Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

І. Виклад позиції учасників справи. 1. 22.06.2021 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «Фірма «Інекс» (далі - відповідач) про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в сумі 25 530 грн 94 к., середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 10784 грн. 80 коп. та понесені судові витрати (а.с.1-2,13-15). 04.10.2021 року позивачем подано заяву про зміну розміру позовних вимог , позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 66 542 грн. 62к. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 41 020 грн 39 к. (а.с. 41-42). 2. В обґрунтування позову зазначив, що з 13.05.2016 року працював на посаді охоронника у ПП Фірма «ІНЕКС». Наказом № 11/к від 09.02.2021 року звільнений з посади за власним бажанням, відповідно до ст.38 КЗпП України. В день звільнення з роботи відповідач не провів повний розрахунок по заробітній платі, внаслідок чого виникла заборгованість. 3. Представник відповідача надіслав до суду відзив на позовну заяву, категорично заперечуючи щодо заявлених позовних вимог, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними. Узагальнена позиція зводиться до того, що заробітна плата позивачу виплачена в повному обсязі (а.с 35-36). ІІ. Заяви ( клопотання) та пояснення учасників справи 4. Від позивача надійшла заява з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, що викладені в позовній заяві та заяві про зміну розміру позовних вимог. 5. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за відсутності всіх учасників справи не здійснювалося. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 6. Ухвалою судді від 08.07.2021 відкрито провадження в цивільній справі № 751/4447/21, яку призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 26-27). 7. Відповідач 13.09.2021року подав до суду відзив на позовну заяву( а.с.35-36). 8. 04.10.2021 року позивачем подано заяву про зміну розміру позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 66542 грн 62 к. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 41 020 грн 39 к. (а.с. 41-42). 9. Ухвалою суду від 11.11.2021 року за клопотанням представника позивача витребувано у відповідача оригінали відомостей про виплату готівкових коштів за період 2017-2019 р.р.: № 9 за грудень 2017; № 28 за січень 2018, № 45 за лютий 2018, № 56 за березень 2018; № 82 за квітень 2018 № № 83 за травень 2018;№ 113 за червень 2018; № 127 за липень 2018; № 146 за вересень 2018; № 159 за жовтень 2018; № 170 за листопад 2018; № 23 за грудень 2018; № 53 за січень 2019; № 97 за лютий 2019; № 102 за березень 2019; № 132 за квітень 2019; № 147 за травень 2019; № 164 за червень 2019 в яких наявний підпис [PERSON] про отримання заробітної плати. (а.с.81-82). 10. Відповідач на вимогу суду надав копії відомостей про виплату заробітної плати позивачеві разом із копіями звітів про здійснення зарахувань на карткові рахунки співробітників в рамках зарплатного проекту (т.1, а.с. 57-250; т.2, а.с. 1-69). 11. Ухвалою суду від 04.01.2022 року за клопотанням представника позивача призначено судову-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Чернігівського відділення КНДІСЕ. Провадження по справі на час проведення експертизи зупинено. 12. 01.02.2022 року на адресу суду надійшло клопотання експерта Чернігівського відділення КНДІСЕ про надання матеріалів для визначення обсягу робіт та розміру передоплати за проведення експертизи. 13. 29.09.2022 року на адресу суду надійшла заява позивача про відмову від заявленого клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи та розгляд справи на підставі наявних в ній письмових доказах. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 14. [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем - ПП «Фірма «ІНЕКС» з 13.05.2016 року, звільнений 09.02.2021 р. за власним бажанням. 12. Згідно повідомлення управління з питань праці Головного управління держпраці у Харківській області від 03.06.2021 року № КОЛ-516/КОЛ-573/02.03/12-08/5712 відповідно розрахункового листка за лютий 2021 нараховано оплата по годинному тарифу за 2 дні 48 годин 1733,28 грн., доплата за нічні години 16 годин 115,55 грн, компенсація за невикористану відпустку 17 днів 3199,57 грн, всього нараховано 5048,40 грн, утримано військовий збір 86,34 грн, ПДФО 1064,02 грн, всього утримано 1150,36 грн, борг підприємства на кінець місяця у сумі 3898,04 грн. В день звільнення 09.02.2021 року остаточний розрахунок не проведено, а 18.03.2021 року відповідачем на картковий рахунок позивача було виплачено лише 3898,04 грн (а.с.5). 13. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПП «Фірма «ІНЕКС», останньому нараховувалась заробітна плата, у тому числі за 2017 рік - 43643,10 грн, за 2018 рік - 48529,05 грн, за 2019 рік - 56127,82 грн, за 2020 рік - 64823,64 грн, за січень-березень 2021 рік-15721,87 (а.с.22-23). 14. Відповідно до виписки по рахунку АТ «Укрсиббанк» відсутні відомості про отримання [PERSON] заробітної плати при звільненні 09.02.2021 року (а.с.21). 15. Згідно розрахунку позивача загальна заборгованість по заробітній платі за 2017-2021 складає 66542,62 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 41020,39 грн. Станом на 13.10.2021 року, розрахунок при звільненні з позивачем затримано на 169 робочих днів (а.