Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, про витребування майна від добросовісного набувача, в якому просить витребувати у відповідача квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона 13.10.1994 року на підставі договору купівлі - продажу придбала квартиру за адресою [ADDRESS] . З 22.06.1995 року в зазначеній квартирі вона проживає разом з недієздатним сином [PERSON] , [INFO] , опікуном якого є вона. Маючи матеріальні труднощі та необхідність проведення лікування сину, 07.08.2018 року [PERSON] уклала договір позики з [PERSON] на суму 254 355 грн. строком до 07.08.2019 року включно. Договір позики нею виконувався, тому 26.12.2018 року до договору позики було внесено зміни та збільшено суму до 590 364 грн. на тих же умовах повернення частками та строком до 11.12.2020 року включно. Крім того, до договору позики додатково було укладено договір іпотеки від 07.08.2018 року та в подальшому в зв`язку зі змінами договору позики було внесено зміни і до договору іпотеки. Предметом договору іпотеки стала квартира [ADDRESS] . Всі зобов`язання за договором позики нею виконувалися належним чином та з боку позикодавця не надходило жодних претензій. Черговий платіж було зроблено 11.12.2019 року на картку позикодавця. 17.12.2019 року за її адресою прийшли незнайомі їй особи та представилися, як представники [PERSON] та повідомили, що він є власником спірної квартири на підставі договору купівлі продажу, який було укладено з [PERSON] 16.12.2019 року. Зазначені особи вимагали негайно виселитися з квартири. В результаті конфлікту була викликана поліція, за результатами перевірки якої, позивачка дізналася, що [PERSON] дійсно є власником квартири в якій вона проживає разом з сином. 26.12.2019 року вона отримала інформацію з Державного реєстру речових прав на ерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно якої [PERSON] дійсно є власником квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 16.12.2019 року, крім того в деталізованій інформації про право власності зазначено, що 16.12.2019 року припинено право власності на спірну квартиру [PERSON] . Тобто, без відома позивачки позикодавець оформив право власності її квартири на себе, а потім продав цю квартиру [PERSON] . Зазначає, що про всі угоди її ніхто не повідомляв, та своєї згоди на продаж квартири позивачка не надавала. Вважає, що її незаконно позбавили права власності на квартиру [ADDRESS] , та просить витребувати спірну квартиру у [PERSON] . У відзиві на позов представник відповідача [PERSON] - адвокат Качковський А.С. просив відмовити позивачу у задоволенні позову. Пояснював, що [PERSON] було законно перереєстровано право власності на квартиру за собою на підставі договору іпотеки у зв`язку з заборгованістю позивача за договором позики. При цьому, позивач не заперечує факт існування заборгованості перед позикодавцем. [PERSON] була обізнана про всі процеси, які відбувались щодо предмету іпотеки, мала усвідомлювати правові наслідки, які могли настати внаслідок невиконання основного зобов`язання та несплати заборгованості. Представник третьої особи [PERSON] - адвокат Сидоренко В.В. в письмових поясненнях просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, зазначив, що на час розгляду даної справи договори позики та іпотеки від 07 серпня 2018 року є дійсними для обох сторін, судові рішення щодо визнання їх недійсними відсутні. Крім того, 08 липня 2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. вручила особисто [PERSON] під власний підпис повідомлення, в якому містилась вимога [PERSON] про порушення основного зобов`язання та сплату заборгованості. Факт отримання вимоги [PERSON] також підтверджується її особистою заявою, яка була подана приватному нотаріусу Гамаль І.М.. В судовому засіданні представниця позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі. Представник третьої особи Джупіна О.Л. в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 07 серпня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. Відповідно до якого [PERSON] позичила у [PERSON] 254 355 грн. 00 коп., що є еквівалентом суми 9 300 доларів США, що за курсом продажу доларів США у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (1 долар США = 27, 35 гривень) на день укладання цього договору. Відповідно до пункту 1 Договору позики сторони узгодили, що передачу вищевказаних грошових коштів було здійснено до підписання цього договору. Позичальник своїм підписом підтвердила факт отримання грошивих коштів. Згідно з пунктом 2 Договору позики [PERSON] зобов`язалась повернути позикодавцю [PERSON] зазначений у пункті 1 цього договору борг до 07 серпня 2019 року готівкою або в безготівковому порядку (а.с. 120). 26 грудня 2018 року [PERSON] та [PERSON] уклали Договір про внесення змін до Договору позики від 07 серпня 2018 року, відповідно до якого сума позики була збільшена до 590 364, 00 гривень (п`ятсот дев`яноста тисяч триста шістдесят чотири гривні 00 коп.), що є еквівалентом 21 390 (двадцять одна тисяча триста дев`яноста) доларів 00 центів США за курсом продажу доларів США в АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (1 долар = 27, 60 гривень)(а.с. 124-125). Згідно з пунктами 2 і 3 Договору встановлений строк повернення позики - до 11.12.2020 року та викладений графік погашення заборгованості. Крім того, 07 серпня 2018 року, для забезпечення виконання Договору позики [PERSON] , уклала з [PERSON] . Договір іпотеки, відповідно до якого на забезпечення виконання Основного зобов`язання (договору позики) передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] . Договір іпотеки від 07 серпня 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. (а.с. 126-131). У зв`язку з внесенням змін до Договору позики 26 грудня 2018 року позивачка та [PERSON] уклали Договір про внесення змін до Договору іпотеки від 07 серпня 2018 року (а.с. 132-133).) У зв`язку з порушенням позивачкою графіка сплати боргу, 08 липня 2019 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. із заявою про передачу [PERSON] вимоги про порушення основного зобов`язання та сплату 655 964 грн. 10 коп. заборгованості, відповідно до якої остання сповіщалась про те, якщо в термін 30 (тридцять) днів з дня отримання Вами цієї вимоги про усунення порушення, не буде усунено порушення умов Договору позики, та у відповідності зі статтею 37 Закону України "Про іпотеку" та на підставі Договору іпотеки від 07 серпня 2018 року, [PERSON] [PERSON] матиму право зареєструвати право власності на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] на своє ім`я.(а.с. 138-139). Того ж дня, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. вручила особисто [PERSON] під її власний підпис повідомлення, в якому містилась вищезазначена вимога. Факт отримання вимоги позивачем також підтверджується її особистою заявою, яка була подана приватному нотаріусу Гамаль І.М., де зазначається про отримання цієї вимоги а.с. (142-143). Тобто, твердження позивача, про те, що вона сплачувала борг і не знала про можливість реєстрації права власності на Предмет іпотеки, тобто квартири [ADDRESS] , за іпотекодержателем спростовується Заявою позивача від 08.07.2019 року, посвідченою приватним нотаріусом Гамаль І.М., якою підтверджується наявність боргу та наслідки невиконання договорів. Сторони відповідно до п.п. 4.3- Іпотечного договору дійшли згоди, що у випадках порушення Іпотекодавцем зобов`язань за цим договором та/або боржником основного зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим договором, іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю та Боржнику, якщо він є відмінним від Іпотекодавця письмову вимогу про усунення порушення (повідомлення) оформлену відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку». У вимозі (повідомленні) зазначається стислий зміст порушених зобов`язаньта вимога про виконання порушених зобов`язань у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання, порушення строку виконання та/або виконання не в повному обсязі цієї вимоги. Згідно п.п. 4.4. Договору іпотеки, якщо протягом встановленого строку вимога (повідомлення) Іпотекодержателя залишається без виконання, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору та чинного законодавства України. До п.п. 4.6 Договору іпотеки, Звернення стягнення по застереженню про задоволення вимог Іпотекодержателя, здійснюється відповідно до п.5 цього договору іпотеки та відповідно до Закону України «Про іпотеку». Відповідно до п.5.1. Договору сторони погодили можливість звернення стягнення на Предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі. За своїми правовими наслідками застереження про задоволення вимог іпотеко держатель прирівнюється до Договору про задоволення вимог Іпотекодержателя. Іпотекодержатель самостійно визначає один з наступних способів зверненя стягнення на Предмет іпотеки, зокрема право Іпотекодержателя від свого імені продати Предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Положеннями ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Положення цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 1 та 2 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах наявність обтяжень права на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації, а також перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться в такому порядку; формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовому форматі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такої реєстрації; відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Відповідно до вимог ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону: право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Відповідно до пункту 5 Договору іпотеки сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі. Тобто, іпотекодержатель самостійно визначає один із способів звернення стягнення на Предмет іпотеки: - передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; - право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», без необхідності отримання для цього будь-якого письмового уповноваження іпотекодавця. Відповідно до закріпленого в ст. 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом ст. 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Положення ст. 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Отже, право власності на квартиру [ADDRESS] набуто за [PERSON] у встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», без порушення вимог законодавства. 16.12.2019 року між [PERSON] та [PERSON] , від імені якого діяв уповноважений представник за довіреністю - [PERSON] , укладено договір купівлі-продажу предмету іпотеки - квартири [ADDRESS] . Відповідно до п. 4 договору купівлі продажу квартири від 16.12.2019 року згідно з висновком про вартість майна, що є складовою частиною Звіту про оцінку майна, складеним суб`єктом оціночної діяльності : ТОВ "АТЛАНТА ЕКСПЕРТ", що діє на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності, виданого Фондом Державного майна України 21 травня 2019 року №391/19, ринкова вартість квартири станом на 11 грудня 2019 року складає 639 608,00 грн. Предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном невласника про повернення індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності відповідача [PERSON] на спірну квартиру [ADDRESS] набуто ним у відповідності до вимог вказаного вище Порядку, право власності зареєстроване, у тобто на момент розгляду справи відповідач [PERSON] є власником на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16.12.2019 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ігнатовим О.В., а тому витребування у нього належного йому майна для передачі іншій особі не ґрунтується на вимогах закону. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги, які заявлені [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та ст. 33, 35, 37, 38 Закону України «Про іпотеку», ст. 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 328, 388 ЦК України,

Outcome: dismissed