Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про визначення місця проживання сина [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податку [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб зареєстровано між сторонами у виконкомі Лишнянської сільської ради Макарівського району Київської області 13.10.2007 року та розірвано рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 17.01.2020 року. За час перебування у шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві 14.08.2012 року зроблено відповідний актовий запис № 2271. Після припинення фактичних шлюбних відносин та розірвання шлюбу син проживає разом зі позивачем в квартирі, яка належить їй на праві власності за адресою: [ADDRESS] . Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо утримання сина, не допомагає матеріально, не цікавиться його життям, інтересами та навчанням. У позивача є цивільний чоловік, з яким у сина [PERSON] дружні відносини. Також у них із цивільним чоловіком є двоє дітей-двійнят - [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Позивач вважає, що усі діти повинні проживати разом. Син любить братика та сестричку, прив`язаний до них. Позивач має можливість забезпечити сина усім необхідним, постійно слідкує за його станом здоров`я та розвитком, виховує та піклується про нього. Оскільки, відповідач декілька разів висловлювався, що має право забрати сина до себе, просить суд визначити місце проживання її сина із нею, оскільки це питання при розлученні не вирішувалось. Ухвалою суду від 29.06.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та залучено до участі у справі третю особу Святошинську районну в місті Києві державну адміністрацію (орган опіки та піклування), яку зобов`язано надати до суду висновок щодо розв`язання спору про місце проживання дитини. 30.08.2022 року від Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації до суду поступив вказаний висновок в електронній формі, а в подальшому 07.09.2022 року в паперовій формі. Ухвалою суду від 01.09.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явилася, про день, місце і час розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.75), від неї 23.09.2022 року поступила заява про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог (а.с.64-65). Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, місце і час розгляду справи повідомлений двічі належним чином шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті судової влади України (а.с. 59, 73), судові повістки про виклик до суду на 22.09.2022 року та 19.10.2022 року повернулися з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» та «адресат не проживає за вказаною адресою» (а.с. 54 57, 67 -70). Згідно з інформацією [INFO] від 17.10.2022 року №1991, [PERSON] , [INFO] , до Збройних Сил України не призивався (а.с. 72). \~ \~ \~ \~Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація (орган опіки і піклування) про день, місце і час розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.74), подала висновок про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] (а.с.48-49). Як вбачається зі ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів \~ \~ \~ \~За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Зокрема, судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та\~ [PERSON] ,\~якийзареєстрований у виконкомі Лишнянської сільської ради Макарівського району Київської області, актовий запис №5 13.10.2007 року, розірвано на підставі рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 17.01.2020 року (а.с. 8). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві 14.08.2012 року про що складено відповідний актовий запис № 2271 (а.с. 7). Також [PERSON] є матір`ю [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтв про народження серія [NUMBER] та серія [NUMBER] , виданих Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 04.05.2022 року (а.с. 12, 13) [PERSON] та її син - [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками Управління (центр) надання адміністративних послуг Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації № 80827570 та №80827444 (а.с.10,11). Згідно з витягом про державну реєстрацію права (а.с.15), квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] . Як вбачається з висновку орган опіки і піклування - Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] від 18.08.2022 року №107-40/2881, цей орган опіки та піклування рекомендує визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, громадянкою [PERSON] (а.с. 48-49). У висновку вказано, що у бесіді із працівниками служби дитина [PERSON] повідомив, що хоче залишитись проживати з мамою, з батьком бачився місяць тому. Також встановлено, що [PERSON] навчається в 5-му класі середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №35 Святошинського району міста Києва. За інформацією навчального закладу [PERSON] зарекомендував себе позитивно. Мати [PERSON] цікавиться успіхами сина та його шкільним життям. Батько контакту зі школою не підтримує, з вчителями не спілкується. Дитину з школи забирає мати. За інформацією Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» Святошинського району міста Києва, малолітній [PERSON] , [INFO] , на диспансерному обліку не перебуває, останній раз з`являвся до сімейного лікаря у супроводі матері. Догляд за дитиною та рекомендації лікаря виконуються належним чином. Відповідно до інформації служби у справах дітей Зеленської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області [PERSON] за місцем реєстрації не проживає близько п`ятнадцяти років, фактичне місце проживання невідоме. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі\~ ч.\~7\~ст.\~7 СК України\~дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. У п.п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.111989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.01.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У ст.\~11\~Закону України\~"Про\~охорону дитинства" передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні правата обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст. 153 СК України). У ст.\~160\~СК України закріплено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1\~ст. 161 СК України,\~якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До таких обставин можна віднести: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною, можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Відповідно до ч.ч.1,2\~ст. 171 СК України\~дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору, зокрема, щодо її місця проживання. Таким чином, з досягненням віку десяти років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. Аналогічні положення закріплені у ст. 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (дата підписання - 25.01.1996 року, дата набрання чинності для України - 01.04.2007 року) під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган\~у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Вирішуючи спір між сторонами по справі в частині визначення місця проживання малолітньої дитини, суд враховує практику Європейського суду з приводу виниклих між сторонами правовідносин. Ухвалюючи рішення в справі "М. С. проти України" від 11.07.2017 року (заява N 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України при\~виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 18.08.2021\~р.\~у справі\~N\~303/3102/19 зроблено висновок про те, що бажання дитини, яка досягла 10-річного віку, та її думка має бути заслухана і враховуватися судами під час вирішення питання про визначення її місця проживання. Водночас, враховуючи право дитини бути вислуханою, одним з основних способів з`ясування думки дитини можна вважати заслухання такої думки як безпосередньо від дитини, так і отримання відповідної інформації через її представника чи законного представника або через відповідний орган. Так, відповідно до положень ст. 45 ЦПК України, під час розгляду справи малолітня або неповнолітня особа має також право безпосередньо або\~через представника чи законного представника висловлювати свою думку та отримувати його допомогу у висловленні такої думки. Отже, на відміну від допиту,\~з`ясування думки дитини судом може відбуватись не лише шляхом безпосередньої участі дитини в судовому процесі, має на меті з`ясування не фактів і обставин, а суб`єктивної думки дитини. З`ясування думки дитини\~у цивільному процесі можна визначити як загальний процес (сукупність дій суду), що спрямовані на реалізацію гарантованого законом права дитини бути вислуханою під час судових чи адміністративних розглядів з питань, що стосуються її особисто у разі, коли вона досягла такого рівня розвитку, що дозволяє їй сформулювати власні погляди та висловити їх.\~Відсутня чітка регламентація процедури здійснення з`ясування думки дитини судом, у зв`язку з чим, залежно від обставин конкретної справи таке з`ясування\~може здійснюватись за допомогою різних методів\~(наприклад, думка дитини може відображатись у письмових доказах (висновках психологічних досліджень, висновках органів опіки та піклування, письмових зверненнях дитини до суду, тощо); електронних доказах (відео, аудіо зверненнях до суду, повідомленнях у соціальних мережах, тощо); висновках психологічної експертизи, психологічного обстеження; показаннях дитини (особисто в залі судового засідання, за допомогою відеокорнференції. Враховуючи наведене,\~а також\~те,\~що думка\~малолітньої дитини\~ [PERSON] \~з`ясована органом\~опіки та\~піклування,\~то суд повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки він відповідає найкращим інтересам дитини, та приходить до переконання про задоволення позовних вимог позивача. У ст. 265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України. Так, згідно з ч. 1\~ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються зі судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, понесені позивачем судові витрати в частині сплати судового збору необхідно віднести на рахунок відповідача, у зв`язку з чим з нього слід стягнути 992,40 гривень судового збору за подання позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved