Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з часу подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача вартість послуг адвоката згідно квитанції. Свої вимоги позивач мотивує тим, що сторони 30.08.2003 року уклали церковний шлюб. Від спільного життя з відповідачем вона народила двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . З відповідачем була домовленість, що вони не будуть реєструвати шлюб та дітей на прізвище його як батька, а зареєструють на її прізвище, оскільки в такому випадку вона буде мати пільги у вигляді соціальної допомоги як мати-одиночка. З 2017 року позивач разом з дітьми проживає у м.Болехові і з цього часу відповідач жодних коштів на утримання дітей не давав і не дає, що поставило її та дітей у важке матеріальне становище. На даний час позивач з відповідачем не спілкується і не знає де він перебуває. Рішенням Болехівського міського суду від 20.05.2022 року відповідач [PERSON] визнаний батьком їхніх спільних дітей, з внесенням відповідних змін у актові записи про народження дітей, яке набрало законної сили. На підставі вказаного рішення позивачу повторно видані два свідоцтва про народження синів: [PERSON] та [PERSON] де зазначено батька - [PERSON] . В останні роки матеріальним забезпеченням дітей займалась тільки вона, відповідач, незважаючи на її вимоги, не надавав коштів на утримання дітей. Ухвалою суду від 06 вересня 2022 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом до суду сторін по справі. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися. Останній надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати без їх участі. Позовні вимоги підтримують та наполягають на їх задоволенні. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Причину своєї неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк відзиву на позов не подав. Оскільки судочинство здійснюється на засадах змагальності, неявка до суду, незалежно від причин, вказує на те, що відповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді. В зв`язку із чим, суд розглядає справу за наявних у справі доказів у його відсутності, оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов належить до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 181 СК України, передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ч.1 ст. 183 СК України, встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Як встановлено судом, сторони уклали церковний шлюб 30 серпня 2003 року. Від спільного життя з відповідачем [PERSON] народила двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] (на даний час повнолітній) та сина [PERSON] , [INFO] . Сторони домовилися, що вони не будуть реєструвати шлюб та дітей на прізвище батька, а зареєструють на прізвище матері, оскільки в такому випадку вона буде мати пільги у вигляді соціальної допомоги як мати-одиночка. Рішенням Болехівського міського суду від 20 травня 2022 року відповідач [PERSON] визнаний батьком їх спільних дітей, з внесенням відповідних змін у актові записи про народження дітей, яке набрало законної сили. На підставі вказаного рішення позивачу повторно видані два свідоцтва про народження синів: [PERSON] та [PERSON] де зазначено батька - [PERSON] . На даний час між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що привело до припинення між ними сімейних відносин, вони з 2017 року проживають окремо, їх малолітній син [PERSON] проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Отже, [PERSON] як батько неповнолітньої дитини, зобов"язаний його утримувати до досягнення повноліття. Позивачка у відповідності до ч.3 ст.181 СК України, скористалася своїм правом, звернувшись із позовом про стягнення аліментів, шляхом їх присудження у частці від доходу відповідача. Встановлено, що відповідач є працездатною особою молодого віку, на даний час офіційно не працевлаштований. Крім того, Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивачка бажає скористатися такою можливістю. Відповідно до положень ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу. Таким чином, суд приходить до переконання, що оскільки утримання малолітньої дитини є обов`язком батьків, а відповідач не надає кошти на утримання дитини, позов [PERSON] про стягнення аліментів підлягає до задоволення. Визначаючи розмір аліментів, судом враховується матеріальне становище позивача, матеріальне становище відповідача, а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору, та приходить до висновку, що з урахуванням положень статті 182 СК України щодо встановлення мінімального гарантованого розміру аліментів відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», з [PERSON] слід стягувати аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі статтею 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивач звернувся до суду з вимогами - 29 серпня 2022 року, то з 30 серпня 2022 року слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу. Згідно положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Водночас, в силу вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 зазначеної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв"язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. П. 8 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, встановлено, що такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умов, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, судом встановлено, що представником позивача надано до суду договір про надання правової (правничої) допомоги, ордер на надання правничої допомоги, квитанцію до прибуткового касового ордеру № 36, згідно якого вбачається, що оплата за надання правової допомоги, згідно договору про надання правової допомоги складає 2500,00 грн., платником є [PERSON] . Надано також акт виконаних робіт (наданих послуг) від 29 серпня 2022 року з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тому враховуючи вищевикладене та відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача щодо зазначених вимог, суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 992,40 грн. в дохід держави. На підставі наведеного, ст.180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved