Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

У листопаді 2020 року до Святошинського районного суду м. Києва звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В своїй позовній заяві позивач вказував, що 10 листопада 2019 року відповідач по даній справі [PERSON] , керуючи автомобілем «Фольцваген», д.н.з [NUMBER] , при перестроюванні не впевнився в безпеці маневру, не надав перевагу в русі автомобілю «Volvo V90CC», д.н.з, [NUMBER] , водієм і власником якого є позивач [PERSON] , внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем, що призвело до пошкодження транспортних засобів та порушення п. 10.3 ПДР України. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 11.12.2019 року по справі № 759/21492/19, яка набрала законної сили, відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. Відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу від 18.11.2019 року розмір втрати товарної вартості від пошкоджень автомобіля «Volvo V90CC», д.н.з, [NUMBER] , складає 51 085 грн. 51 коп. За визначення розміру втрати товарної вартості автомобіля позивач сплатив 2500 грн. Страховою компанією позивача «АРКС» по програмі Каско (договір № 68325а9к) позивачу було відшкодовано страховою компанією вартість відновлювального ремонту автомобіля. Однак розмір втрати товарної вартості автомобіля йому на даний час не сплачений. Діями відповідача, завдано йому шкоди по пошкодженню транспортного засобу, розмір якої складає 53 585 грн. 51 коп., включаючи сюди витрати по втраті товарної вартості в сумі 51 085,51 грн. та 2500 грн. витрат по оплаті послуг за визначення втрат цієї товарної вартості. Також позивачем зазначено в позовній заяві орієнтовний розмір витрат, які можуть бути понесені позивачем в сумі 17 340, 80 грн. та подано уточнюючу позовну заяву, в якій зазначено про покладення судових витрат у справі на відповідача. На підставі вищевикладеного, з врахуванням уточнюючої позовної заяви, просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь завдану шкоду по втраті товарного вигляду пошкодженого автомобіля «Volvo V90CC», д.н.з, [NUMBER] , в розмірі 51 085 грн. 51 коп., витрати по оплаті визначення розміру втрати товарного вигляду автомобіля в розмірі 2500 грн., витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги в сумі 17340,80 грн. та судового збору в сумі 840,00 грн. Матеріали позову надійшли до суду 25.11.2020 року. 26.11.2020 року суддею Святошинського районного суду м. Києва Миколаєць І.Ю. відкрито провадження, постановлено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями, відповідно до розпорядження № 569 від 27.04.2021р., цивільну справу №759/20958/20 передано судді Горбенко Н.О. у зв`язку із відстороненням судді [PERSON] . Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Горбенко Н.О. від 11.05.2021 року справу прийнято до свого провадження, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження. 16.06.2020 року до суду представником позивача до суду подано заяву про попередній орієнтовний розрахунок суми понесених судових витрат з додатками до неї. 13.07.2021 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував щодо задоволення позовних вимог, не погоджуючись із висновками у звіті №689/11-19 від 20.11.2021 року. 20.09.2021 року представником позивача подано заяву по уточнення позовних вимог, в якій він зазначає про стягнення з відповідача суми втраченої товарної вартості автомобіля в сумі 51 085,51 грн. 15.11.2021 року представником позивача подано відповідь на відзив. 19.11.2021 року представником позивача до суду подано заяву щодо подання доказів, які підтверджують розмір судових витрат. 22.11.2021 року представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив. 13.01.2022 року представником позивача подано заяву про зміну предмету позову, в якій представник позивача просив стягнути з відповідача суму втраченої товарної вартості автомобіля в розмірі 53 585,51 грн. та покласти судові витрати у справі на відповідача. 26.01.2022 року в підготовчому судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про залишення заяви про уточнення позовних вимог без розгляду. Суд протокольно задовольнив клопотання представника позивача та залишив дане клопотання без розгляду. 18.07.2022 року суд у підготовчому судовому засідання протокольно ухвалив у прийняті заяву представника позивача про зміну предмету позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та вирішив в подальшому розглядати справу з урахуванням зміненого предмету позову. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. На адресу суду представник позивача надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися. На адресу суду представник відповідача надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги не визнав, просив врахувати викладене у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що 10 листопада 2019 року близько відповідач по даній справі [PERSON] , керуючи автомобілем «Фольцваген», д.н.з [NUMBER] , при перестроюванні не впевнився в безпеці маневру, не надав перевагу русі автомобілю «Volvo V90CC», д.н.з, [NUMBER] , водієм і власником якого є позивач [PERSON] , внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем, що призвело до пошкодження транспортних засобів та порушення п. 10.3 ПДР України. Як вбачається з даної постанови, в судовому засіданні [PERSON] вину у вчиненому правопорушенні за ст. 124 КУпАП України визнав. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу автомобіль «Volvo V90CC», д.н.з, [NUMBER] отримав технічні пошкодження. Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 11.12.2019 року по справі № 759/21492/19, яка набрала законної сили, відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, як вбачається із самого тексту постанови, [PERSON] визнав вину у скоєному правопорушенні. Відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу від 20.11.2019 року розмір втрати товарної вартості від пошкоджень автомобіля «Volvo V90CC», д.н.з, [NUMBER] , складає 51 085 грн. 51 коп. За визначення розміру втрати товарної вартості автомобіля позивач сплатив 2500 грн., що підтверджується квитанцією на суму 2500 грн., сплачену на рахунок ТОВ «Клевер Експерт». Страховою компанією позивача «АРКС» по програмі Каско (договір № 68325а9к) позивачу було відшкодовано страховою компанією вартість відновлювального ремонту автомобіля, однак розмір втрати товарної вартості автомобіля йому на даний час не сплачений. Відповідно до наданої копії претензії, що міститься в матеріалах справи, копії повідомлення про вручення рекомендованого відправлення та квитанції про відправлення даної претензії на адресу відповідача, вбачається, що відповідачем отримувався даний лист 12.05.2020 року особисто, про що проставлено підпис. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом вказаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу. Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного суду України від 16 грудня 2015 р. по справі №6-760цс15. Враховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, зумовлене передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів і агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів у зв`язку з ДТП і подальшим ремонтом. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є наслідком проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості. Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків. Відповідно до підпункту 8.6.1 пункту 8.6 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі / право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо / володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки по виконанню робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Таким чином діями відповідача, окрім завданої позивачу шкоди по пошкодженню транспортного засобу, йому завдано також шкоду по втраті товарного вигляду автомобіля, розмір якої складає 51 085 грн. 51 коп. Витрати по сплаті визначення втрати товарного вигляду автомобіля в сумі 2500 грн. також підлягають стягненню з відповідача, оскільки такі було понесена позивачем. Щодо вимоги представника позивача відносно стягнення судових витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». Згідно ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги. Відсутність у договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та\\або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. Згідно ч.4 ст. 263 ЦПУ України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування представником позивача надано: -Копію договору про надання правової допомоги №01/140119 від 14.01.2019 року; -Копію додаткового договору №2 до договору №01/140119; -Попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат; Представником позивача не надано до суду ані акту здачі-приймання виконаних послуг, не надано належних та допустимих доказів в підтвердження сплати коштів в розмірі 17340,80 грн., зокрема, не надано відповідної квитанції, платіжного доручення чи будь-якого іншого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку. Документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що позивач дійсно поніс витрати на правничу допомогу, матеріали позовної заяви не містили, до суду не подавалися, тому дані вимоги задоволенню не підлягають. В силу положень ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 840,00 грн.

Outcome: partial