Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу за договором про погашення заборгованості, обґрунтовуючи заявлені вимоги тим, що між позивачем та [PERSON] було укладено договір № 2066 від 15.11.2016 року про погашення заборгованості за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення, на підставі Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію». Згідно п.1.2 даного Договору, відповідач зобов`язався своєчасно, рівними частинами здійснювати виплату заборгованості. Однак, свої зобов`язання він не виконав, в результаті чого, станом на 01.01.2022 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 15624,83 грн. 22.08.2018 року Дзержинським міським судом Донецької області було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь КП "Компанія "Вода Донбасу" в особі Торецького ВУВКГ заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.05.2015 року по 01.09.2017 року у сумі 8023,59 грн. згідно з договором від 15.11.2016 року. Вказаний вище судовий наказ було направлено до органу ДВС Торецького МУЮ, та із заробітної плати відповідача було було утримано в рахунок погашення заборгованості 367,94 грн. основного боргу. У зв`язку із зверненням відповідача до суду із заявою про скасування судового наказу, вказаний судовий наказ було скасовано, та залишок боргу в розмірі 7655,65 грн. було не сплачено. Крім того, відповідно до судового наказу у справі № 2-н/225/680/2021 Дзержинським міським судом Донецької області з відповідача за період з 01.10.2017 року по 01.05.2021 року стягнено суму боргу за отримані послуги в розмірі 6751,23 грн. Таким чином в позові позивач просить про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про реструктуризацію боргу в розмірі 8505,66 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні, при цьому, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих причин, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи без його участі суду не надав. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України, заочно, у зв`язку з чим постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянув позовну заяву та додані до неї матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінив докази, дійшов наступного висновку. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про житлово комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189-VIII до комунальних послуг відносяться, зокрема послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до ст. 64, 68, 162 ЖК України наймач, власник та члени їх сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. У відповідності до ст. 67, 162 ЖК України плата за комунальні послуги, зокрема за водопостачання та\~інші\~послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про житлово комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний, в тому числі оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Із приписів статті 9 Закону України "Про житлово комунальні послуги" вбачається, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до п.20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію" від 20 лютого 2003 року № 554-ІV для реструктуризації заборгованості громадяни укладають з підприємствами надавачами житлово комунальних послуг договори про щомісячне рівномірне погашення реструктуризованої заборгованості та своєчасну сплату поточних платежів за житлово комунальні послуги. Так, судом установлено, що на виконання вимог вказаного вище Закону, з метою погашення виниклої заборгованості, 15 листопада 2016 року між сторонами по справі було укладено договір про погашення заборгованості (л/с 2066) на суму 3505 грн. 42 коп. Відповідно до цього договору відповідач [PERSON] зобов`язався в термін з 15.11.2016 по 15.11.2016 року погасити наявну заборгованість шляхом внесення рівними частинами на свій особистий рахунок у водоканалі платежів у сумі 146 грн. 60 коп. щомісячно. При цьому, зобов`язався своєчасно сплачувати у 100% розмірі вартість поточного користування послугами водопостачання та водовідведення. У зв`язку з цим суд зазначає таке: Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до копії особового рахунку № [NUMBER] та розрахунку ціни позову вбачається, що відповідачу [PERSON] станом на 01.01.2022 року була нарахована плата за надану послугу з водопостачання та водовідведення в сумі 15624,83 грн. (а.с.4), оскільки він порушив умови договору та не сплачував заборгованість та поточні платежі за спожиті послуги. Відповідно до умов договору про погашення заборгованості від 15.11.2016 (ч. 2, п. 2.2.) в разі невиконання боржником умов договору, несплати/часткової сплати поточного користування послугами водопостачання та водовідведення або не сплати/частково сплати суми, визначеної у п.1.2. цього договору, підприємство має право прийняти рішення про розірвання договору без повідомлення боржника і звернутись до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості без врахування терміну позовної давності з нарахуванням пені, інфляційної складової, 3% річних (а.с. 3). Отже, відповідно до судового наказу у справі № 2-н/225/680/2021 Дзержинським міським судом Донецької області з відповідача за період з 01.10.2017 року по 01.05.2021 року стягнено суму боргу за отримані послуги в розмірі 6751,23 грн., крім того, раніше відповідно до судового наказу від 22.01.2018 року із заробітної плати відповідача було утримано в рахунок погашення заборгованості 367,94 грн. Таким чином сума боргу відповідача перед позивачем станом на 01.01.2022 року складає 8505,66 грн. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Судом перевірений також порядок нарахування суми заборгованості по кожному місяцю. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, який визнається судом правильним та таким, що відповідає вимогам закону, станом на 01.01.2022 відповідачу нарахована плата за надані послуги в сумі 8505 грн. 66 коп., яка підлягає стягненню з відповідача. Згідно зі ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому такими, що підлягають задоволенню. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір, що підтверджено документально: платіжним дорученням № 90 від 26.01.2022 (а.с. 7) у сумі 2481,00 грн., який підлягає стягненню з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved