Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-13 00:00:00

08.12.2021 року [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду з позовом до Криворізької сільської ради про встановлення факту проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] є батьком позивача, який помер [INFO] . Після смерті батька залишилось спадкове майно, у вигляді права на земельну частку (пай), розміром 9,0 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Шевченко, розташованої на території села Юріївка Добропільського району Донецької області, яке належало померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого на підставі розпорядження Добропільської районної державної адміністрації від 16 березня 1999 року № 97. З метою оформлення спадкових прав після смерті батька позивач 25 серпня 2020 року звернулась до приватного нотаріуса Добропільського районного нотаріального округу Донецької області Молодняк О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак нотаріусом була видана постанова № 236/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.08.2020 року через те, що позивачем пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини, та не підтверджений факт спільного проживання спадкоємиці із спадкодавцем. За таких обставин єдиним ефективним способом захисту її прав є звернення до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем. Протягом шести місяців з дня відкриття спадщини позивач не подала заяву про прийняття спадщини, оскільки вважала себе такою, що прийняла спадщину після смерті батька, бо на час відкриття спадщини постійно проживала з ним за адресою: [ADDRESS] . Вони вели спільне господарство до дня смерті батька. Окрім неї спадкоємцем першої черги є дружина померлого [PERSON] , яка до нотаріальної контори не зверталась із заявою про прийняття спадщини. У зв`язку з викладеним позивач просить суд встановити факт постійного проживання її разом із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] за адресою [ADDRESS] з 1986 року по день смерті [INFO] . Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Оніпко Н.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позовній заяві, просили задовольнити позов. Представник відповідача Криворізької сільської ради в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] - спадкоємиця першої черги, які відмовилась від спадщини, проти задоволення заяви не заперечувала, просила її задовольнити. Згідно ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, вислухавши сторін які з`явились, допитавши свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши факти та відповідні їм правовідносини дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 24.02.2007 року виконкомом Шилівської сільської ради Добропільського району Донецької області (а.с. 13). Вказаний день смерті спадкодавця, відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, є часом відкриття спадщини після його смерті. На день своєї смерті спадкодавець [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , знятий з реєстрації 23.02.2007 року в зв`язку зі смертю що підтверджується довідкою яка є в спадковій справі спадкодавця № 100/2020 (а.с. 41). Після смерті спадкодавця до складу спадщини увійшло право на земельну частку (пай), що належала спадкодавцю на підставі сертифікату серії ДН №0231914 (а.с. 16). За життя спадкодавець заповіт не склав. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу Спадкоємцею першої черги за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України, є дочка спадкодавця - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , виданим 08.10.1986 Білозерським м/с м. Добропілля Донецької області (а.с. 14), та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 15). Відповідно до акту, виданого 09.11.2021 року, затвердженого головою Криворізької сільської ради, підписаного сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на час відкриття спадщини спадкодавець [PERSON] проживав разом з дочкою [PERSON] в будинку за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, дочка доглядала за батьком. Разом з тим в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив, що позивач проживала багато років з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] і до його смерті. [PERSON] , як спадкоємець, яка прийняла спадщину, проживала разом із спадкодавцем постійно на час відкриття спадщини, та звернулась до приватного нотаріуса Добропільського районного нотаріального округу Донецької області Молодняк О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, яка за її заявою завела спадкову справу після смерті спадкодавця. Однак нотаріусом була видана постанова № 236/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.08.2020 року через те, що позивачем пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини, та не підтверджений факт спільного проживання спадкоємиці із спадкодавцем (а.с. 51). Інша спадкоємиця - [PERSON] жінка спадкодавця, звернулась до нотаріуса із заявою вважати її такою, що втратила право на спадщину (а.с. 39). Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Із наведеного слідує, що для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно роз`яснень, викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Тому на підставі досліджених судом доказів у їх сукупності суд дійшов висновку, що вказана позовна заява підлягає задоволенню. На підставі ст. ст.1216, 1223, 1258, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved