Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

29.11.2021 р. [PERSON] , який представляє інтереси позивача звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом у якому просить визнати незаконною постанову державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Я.О. Щербини від 05.03.2021 р. №1796/02-31 про відмову у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину померлої [PERSON] . Також просить зобов`язати відповідача вирішити питання про видачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину померлої [PERSON] у встановленому законом порядку та стягнути з відповідача судові витрати. Позов обгрунтовано тим, що воєвиялення [PERSON] на передачу свого майна за заповітом було дійсним, [PERSON] була при здоровому глузді, а причини відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії не є грунтовними, оскільки заповіт складений без істотних порушень. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.12.2021 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 04.01.2022 р. до суду надійшов відзив від представника відповідача, у якому він посилається на істотні порушення при складанні тексту заповіту, як на причину відмови у вчиненні нотаріальної дії. Просить розгляд справи проводити за своєї відсутності . 24.02.2022 р. до суду надійшли пояснення від третьої особи приватного нотаріуса Мороз Р.Д., у яких вона зазначає, що заповіт складений відповідно до вимог чинного законодавства. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.02.2022 р. справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні 15.06.2022 р. позивач надала пояснення по суті спору. Також була допитана як свідок. У судовому засіданні 04.10.2022 р. заслухана свідок [PERSON] . Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить висновку про необхідність задоволення позову виходячи з наступного. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 Цивільного кодексу України. Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.2 ст. 1247 ЦК України, заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 207 ЦК України, якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Підпис іншої особи на тексті правочину, щодо якого не вимагається нотаріального посвідчення, може бути засвідчений відповідною посадовою особою за місцем роботи, навчання, проживання або лікування особи, яка його вчиняє. Відповідно до ч.2 ст. 1248 ЦК України, нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). Відповідно до п.1.7 глави 2 розділу 3 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається перед його підписом. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мороз Р.Д. 11.02.2020 р. посвідчено заповіт за реєстровим номером №107,108, відповідно до змісту якого [PERSON] , [INFO] заповіла все своє майно [PERSON] , [INFO] . Заповіт вкладено нотаріусом зі слів заповідача [PERSON] . Заповіт прочитано в голос та підписано [PERSON] , [INFO] . Заповіт не містить відомостей щодо того, чи було його прочитано заповідачем [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 12.12.2020 р. Святошинським районним в м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управлення Міністерства юстиції (м. Київ) (актовий запис № 1414), [PERSON] після одруження отримала прізвище [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть виданого Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (актовий запис №2907), [PERSON] померла [INFO] . 05.03.2021 р. за № 1796/02-31 державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Щербиною Я.О. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмову у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке належало її рідній бабусі [PERSON] . Підвтавою для відмови зазначено наступне. Із документів вбачається, що поданий заповіт, який за дорученням заповідача підписано іншою особою, при цьому зазначено, що нею прочитано уголос та власноруч підписано. При цьому відсутня інформація про прочитання заповіту вголос особисто заповідачем, чим порушено ст. 1248 ЦК України, п. 17 Глави 2 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та форми 49 посвідчувального напису Правил нотаріального діловодства. В судовому засіданні 15.06.2022 р. [PERSON] , [INFO] ( [ADDRESS] ) яка була допитана в якості свідка, повідомила, що бабуся хотіла переписати на неї квартиру, до бабусі прийшов нотаріус та ще одна особа, яка допомогла скласти заповіт (оскільки у бабусі тремтіли руки). В судовому засіданні 04.10.2022 р. свідок [PERSON] , [INFO] ( [ADDRESS] ), яка була подругою померлої [PERSON] повідомила наступне. З померлою свідок була знайома 45 років, задовго до складання заповіту померла повідомляла, що хоче скласти заповіт на очнучку [PERSON] . Саму онучку свідок не бачила, познайомилася з нею лише на похоронах. Повідомляє, що [PERSON] не могла ходити, нотаріус прийшла до неї. У померлої тремтіли руки, тому [PERSON] було запрошено для складання заповіту. [PERSON] на момент складання заповіту була при своєму розумі, все усвідомлювала, розуміла. [PERSON] особисто прочитала заповіт перед його підписанням [PERSON] . Відповідно до позиції викладеної в постанові Верховного Суду у справі № 272/583/19 від 30.04.2021 р., заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з істотним порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати його складання тощо. Із змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні істотні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. Таким чином, оцінюючи законність відмови нотаріуса за наведеними вище нормами, слід зазначити, що заповіт має бути складено, та підписано заповідачем. У разі неможливості його власноручного складання, заповіт має бути прочитано в голос та підписано заповідачем. У разі неможливості власноручного підписання заповідачем, закон передбачає можливість підписання іншою особою. Закон також передбачає, що заповідач у разі неможливості його прочитання має виявляти свою волю на складання заповіту у присутності двох свідків. [PERSON] виявляючи свою волю на складання заповіту скористалася правом передбаченим ч.2 ст. 1248 ЦК України, ч.4 ст. 207 ЦК України, що вбачається із тексту заповіту. Однак, оцінюючи текст заповіту, встановлено, що у тексті відсутні відомості, щодо особистого прочитання заповіту [PERSON] , що у сукупності із застосуванням ч.2 ст. 1248 ЦК України, ч.4 ст. 207 ЦК України є обов`язковою умовою, у разі відсутності при складанні заповіту двох свідків. В той же час, як зазначено вище така умова не є істотною. Окрім того факт прочитання заповіту [PERSON] при його складанні підтверджено у судовому засіданні свідками. Враховуючи наведене, встановлено, що нотаріус, відмовляючи у видачі свідоцтва за заповітом, формально діяла правильно, однак також встановлено, що при складанні заповіту була наявна воля заповідача, яка особисто прочитала заповіт та знаходилась при здоровому глузді. За таких обставин позов слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved