Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

Заявниця звернулась із заявою до Суворовського районного суду м. Одеси про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просить встановити факт того, що з червня 2015 року по 10 серпня 2021 року [PERSON] , [INFO] , проживала однією сім`єю з [PERSON] , померлого [INFO] і являється спадкоємницею 4 черги, згідно ст. 1264 ЦК України. В обґрунтування зазначеної заяви посилалась на те, що заявниця [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Батько заявниці - [PERSON] довгий час підтримував близькі та дружні відносини з [PERSON] , який проживав за адресою: [ADDRESS] , а потім за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] був хрещеним батьком [PERSON] . [PERSON] одруженим ніколи не був, своїх дітей у нього не було. Так як він був хрещеним батьком заявниці, то відносився до неї як до рідної дитини. Ще за життя батька, в червні 2015 року [PERSON] запропонував, щоб [PERSON] постійно проживала з ним, однією сім`єю, як його донька, так як він проживав один і йому потрібна була допомога в побуті. Крім цього він був не зовсім здоровою людиною і за ним необхідно було наглядати. Як зазначила заявниця у своїй заяві, вона була уже дорослою, їй виповнилося уже 20 років і по узгодженню зі своїми батьками вона дала згоду на проживання однією сім`єю з [PERSON] . Спочатку вони проживали в його квартирі на [ADDRESS] , а потім 16.02.2018 року вони купили квартиру за адресою: [ADDRESS] , куди разом переїхали і проживали весь період до смерті [PERSON] . У [PERSON] з [PERSON] був сумісний бюджет, заявниця працювала, [PERSON] також працював, вони разом вели спільне домашнє господарство. Так як батько заявниці помер в 2017 році, то вона вважала свого хрещеного батька як рідного, піклувалася про нього, допомагала йому лікуватися. Він віддав заявниці на зберігання оригінали всіх документів на квартиру і майно, яке йому належало, так як у нього було хворе серце і він боявся щоб нічого не пропало, якщо він раптово помре. [INFO] [PERSON] раптово помер. [PERSON] зі своїми рідними організовувала похорони [PERSON] , робили поминки. Після смерті [PERSON] заявниця залишилася проживати в квартирі [PERSON] , розпорядилася його майном, тобто фактично прийняла спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] . В установлений законом строк [PERSON] звернулася в нотаріальну контору до приватного нотаріуса Саганович О.Ю. для прийняття спадщини, Спадковий реєстр № 66232650 від 01.09.2021 року, так як вважає, що згідно ст. 1264 Цивільного кодексу України вона являється спадкоємцем за законом, так як проживала з померлим однією сім`єю більше п`яти років. Однак нотаріус відмовив в цьому і рекомендував звернутися до суду, для установленню судовому порядку факту того, що заявниця проживала з померлим [PERSON] однією сім`єю не менше п`яти років. Факт того, що [PERSON] проживала з [PERSON] однією сім`єю з червня 2015 року по день його смерті підтверджується наступним: [PERSON] проживала з [PERSON] в його квартирі однією сім`єю з червня 2015 року і в неї знаходяться всі документи померлого на квартиру і майно які він передав заявниці перед смертю і фактично прийняла спадщину. У [PERSON] знаходяться свідоцтво про смерть померлого і документи, які підтверджують про його захоронення. У померлого [PERSON] є родичка - [PERSON] , яка на даний час не проживає в Одесі і яка знаходилась в Одесі після смерті брата. Вона також зробила заяву в нотаріальну контору для прийняття спадщини, однак володіючи фактами того, що [PERSON] проживала з померлим однією сім`єю, допомагала йому і наглядала за ним і виконуючи волю [PERSON] , який вважав її своєю донькою, [PERSON] зробила заяву в нотаріальну контору якою відмовилася від спадщини брата на користь [PERSON] , як спадкоємицю 4 черги згідно ст. 1264 України. Встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем заявниці потрібно для отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом, що і стало причиною звернення із зазначеною заявою до суду. Ухвалою суду від 29 вересня 2022 року відкрито окреме провадження по зазначеній справі. (а.с. 15). Ухвалою суду від 29 вересня 2022 року судом за власної ініціативи витребувано від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Саганович Олени Юріївни ( [ADDRESS] ) належним чином завірену копію спадкової справи (номер у Спадковому реєстрі: 68229389, номер у нотаріуса: 29/2021), яка була заведена після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . (а.с. 17,18). Заявниця [PERSON] подала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала і просила суд задовольнити заяву. Зацікавлена особа в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не сповістила та з заявою про відкладення розгляду справи не зверталась. Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності заінтересованої особи. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення за письмовою згодою сторони заявника. З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 3, на звороті). Батько заявниці - [PERSON] довгий час підтримував близькі та дружні відносини з [PERSON] , який проживав за адресою: [ADDRESS] , а потім за адресою [ADDRESS] . [PERSON] був хрещеним батьком [PERSON] (а.с. 9). Як зазначила заявниця у своїй заяві, вона була уже дорослою, їй виповнилося уже 20 років і по узгодженню зі своїми батьками вона дала згоду на проживання однією сім`єю з [PERSON] . Спочатку вони проживали в його квартирі на [ADDRESS] , а потім 16.02.2018 року вони купили квартиру за адресою: [ADDRESS] , куди разом переїхали і проживали весь період до смерті [PERSON] (а.с. 7,8). У [PERSON] з [PERSON] був сумісний бюджет, заявниця працювала, [PERSON] також працював, вони разом вели спільне домашнє господарство. Так як батько заявниці помер в 2017 році, то вона вважала свого хрещеного батька як рідного, піклувалася про нього, допомагала йому лікуватися. Він віддав заявниці на зберігання оригінали всіх документів на квартиру і майно, яке йому належало, так як у нього було хворе серце і він боявся щоб нічого не пропало, якщо він раптово помре. [INFO] [PERSON] помер. (а.с. 5). [PERSON] зі своїми рідними організовувала похорони [PERSON] , робили поминки. Після смерті [PERSON] заявниця залишилася проживати в квартирі [PERSON] , розпорядилася його майном, тобто фактично прийняла спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] . В установлений законом строк [PERSON] звернулася в нотаріальну контору до приватного нотаріуса Саганович О.Ю. для прийняття спадщини, Спадковий реєстр № 66232650 від 01.09.2021 року, так як вважає, що згідно ст. 1264 Цивільного кодексу України вона являється спадкоємцем за законом, так як проживала з померлим однією сім`єю більше п`яти років. Однак нотаріус відмовив в цьому і рекомендував звернутися до суду, для установленню судовому порядку факту того, що заявниця проживала з померлим [PERSON] однією сім`єю не менше п`яти років. (а.с. 6). Також, з матеріалів спадкової справи №21/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , котра надійшла на адресу суду від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Саганович Олени Юріївни 13 жовтня 2022 року та долучена до матеріалів справи, дійсно вбачається, що заінтересована особа по зазначеній справі, [PERSON] 01 вересня 2021 року подавала заяву про прийняття спадщини після смерті свого брата [PERSON] та 07 вересня 2021 року подала заяву про відмову від належної їй частки у спадщині на користь заявниці по справі [PERSON] . Окрім того на адресу суду від свідків [PERSON] та [PERSON] 19 жовтня 2022 року надійшли заяви в котрих останні повністю підтвердили факт того, що з червня 2015 року по 10 серпня 2021 року [PERSON] , [INFO] , проживала однією сім`єю [PERSON] , померлого [INFO] . Також зазначені ними свідчення відображені в Акту від 18 жовтня 2022 року, який скріплений печаткою та підписом начальника участка №4 ЖКС [PERSON] Згідно з вимогами ст. 293 ЦПК України - окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до статті 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Тобто поняття сім`ї дається через формулювання її ознак, головною з яких є наявність між її членами взаємних прав та обов`язків, що зумовлені їхнім спільним проживанням. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно із ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч. З ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Так, Пленум Верховного Суду України, у своїй постанові № 7 від 30.05.2008 р. про судову практику у справах про спадкування зазначив, що при вирішенні питання щодо проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч. 2 статті 3 СК України, про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Окрім того про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.1999 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт та інше. Оскільки на квартиру було накладено арешт, у зв`язку з відсутністю прямих спадкоємців, докази, які підтверджують факт спільного проживання, а саме квитанції про оплату комунальних послуг, чеки, довідки та квитанції про купівлю медикаментів, спільні фотографії родини, свідоцтво про смерть [PERSON] залишилися у квартирі. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є: справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до роз`яснень, даних у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються у судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що сукупність досліджених в судовому засіданні доказів, дає суду підставу зробити висновок, що заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved