання про повторне витребування доказів. Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов повністю. Представник відповідача [PERSON] заперечував щодо розміру аліментів. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 12 червня 2013 років у батьків [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.11). Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02.03.2016 у справі №520/923/16-ц (а.с.15). 02 жовтня 2018 року [PERSON] склав заяву, якою відмовився від своїх батьківських прав щодо [PERSON] та просив виключити його з актового запису про народження дитини. Дана заява була зареєстрована за №9186 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І. (а.с.14). З довідки ОК «Говорова, 8» від 13.03.2019 вбачається, що [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). На підтвердження того, що [PERSON] працевлаштований позивач надала скріни з сайту, де анкета [PERSON] є як моряка (а.с.16) та про те, що він документований паспортом моряка (а.с.17-18). Суд зазначає, що наявність документів моряка ще не означає працевлаштування особи на судах як моряка. Також позивач додала до позову дипломи [PERSON] , яка займала призові місця в турнірах з художньої гімнастики (а.с.19-20). З виписки по рахункам наданих АТ КБ «ПриватБанк» вбачається відкритий рахунок на ім`я [PERSON] та рух коштів, але платежі з поміткою «заробітна плата» відсутні (а.с.88-93). З листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 27.10.2021, що надійшов до суду 02.11.2021 вбачається, що [PERSON] повернувся в Україну 20.07.2020, виїхав за межі території України 29.03.2021 та повернувся в Україну через майже півроку 17.09.2021 (а.с.104). Тривалий час перебування за кордоном не може бути безумовним доказом працевлаштування відповідача як моряка. Зі сторони відповідача жодних доказів суду представлено не було, зокрема, доказів того, що [PERSON] не працевлаштований, звертався до центру зайнятості з метою працевлаштування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані\~утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. При цьому ст.ст.8,11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при цьому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Достатність рівня забезпечення дитини оцінюється виходячи з участі в цьому обох батьків, частка яких є рівноцінною. У відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.184 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі виключно за заявою одержувача. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Разом з тим, ч.3 ст.181 СК України чітко передбачено, що право вибору способу стягнення аліментів надано лише тому з батьків, з ким проживає дитина. Таким чином, [PERSON] , як позивач сама обирає спосіб стягнення аліментів, який обраний нею у твердій грошовій сумі. Відповідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Частинами першою та другою статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів в основу полягає не розмір доходів батька, а необхідна сума для гармонічного розвитку дітей. Крім того, суд враховує, що батьки мають виховувати та забезпечувати дітей однаково, в рівній мірі. З матеріалів справи вбачається, що донька сторін займається художньою гімнастикою, які витрати позивач несе пов`язані з усестороннім розвитком дитини, суду не надано. Відомості про дохід матері та батька сторонами не представлено. Таким чином, підстав для стягнення аліментів у розмірі 10\~500 грн. у суду немає. Суд наголошує, що розмір аліментів, що підлягає стягненню на утримання дитини має бути достатнім для гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тож, виходячи з письмових доказів, наявних в матеріалах справи, враховуючи безумовний обов`язок батька утримувати дітей їх до досягнення повноліття, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд враховує, що відповідачем не надано доказів того, що він за станом здоров`я не може працевлаштуватися та отримувати достойну заробітню платню з метою утримання дитини. Також відповідачем не надано доказів перебування на його утриманні інших утриманців. Враховуючи розмір середньої заробтіної плати по м.Одесі з інтернет-ресурсу work.ua, яка наразі складає 15 000 грн. та з урахуванням, стандартних витрат на дітей та витрат пов`язаних з займанням [PERSON] спортом, суд вважає, що достатнім є для гармонійного розвитку дитини, стягнення аліментів у розмірі 5\~250 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial