Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» та просила стягнути з відповідача на свою користь частину коштів у сумі 6616, 06 грн., в порядку повернення коштів, стягнутих за виконавчим написом № 10525 від 13.06.2020, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н. С., який рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 19.08.2021 № 486/649/21 визнано таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25.01.2022 позовну заяву передано на розгляд до Печерського районного суду м. Києва відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 20.05.2022. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.06.2022 провадження у справі відкрито, та вирішено проводи розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов наступного висновку. 13.03.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С. вчинено виконавчий напис за № 10425, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості за кредитним договором в розмірі 28800,51 грн та плати за вчинення виконавчого напису 300,00 грн, а всього 29100,51 грн. 24.06.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 10425 від 13.03.2020. Приватним виконавцем, в межах наданих йому повноважень були вчинені дії спрямовані на примусове виконання виконавчого напису нотаріуса № 10425 від 13.03.2020 і проводились на підставах, у межах повноважень та у спосіб передбачений ЗУ «Про виконавче провадження». 19.08.2021 рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області у справі № 486/649/21 за позовом [PERSON] до ТОВ «ФК «Аланд», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н. С., визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 13.03.2020, зареєстрований у реєстрі за № 10425. Та, стягнуто з ТОВ «ФК «Аланд» на користь [PERSON] в порядку повернення коштів стягнутих за виконавчим написом № 10425 від 13.03.2020, суму 22983, 95 грн., та витрати по сплаті судового збору. Відповідно до звіту, наданого позивачкою, про здійснення відрахування та виплати № 1536 від 21.04.2021, із заробітної плати, за період з вересня 2020 по березень 2021 утримано 22 983,95 грн, що відповідає сумі стягнення за виконавчими документами. Рішення набрало законної сили 21.09.2021. Згідно ухвали Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 19.10.2021 [PERSON] відмовлено у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки судом усі заявлені [PERSON] позовні вимоги задоволені, а сума коштів у розмірі 6616, 06 грн. не була предметом розгляду в судовому засіданні. Приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В. 21.07.2021 винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, якою встановлено, що вимоги виконавчого документа виконані в повному обсязі. Борг, основна винагорода приватного виконавця та витрати виконавчого провадження стягнуто та перераховано. Виконавче провадження підлягає завершенню на підставі. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження». Як вбачається зі Звіту про здійснення відрахування та виплати № 2073 від 02.09.2021, наданого позивачкою, із заробітної плати, за період з вересня 2020 року по травень 2021 рік, утримана сума 29600, 14 грн., що відповідає сумі стягнення за виконавчими документами. Таким чином, враховуючи, що судовим рішенням від 19.08.2021 визнано оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, а на підставі нього з позивачки стягувались грошові кошти, частина з яких у сумі 22983,95 грн. стягнута з відповідача в порядку повернення коштів за виконавчим написом, а інша частина за період з квітня 2021 по травень 2021 року у сумі 6616,06 не стягнута, отже між позивачкою та відповідачем ТОВ «ФК «Аланд» виникли спірні правовідносини, які регулюються нормами статті 1212 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу (збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. При цьому, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.06.2016 у справі № 6-100цс15, від 16.01.2019 у справі № 753/15556/15-ц, від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19. Також, суд бере до уваги, що правовою підставою для набуття ТОВ «ФК «Аланд» грошових коштів у спірному розмірі став виконавчий напис нотаріуса, який рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню, а відтак оскільки відпадала правова підстава для отримання таких коштів, а тому грошові кошти у розмірі 6616,06 грн. підлягають поверненню позивачу у відповідності до ст. 1212 ЦК України. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908, 00 грн.

Outcome: approved