с.41-42). V. Оцінка Суду. 16. Частина перша ст.47 КЗпП України передбачає, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. 17. Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України (далі - Кодекс) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно зі статтею 117 Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. 18. Як випливає з розрахунку позивача (а.с.41-42), який відповідає інформації з виписок по картковому рахунку клієнта (а.с.16-21) та з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.с. 22-23), за період з 01.01.2017 по 01.03.2021 включно відповідачем нараховано позивачеві заробітну плату на загальну суму 228 845 грн 48 коп., при цьому фактично виплачено шляхом зарахування на банківський картковий рахунок 160 774,77 коп., однак , під час розрахунку позивачем допущено помилку і вказано суму 163 502 грн. 86 коп. Таким чином, загальна сума заборгованості по заробітній платі становить 68070 грн 71 коп. = /228845.48 - 160774,77 /, що є підставою для її стягнення з відповідача. Однак, суд стягує заборгованість в межах заявлених позовних вимог позивача в розмірі 66542,62 грн. (сума заборгованості визначена судом без відрахування податків та обов`язкових платежів). При вирішенні спору суд не бере до уваги надані відповідачем копії відомостей про виплату заробітної плати готівкою (т.1, а.с. 57-250; т.2, а.с.1-69) з підстав, передбачених частиною шостою статті 95 ЦПК України, в зв`язку з твердженням представника позивача про їх фальшивість та ухиленням відповідача від надання їх оригіналів на вимогу суду для проведення судової експертизи. Крім того, надані відповідачем копії відомостей про виплату заробітної плати суперечать інформації про суми фактично виплачених відповідачем грошових коштів, що міститься у виписках по банківському картковому рахунку клієнта. 19. Наявність невиплаченої заборгованості по заробітній платі за статтею 117 Кодексу є підставою для стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. 20. Факт порушення права позивача на розрахунок при звільненні знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Матеріали справи не містять доказів про сплату позивачу заборгованості по заробітній платі. 21. Згідно п.8 Порядку розрахунку середнього заробітку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період. Як роз`яснено в п.6 постанови Пленуму Верховного суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. При визначенні суми середнього заробітку, що підлягає стягненню, суд враховує, що середньоденний розмір заробітної плати становить 282 грн 48 коп (5581.80 + 6000,00 = 11581,80 (заробітна плата за останніх два місяця роботи позивача); 21 дн. + 20 дн. = 41 дн. (кількість відпрацьованих робочих днів за останні два місяця роботи позивача); 11581,80 /41 дн. = 282 грн 48 коп), що відповідає правилам Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати». 22. Оскільки позивач був звільнений з роботи 09.02.2021р., тому з 10.02.2021 р. і до 13.10.2021 р.(в межах заявлених позовних вимог) минуло 169 робочих днів, у зв`язку з чим сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 47 739,12грн = (169 роб.днів*282,48 грн), та остаточно з урахуванням виплати позивачу на картковий рахунок 25.06.2021 року 6718,73 грн, компенсація за несвоєчасний розрахунок при звільненні складає 41 020,39 грн (без врахування обов`язкових платежів) /т.1 а.с.42/ 23. Відповідно до п.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У своїй постанові, Велика Палата Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц зазначила, що встановлений ст.117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця. Зменшуючи розмір відшкодування, визначений, виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18). З матеріалів справи вбачається, що фактично позивач звернувся до суду лише 22.06.2021 року, будучи звільненим 09.02.2021 р., при цьому будь яких доказів щодо вжиття заходів для виплати відповідачем вказаної заборгованості до суду не надав, що свідчить про свідому бездіяльність позивача щодо повернення належних йому при звільненні сум. Враховуючи період затримки розрахунку по заробітній платі та розмір несвоєчасно виплаченої заробітної плати, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам даної справи, які мають значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат у сумі 8 204 грн 08 к., тобто, 20% від заявленого позивачем розміру. Зазначена сума не відображає дійсного розміру майнових втрат позивача,пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих втрат, які розумно можна було би передбачити з урахуванням статистичних усереднених показників. 24. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ПП Фірма « ІНЕКС» підлягають задоволенню частково. VІ. Розподіл судових витрат. 25. Судом встановлено, що при зверненні до суду позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у сумі 908 грн за вимогу щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Враховуючи задоволення вимог позивача в цій частині на 20%, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 181 грн 60 к. 26.Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору при поданні позову за вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі, а тому з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір в сумі 908 грн.00 коп.

Outcome: partial