Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 33522,73 гривень та судові витрати, посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору № б/н від 05.11.2010 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», яке було перейменовано 14.06.2018 року на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», і відповідачем, останній було відкрито кредитний рахунок і встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшено до 24000,00 гривень, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку. [PERSON] при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач зобов`язалася повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені цим договором. Однак, відповідач порушує вимоги кредитного договору, в зв`язку з чим станом на 21.03.2021 року у неї утворилась заборгованість у розмірі 33522,73 гривень. Ухвалою суду від 14.04.2021 року відкрито провадження у цивільній справі №333/2317/21 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] , призначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. 16.06.2021 року судом винесено заочне рішення по справі, за яким позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] задоволено в повному обсязі. 30.11.2021 року ухвалою суду було скасовано заочне рішення по вказаній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 26.07.2022 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначав, що відповідач не була ознайомлена з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Правилами користування платіжною карткою, та «Тарифами банку» та не підписувала їх, і оскільки відповідачем їх не було підписано вони не є частиною укладеного між сторонами правочину, а тому не повинні бути враховані судом при розгляді справи, що зі змісту заяви-анкети не вбачається, що відповідач виявила бажання щодо отримання кредиту в банку, лише вказівка на отримання депозиту, також не вказана сума кредитного ліміту та процентна ставка платіжної карти, що банком на підтвердження розміру заборгованості надано неналежним чином посвідчений розрахунок. Крім того, сума знятих коштів за карткою є меншою за суму коштів, які відповідач повернула банку, в зв`язку з чим заборгованість за кредитом у позичальника відсутня. У зв`язку з вищевикладеним представник відповідача просив суд відмовити позивачу в позові повністю, стягнувши з позивача на користь відповідача судові витрати та витрати на правову допомогу. 22.08.2022 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що відповідач підписала заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, у якій зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомилася та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, Тарифами банку, які разом з заявою складають Договір банківського обслуговування. У своїх доводах, позивач наполягав, що кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства, що виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі, правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання відповідачем не виконані та кредитором не прийняті, що твердження відповідача не відповідають дійсним обставинам справи. Інших заяв та клопотань сторонами не заявлялось. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно і належним чином, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно і належним чином, у відзиві на позовну заяву зазначив, що в разі неявки відповідача або його представника в судове засідання, розгляд справи проводити без його участі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, доходить наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 05.11.2010 року [PERSON] підписала анкету-заявку про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.20), на підставі якої вона отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який 19.10.2017 року було збільшено до 24000,00 гривень, а 01.06.2020 року зменшено до 0,00 гривень, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку (а.с.19). З Анкети-заяви позичальника вбачається, що остання надала свою згоду на те, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. З Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що для надання послуг Банк відкриває Клієнту картрахунки, надає картки, вид та строк дії яких визначений у заяві та у Пам`ятці клієнта, підписанням якої Клієнт та Банк укладають договір про надання банківських послуг. Позивачем до позовної заяви додаються умови та правила за кредитним договором №б/н від 05.11.2010 року, які не містять підпису відповідача, у зв`язку з чим неможливо встановити, які конкретно умови та правила були погоджені відповідачем. Анкета-заява не містить інформації про суму кредитного ліміту, процентну ставку платіжної картки, умов договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів), строк повернення кредиту. Позивачем було надано розрахунок заборгованості за кредитним договором за період з 14.07.2011 р. по 21.03.2021 р. Вказаний розрахунок не містить інформацію про посадову особу чи представника банку, яка підписала розрахунок, а також відсутня печатка банку. Натомість на розрахунку наявний лише підпис невідомої особи. Позивачем суду було надано довідку про умови кредитування №0507030600231873571 від 13.07.2011 р. до кредитного договору SAMDN50000047583960. Водночас анкета-заява від 05.11.2010 року має номер 0507131500181146025, що свідчить про те, що вказана довідка не є частиною договору від 05.11.2010 р. З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що [PERSON] нараховувалися відсотки та пеня за договором згідно з тарифами, зазначеними в довідці від 13.07.2011 р., яка не має відношення до договору від 05.11.2010 р., оскільки містить відмінну від договору дату та номер. Відповідно до статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно статті 1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Статтею 634 Цивільного кодексу України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. На підставі ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та його вимог. Згідно ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідач, підписавши анкету-заяву приєдналася до умов договору приєднання, оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, наданих позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку та інші умови. Матеріали справи не містять доказів, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 Цивільного кодексу України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим позивачем в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. За такого суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що 05.11.2010 року між сторонами дійсно був укладений договір про надання банківських послуг на умовах, які відображені у Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, в тому числі з правом банку нараховувати відсотки на неустойку за кредитом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для нарахування банком заборгованості з процентів та пені за кредитним договором, в зв`язку з чим суд не приймає наданий банком розрахунок заборгованості. Суд погоджується з позицією представника відповідача, що позичальник повинен повернути виключно суму використаного тіла кредиту, без врахування відсотків та штрафів, які неправомірно нараховувалися банком весь строк користування карткою. З наданої представником відповідача контррозрахунку вбачається, що всього позичальником було знято коштів за період 16.07.2011 р. по 23.04.2020 р.: в сумі 193645,77 гривень, а повернуто позичальником коштів за період 16.07.2011 р. по 23.04.2020 р. на суму 215067,40 гривень (а.с.11-115), тобто на 21421,63 гривень більше, що свідчить про відсутність заборгованості за кредитом на момент звернення банку до суду. Вказана позиція викладена в постанові Верховного суду від 02.10.2019 № 545/2248/17. У зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, враховуючи обставини справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed