Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Левкун Д.Д., звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання батьківства, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначено, що позивач у вересні 2012 року познайомилася та почала зустрічатися з відповідачем по справі з метою створити міцну сім`ю та з березня 2014 року вони почали проживати разом однією сім`єю як чоловік і дружина, піклуватися один про одного, в них був єдиний сімейний бюджет, однак шлюб в державних органах громадянського стану вони на той час не зареєстрували. Під час спільного проживання у сторін народилася дитина- [PERSON] , [INFO] . При складанні актового запису про народження дитини відомості про батька були записані зі слів матері на підставі статті 135 Сімейного кодексу України. Позивач зазначила, що біологічним батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , [INFO] . З березня 2014 до 2016 року позивач з відповідачем проживали разом. Приблизно один рік постійно проживали в м. Надвірна, а потім відповідач їздив на заробітки за кордон регулярно на місяць-два. З 2016 року і по даний час позивач з відповідачем проживають окремо через неприязні відносини. До грудня 2021 року відповідач допомагав матеріально утримувати дитину, однак вже не бажає цього робити самостійно, хоча позивач йому повідомляла про те, що дитині необхідні кошти для забезпечення її першочергових потреб. В даний час позивач [PERSON] офіційно ніде не працює, в пошуках роботи, проживає разом з дочкою в селі, тому їй важко власними силами забезпечити достатній рівень життя для спільної з відповідачем дитини. Відповідач [PERSON] молода, фізично здорова людина, заробляє працюючи за кордоном, однак витрачає зароблені кошти на свої потреби, добровільно коштів на утримання дитини не надає. Зазначені обставини стали причиною для звернення до суду з даним позовом, в якому позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] , уродженки села Пасічна, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, матір`ю якої є [PERSON] , [INFO] . Внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , № 21, який складений 28 квітня 2014 року виконавчим комітетом Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, зазначивши в графі «батько» - [PERSON] , [INFO] , громадянин України, уродженець м. Надвірна, Івано-Франківської області, в графі "прізвище дитини" змінити запис з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Сягувати з [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання доньки: [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 2500 (дві тисячі) гривень 00 коп. щомісячно. Також просить стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.06.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 16.08.2022 ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просив їх задоволити у повному обсязі, зазначив, що позивач не працює та не має змоги самостійно утримувати дитину. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме визнав ту обставину, що він дійсно є батьком малолітньої [PERSON] , завжди визнавав її за свою доньку, любить її та всіляко спілкується з нею. До кінця 2021 року він мав можливість працювати за кордоном та допомагати дитині, купував їй одяг, іграшки. За спільною домовленістю із відповідачем забирає дитину інколи до себе і вона проживає з ним та його батьками. На сьогодні у зв`язку з воєнним станом, він не має стабільного заробітку, може надавати дитині допомогу лише у розмірі 1500-2000 гривень. Наразі допомагає позивачу робити вдома ремонт. Крім того, має проблеми із здоров`ям, через що не може працевлаштуватися. Не заперечував проти внесення змін до актового запису про народження дитини. Представник третьої особи Надвірнянського районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач є її сестрою. Позивач та відповідач проживали разом приблизно до 2015-2016 року. Сестра їй говорила, що батьком її дитини є відповідач. Останній купував дитині іграшки, речі. Їй не відомо, чи останній пересилав гроші сестрі на карту. Також коли сестра виїжджала за кордон, з дівчинкою була або вона, або її забирав до себе відповідач, та дитина проживала у нього. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач є її подругою. Остання говорила їй про те, що батьком доньки [PERSON] є відповідач, вони проживали разом приблизно до 2015-2016 року. Також подруга говорила, що відповідач інколи допомагав їй утримувати дитину. З грудня 2021 року відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Коли позивачка їздила за кордон, то дівчинка проживала у батька. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він знайомий з родиною відповідача близько 10 років. Йому відомо, що позивач з відповідачем зустрічалися, потім жили разом. Бачив, як дитина періодично проживала разом з відповідачем та його батьками. На даний час відповідач не працює у зв`язку з військовим станом. До лав збройних сил його не взяли, оскільки у останнього певні проблеми із здоров`ям. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, допитавши свідків, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Як зазначає позивач [PERSON] та не спростовує і не заперечує відповідач, з 2012 року вони зустрічалися, а в подальшому почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем по справі- [PERSON] . Від цих стосунків у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виконкомом Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області від 28 квітня 2014 року серії [NUMBER] , батьками дитини вказані: батько- [PERSON] , мати- [PERSON] . Позивач зазначила, що батьком дитини [PERSON] , [INFO] , є відповідач [PERSON] . Проте, оскільки вони з відповідачем не перебували у зареєстрованому шлюбі, та останній письмово не визнав, що є батьком дитини, тому відомості про батька були записані зі слів матері на підставі статті 135 Сімейного кодексу України. На підтвердження вказаної обставини позивачем до суду також надані фотознімки, на яких зображені позивач з відповідачем та новонародженою дитиною, окремо відповідач з дитиною у старшому віці, під час святкування різних свят, відвідування закладів, школи. В судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав вимогу про визнання батьківства та підтвердив, що він дійсно є батьком доньки [PERSON] , завжди визнавав її за рідну доньку, любить її та всіляко спілкується з нею. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частини друга і третя статті 5 Сімейного кодексу України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтею 125 Сімейного кодексу України. Відповідно до частини другої статті 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до частин першої та другої статті 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статі 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до статей 213,215 ЦПК України 2004 року рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Пунктами 2.13,2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач визнав своє батьківство відносно малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позивач належним чином довів обґрунтованість своїх позовних вимог в частині визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини, а тому вони підлягають до задоволення. Щодо стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як встановлено у судовому засіданні, відповідач [PERSON] є батьком дитини- [PERSON] , [INFO] . Сторони проживають окремо з 2016 року. Дитина проживає з позивачем, перебуває на її утриманні, що підтверджується матеріалами справи. Однак, в судовому засіданні також встановлено, що відповідач до кінця 2021 року працював за кордоном, та надавав позивачу допомогу на утримання доньки. Крім того, періодично за домовленістю з позивачем забирає дитину до себе та вона проживає з ним та його батьками, та, відповідно, в цей період утримує дитину відповідач. На даний час, у зв`язку з воєнним станом та проблемами із здоров`ям відповідач не має змоги працювати, отримувати стабільний дохід та надавати допомогу на утримання доньки у розмірі 2500 грн. Вказана обставина підтверджується показами свідків та медичними документами про стан здоров`я відповідача. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2 618 грн, з 1 липня - 2 744 грн, з 1 грудня - 2 833 грн. Таким чином, враховуючи вимоги закону, обов`язок відповідача утримувати неповнолітню дитину, за встановлених обставин, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу про стягнення аліментів частково та стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000,00 гривень щомісячно, враховуючи, що вказаний розмір аліментів не є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дитини. Вказаний розмір аліментів є справедливими та достатнім на час ухвалення рішення саме для забезпечення прав неповнолітньої дитини в даній справі. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду - 14 червня 2022 року. В решті вимог позову слід відмовити. Щодо стягнення судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд задовольнив позов частково, а судовий збір за подання позовної заяви про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у справі підлягає сплаті у мінімальному розмірі, визначеному законом, судовий збір слід стягнути з відповідача у розмірі 992,40 гривень в дохід держави. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, експертів та проведенням експертизи. Загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу, які понесла позивач становить 2200,00 гривень. Враховуючи те, що суд задовольнив позов частково з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1760,00 гривень, пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial