Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

У червні 2022 [PERSON] (далі [PERSON] , позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи тим, що він є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , підтримував шлюбні відносини з [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач), в яких народилася дитина [PERSON] (далі [PERSON] ). Під час цих стосунків [PERSON] було зареєстровано в квартиру позивача, в якій також зареєстрований і [PERSON] . Позивач в позовній заяві посилається також на те, що в січні 2021 року у зв`язку з розбіжностями інтересів, різними поглядами на життя шлюбні відносини з відповідачем припинились. 01.01.2021 року [PERSON] разом з сином забрала всі речі, виїхала з квартири та фактично не проживаює, будучи зареєстрованою. Отже, сторони спільного господарства не ведуть, відповідач участі в утриманні житла не приймає та ним не користується, комунальних послуг не сплачує, не отримує медичну допомогу за місцем реєстрації. На думку позивача, реєстрація відповідача в квартирі порушує його права, так як він не може в повній мірі розпоряджатися належним йому майном за своїм розсудом. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 29.06.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судовому засіданні повідомив суд, що відповідач не проживає з 1 січня 2021 року у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Саме з цього моменту [PERSON] забрала всі свої речі та дитину з його квартири і пішла, більше не повертаючись. З відповідачем в зареєстрованому шлюбі позивач не перебував. Також, позивач повідомив суд про те, що відповідач зверталась до поліції, щоб забрати речі, які бажає, після чого він їй запропонував прийти до квартири та забрати їх, але [PERSON] так і не прийшла, речі не забирала. Деякі дитячі речі залишились в квартирі, свої речі відповідач повністю забрала, ще до січня 2021. Позивач стверджує, що він відповідача з квартири не виганяв, вона пішла самостійно, при чому на Новий рік, залишивши його з дитиною. Рішенням Служби у справах дітей та сім`ї місце проживання дитини визначено з матір`ю. Відповідач у судовому засідання підтвердила факт її перебування у відносинах з позивачем без реєстрації шлюбу, народження спільної дитини. Також розповіла, що дійсно добровільно переїхала з квартири за адресою [ADDRESS] , заливши в ній диван та телевізор, придбані за власні кошти та які після того як переїхала до іншого житла просила повернути позивача, інші речі самостійно перенесла до квартири, яку орендувала в сусідньому будинку в кінці грудня 2020 року. Відповідач зазначила, що хотіла прийти до квартири та забрати речі дитини, але позивач відмовив, тому відповідач викликала поліцію. В своїх поясненнях [PERSON] зазначала, що вселятися в квартиру не планує, але враховуючи ситуацію в країні та воєнні дії, буде діяти залежно від обставин. Також [PERSON] зазначала, що їй необхідно мати зареєстроване місце проживання в квартирі за адресою [ADDRESS] задля отримання картки киянина та пільг, які виникають при її наявності. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що власником квартири за адресою [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна /а.с.15-17/. У квартирі за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні /а.с.18/. Відповідно до Акту від 12.12.2021 Голови правління ОСББ «Урлівська-23-Б» Шматини Р.П., довідки від 15.12.20221 Голови правління ОСББ «Урлівська-23-Б» Шматини Р.П., Акту про встановлення фактичного місця проживання Голови правління ОСББ «Урлівська-23-Б» Шматини Р.П. від 25.02.2022 та довідки Голови правління ОСББ «Урлівська-23-Б» Шматини Р.П. від 25.02.22, [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] /а.с.20-23/. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, наданого відповідачем, заборгованість станом на 09.08.2022 відсутня /а.с.44/. Заява до ГУ НП у м. Києві Прохоренко І.В. підтверджує, що відповідач дійсно зверталась до поліції з підстав перешкод користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . З листа ГУ НП у м. Києві судом встановлено, що слідчим слідчого відділу Дарницького управління поліції не встановлено даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення /а.с.46-47/. Як зазначає ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст. 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК. Відповідно до положень ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Судом встановлено, що відповідач добровільно, із власної ініціативі фактично припинила проживати у квартирі за адресою: [ADDRESS] , вказаним майном не цікавиться, комунальні платежі не сплачує, догляд та обслуговування нерохомоого майна не здійснює. Фактично, як повідомила сама відповідач, зареєстроване місце проживання у м. Київ їй необхідне виключно для отримання пільг, які воно надає, надалі проживати у вказаній квартирі вона наміру не має. Попри те, маючи зареєстроване місце проживання у квартирі позивача, відповідач порушує його права та законні інтереси, як власника, на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. Звернення [PERSON] до ГУ НП у м. Києві із заявою про те, що вона має перешкоди у користуванні житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] не підтверджують те, що відповідач дійсно має такі перешкоди, оскільки даний факт не встановлено працівниками поліції. Окрім того, [PERSON] особисто повідомила суд про те, що вона з власної ініціативи орендувала іншу квартиру, самостійно зібрала особисті речі та добровільно залишила квартиру позивача. До того, суду зі слів відповідача відомо, що наміру проживати у квартирі за адресою: [ADDRESS] вона не має. Враховуючи, що реєстрація місця проживання відповідача порушує права позивача вільно користуватися та розпоряджатися його власністю, суд приходить до висновку, що [PERSON] необхідно визнати такою, що втратив право користування квартирою за адресою [ADDRESS] , а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати стягнути з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved