Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

17.08.2022 року до суду надійшла вище вказана позовна заява [PERSON] від 16.08.2022 року в якій вона просить: стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого за адресою [ADDRESS] , на її користь 63669 грн. 90 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що 07.09.2003 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Під час даного шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . В 2007 році рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області, їх шлюб було розірвано. В 2010 році вона змінила прізвище на « [PERSON] ». 02.10.2013 року вона уклала шлюб з [PERSON] . Відповідно до рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 01.11.2005 року з відповідача на її користь стягнуто щомісячно аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. За період з вересня місяці 2012 року по 05.08.2022 року заборгованість по сплаті аліментів становить 63669 грн. 90 коп. Зазначила розрахунок розміру неустойки (пені), який проведено з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц, за формулою: P = s * p * Q, де Р сума пені, s сума заборгованості, р ставка пені у відсотках за день прострочення, Q кількість днів прострочення. Згідно розрахунку позивачки розмір неустойки (пені) за несплату аліментів за період з 01.09.2012 року по 01.08.2022 року складає 1022220,45 грн., однак оскільки заборгованість по аліментах складає 63669,90 грн., то розмір неустойки (пені) не може його перевищувати. У зв`язку із зазначеним просить на підставі ч.1 ст.196 СК України стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на неповнолітню дитину [PERSON] в сумі грн.63669,90 грн. 22.08.2022 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження про проведення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник третьої особи державний виконавець Летичівського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Серга Н.В. просить розглянути справу за її відсутності, при винесенні рішення покладається на думку суду. Відповідач [PERSON] будучи неодноразово повідомленим належним чином, в тому числі в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, через офіційний веб-сайт судової влади України Летичівського районного суду Хмельницької області, в судове засідання не прибув, причину неприбуття в судове засідання не повідомив, будь-яких клопотань про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Справу розглянуто за наявними у справі матеріалами відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якою передбачено розгляд справи за відсутності учасника справи при умові належного його повідомлення про судове засідання проте він не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини неявки, оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи на 20.09.2022 року, та на 05.10.2022 року, зокрема в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, через офіційний веб-сайт судової влади України Летичівського районного суду Хмельницької області, проте в судове засідання не прибув, причину неприбуття не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзиву на позовну заяву не надав, і відповідно до ст.280 ЦПК України, яка передбачає заочне вирішення справи в разі неявки відповідача належним чином\~повідомленого про дату, час і місце судового засідання,\~який не повідомив причини\~неявки, не подав\~відзив і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, та в порядку ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. В силу ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Зазначений конституційний припис знайшов відображення у ч.1 ст.180 СК України відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно абз.1 ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз абз.1 ч.3 ст.181 СК України дає підстави для висновку, що у будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, наслідком чого є відповідальність у вигляді неустойки. В силу ч.3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до ч.8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. За приписами абз.1 ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів необхідно вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). У абз.1 п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року судам роз`яснено, що передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За змістом абз.1 ч.1 ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Отже, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний сплачувати аліменти за рішенням суду, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до цієї особи відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Згідно ч.9 ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. В силу ч.1 ст.8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до ч.1 ст.9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тлумачення ст.8 СК України та ч.1 ст.9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч.1, ч.2 ст.614 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абз.1 ч.1 ст.196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Відповідний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 року у справі №661/905/19, провадження №61-16670сво19. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з ч.1 ст.189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. У постанові від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16.03.2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03.02.2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16.03.2016 року у справі №6-300цс16 і зробила висновок про те, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1%. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18), проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів. У ч. 1 ст. 20 СК України зазначено, що до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.10.2015 року, [PERSON] народилася [INFO] , її батьком є [PERSON] , а мати [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу Сері [NUMBER] виданого повторно 15.07.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Летичівського районного управління юстиції Хмельницької області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №33 від 11.05.2007 року. Після реєстрації розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». Свідоцтвом про зміну імені Серії [NUMBER] від 15.07.2010 року виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Летичівського районного управління юстиції Хмельницької області, підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно з рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 01.11.2005 року, (справа №2-552 2005р.), яке набрало законної сили 14.05.2005 року, було видано виконавчий лист згідно якого з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку, доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06 жовтня 2005 року, до її повноліття. Відповідно до довідки-розрахунку сплати та заборгованості з виплати аліментів згідно в/листа №2-552 від 12.12.2005 року Летичівського райсуду про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , за період з 23.09.2012 року по 05.08.2022 року становить 63669,90 грн. За розрахунком позивачки, з яким суд погоджується, розмір неустойки (пені) за несплату аліментів за період з 01.09.2012 року по 01.08.2022 року становить 63669,90 грн. Відповідач до суду у судові засідання не з`являвся, не надав суду інший розрахунок неустойки (пені), не навів об`єктивних підстав, які перешкоджали йому своєчасно сплачувати аліменти на дитину, не надав доказів про сплату аліментів і погашення заборгованості. Таким чином, саме з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини за рішенням суду, виникла заборгованість зі сплати аліментів, тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з нього неустойки (пені), передбаченої абз.1 ч.1 ст.196 СК України. Позивачка вірно визначила, що хоча розмір неустойки (пені) за несплату аліментів за період з 01.09.2012 року по 01.08.2022 року становить 1022220,45 грн., однак, враховуючи вимоги абз.1 ч.1 ст.196 СК України, розмір неустойки (пені) за порушення строків сплати аліментів не повинен перевищувати 100 відсотків допущеної відповідачем заборгованості за цей період, тобто не більше, ніж 63669,90 грн. Суд вважає, що у відповідності до вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України позивач належними і допустимими доказами довела правомірність своїх вимог, водночас відповідач не надав доказів, які спростовують твердження позивача, а тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи вимоги ч.1 ст.20 СК України, позовна давність на правовідносини, які виникають з підстав, визначених абз.1 ч.1 ст.196 СК України, не поширюється. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору у даній справі, тому враховуючи вимоги ч.1, ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір, який підлягав сплаті позивачем при поданні позовної заяви до суду, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved