Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позов мотивований тим, що відповідач є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із батьком (позивачем). Позивач зазначає, що відповідач веде антисоціальний спосіб життя, життям доньки не цікавиться, не приймає участі у вихованні та догляді, матеріальної допомоги на її утримання не надає, що свідчить про ухилення та самоусунення від виконання батьківських обов`язків. Відповідач у 2021 році була притягнута судом до кримінальної відповідальності за крадіжку. За таких обставин позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки, а також стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду до повноліття доньки. Ухвалою суду від 10.05.2022 у даній справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 09.06.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 07.07.2022 судове засідання відкладено за клопотанням відповідача для надання часу подати відзив на позовну заяву. Відповідач в подальші судові засідання, в тому числі і 20.10.2022 не з`явилася, заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву не подала. Про дату, час і місце судового засідання повідомлено належним чином. Представники третьої особи у судовому засіданні 28.07.2022, 08.09.2022 не заперечували проти задоволення позову, підтримали висновок органу опіки та піклування. У судове засідання 20.10.2022 представник третьої особи не з`явився, заяв, клопотань на підтримку або заперечень проти позову не подав. Про дату, час і місце судового засідання повідомлено належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, представників третьої особи, показання свідків, з`ясувавши думку дитини, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 26.03.2021 у цивільній справі № 149/442/21, яке набрало законної сили, а також свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 6, 7) підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області № 244 від 27.04.2021 (а.с. 8) місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] визначено з батьком [PERSON] . Довідками виконавчого комітету Хмільницької міської ради № 08-21/313 від 18.04.2022 (а.с. 9), характеристикою виконавчого комітету Хмільницької міської ради № 08-21/313 від 18.04.2022 (а.с. 10), а також довідками ЗДО № 7 Управління освіти, молоді та спорту Хмільницької міської ради № 01-34/21 від 19.04.2022 (а.с. 11) підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом із батьком, який належно займається її утриманням та вихованням, а місцем проживання характеризується позитивно. Згідно довідки В/Ч [NUMBER] № 1187 від 22.04.2022 (а.с. 12), службової характеристики від 21.04.2022 (а.с. 13) позивач [PERSON] працює, за місцем роботи характеризується позитивно. Відповідно до характеристики виконавчого комітету Хмільницької міської ради № 08-21/315 від 18.04.2022 (а.с. 14) відповідач [PERSON] за період трирічного проживання по [ADDRESS] зарекомендувала себе негативно, неодноразово сусіди скаржилися на шум, крики, нецензурну лайку, розпивання спиртних напоїв. Вихованням та утриманням доньки [PERSON] не займалася. З акта обстеження умов проживання Хмільницької міської територіальної громади (а.с. 31) встановлено, що за місцем проживання позивача та малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у [ADDRESS] , створені належні умови для проживання дитини. Зі слів [PERSON] встановлено, що мати приходила давно, на день народження не вітала, на Новий рік також. Відповідно до висновку органу опіки та піклування - виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області № 312 від 30.06.2022 (а.с. 48-50) позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , є доцільним та буде відповідати її інтересам. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , які є сусідами позивача, надали показання, що мати [PERSON] - [PERSON] не бачили вже близько двох років. [PERSON] проживає з [PERSON] та його батьками, позивач займається її вихованням та утриманням, дитина доглянута, забезпечена усім необхідним. Свідок [PERSON] повідомила, що одного разу мати приїхала, зробила скандал. Малолітня дитина [PERSON] в судовому засіданні, у присутності психолога [PERSON] , законного представника [PERSON] , повідомила, що з матір`ю інколи спілкується по телефону, бажає, щоб мати її виховувала, однак мати не з`являється. Вирішуючи даний спір суд керується наступними нормами. Щодо позбавлення батьківських прав. Відповідно Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789 ХІІ) (далі - Конвенція) дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ч. 1 ст. 18 Конвенції). За змістом ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері (батька), так і для дитини (стаття 166 СК України). Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей (ч.ч. 1, 4 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 57, 58, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Приймаючи до уваги встановлені обставини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд, з урахуванням висновку органу опіки та піклування, дійшов висновку, що факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо доньки знайшов своє підтвердження, оскільки відповідач впродовж тривалого часу не відвідує та не виховує дитину, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не займається її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не спілкується з донькою в необхідному для цього обсязі, тобто фактично [PERSON] самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо доньки [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються довідками як з місця проживання, так і довідкою дошкільного навчального закладу, який відвідувала дитина. Також суд приймає до уваги інформацію викладену у характеристиці з місця проживання [PERSON] (по [ADDRESS] ), де вказано, що вона зарекомендувала себе негативно, неодноразово сусіди скаржилися на шум, крики, нецензурну лайку, розпивання спиртних напої. Такий спосіб життя відповідача не сприятиме належному вихованню доньки та не відповідатиме її інтересам. З показань свідків [PERSON] , [PERSON] , що узгоджуються з дослідженими судом письмовими доказами, встановлено, що [PERSON] впродовж останніх років до дитини не приходить, що підтверджується також і поясненнями самої [PERSON] . Та обставина, що зі слів дитини, мати інколи спілкується з нею по телефону, не свідчить про належне виконання батьківських обов`язків, чи інтерес матері до дитин, такий обсяг спілкування, на думку суду, є недостатнім та не забезпечує нормального та належного виховання дитини та всіх її потреб. Поважних причин, по яким відповідач не може належно виконувати свої батьківські обов`язки судом не встановлено. Відповідач з`явилася в судове засідання 07.07.2022, суд задовільнив її клопотання про відкладення розгляду для надання часу подати відзив на позовну заяву та докази, однак будь-які заяви чи докази від відповідача до суду не надходили. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про ухилення [PERSON] від виховання доньки та свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками. Суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування - виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької облатсті, оскільки такий висновк узгоджується з іншими дослідженими судом доказами та встановленими обставинами. Доводи позивача про те, що однією з підстав для позбавлення батьківських прав є факт притягнення відповідача у 2021 році до кримінальної відповідальності, суд відхиляє, оскільки це документально не підтверджено відповідним вироком, який набув законної сили. Окрім цього, сам факт притягнення особи до кримінальної відповідальності не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно доньки, що відповідатиме інтересам дитини. Також, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу зміст ч. 1 ст. 169 СК України, якою визначено, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Щодо стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 ч. 3, 183 ч. 1 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як встановлено судом, відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] , зобов`язана надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, однак не надає її. [PERSON] проживає з батьком, який працює та займається її вихованням та утримання. Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Враховуючи викладене, вказана позовна вимога також підлягає задоволенню. За змістом ч. 1 ст. 180, ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову до досягнення нею повноліття, тобто у даній справі з 03.05.2022 до 15.09.2034. Щодо розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати - судовий збір в розмірі 992,40 грн. Щодо негайного виконання судового рішення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved