Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом на праві приватної власності належить будинок за адресою: [ADDRESS] . Вона з відповідачем [PERSON] розірвала шлюб 27.04.2022. Згідно з довідкою про склад сім`ї, виданою Тарнівецьким старостинським округом Холмківської сільської від 23.06.2022 № 182, в будинку [ADDRESS] зареєстровані: донька - [PERSON] , 1997 року народження; син - [PERSON] , 2002 року народження. Однак, [PERSON] не проживає в житловому приміщенні понад три роки без поважних причин. Вказує, що відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком він не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні вона, ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили. Факт реєстрації відповідача порушує її право на вільне розпорядження і користування майном, вона позбавлена можливості оформити субсидію. Факт відсутності за місцем реєстрації [PERSON] понад три роки можуть підтвердити свідки: [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] ; [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] . Враховуючи наведене, позивач вважає, що [PERSON] втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тривалою, понад три роки без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, крім того не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по його утриманню житлового приміщення, а тому вона, як власник житла, вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач створює їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. На підставі викладеного, позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком в [ADDRESS] . Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.07.2022 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у цивільній справі за даною позовною заявою, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, виклик відповідача здійснити в порядку ч. 10 ст. 187 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Позивач у судове засідання не з`явилася, при цьому подала до суду заяву, згідно з якою просить розглянути справу без її участі, позов підтримує та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомлено, відзив на позовну заяву не подано, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є в цілому власником будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом свідоцтвом про права на спадщину за законом від 25.02.2021, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідач значиться зареєстрованим у будинку за вказаною адресою, що стверджується довідкою, виданою Тарнівецьким старостинським округом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 05.07.2022 № 02-24/1904. [PERSON] зареєстрований за цією адресою, але фактично не проживає з листопада 2019 року. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено судом, відповідач не проживає у належному [PERSON] будинку понад один рік і будь-яких поважних причин, які б перешкоджали його проживати у даному будинку не наведено, а тому, суд вважає, що [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить позивачу на праві власності. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 992,40 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved