Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-29 00:00:00

В червні 2022р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», в якому просила суд: - стягнути з відповідача на свою користь несплачену суму страхового відшкодування у розмірі 94905,5 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 01 серпня 2021р. приблизно о 19:41 год. в м. Києві на вул. Драйзера мала місце дорожньо - транспортна пригода (далі по тексту - ДТП), за участі автомобілів «Volkswagen Jetta», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Infinity EX35», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивачки. Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 23 грудня 2021р. по справі № 754/14936/21, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. На момент ДТП, цивільна відповідальність водія [PERSON] була застрахована у відповідача на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - Поліс № ЕР/205073433, відповідно до якого був забезпечений транспортний засіб - автомобіль «Volkswagen Jetta», д.н.з. [NUMBER] . В результаті вказаної ДТП позивачка отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я, а саме позивачка була непрацездатною 40 діб. В досудовому порядку, позивачка звернулась до відповідача з заявою про виплату їй страхового відшкодування, як потерпілій особі. Відповідачем було прийнято рішення про виплату позивачці суми страхового відшкодування, яка складалась: з відшкодування матеріальної шкоди - 127400,0 грн.; відшкодування витрат з приводу тимчасової втрати працездатності в розмірі 18414,5 грн. та відшкодування моральної шкоди, в порядку ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в розмірі 920,73 грн. На думку позивачки, відповідач діяв недобросовісно, оскільки ним невірно було розраховану суму страхового відшкодування в частині відшкодування витрат з приводу тимчасової втрати працездатності. Так, відповідачем не були враховані положення ст. 1198 ЦК України, відповідно до якої, з урахуванням отриманого позивачкою прибутку, як ФОП, сума відшкодування витрат з приводу тимчасової втрати працездатності повинна була скласти 113320,0 грн., проте відповідачем така сума була обрахована, з урахуванням положень ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо, позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом для захисту свого порушеного права. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 вересня 2022р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 31 серпня 2022р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому сторона відповідача проти позову заперечила, зазначивши, що сума страхового відшкодування відповідачем була розрахована вірно, і до спірних правовідносин вірно застосована ч. 1 ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при цьому відповідачем враховані правові позиції Верховного Суду наведені в постановах по справах №№ 201/10980/16-ц від 22 травня 2019р., 335/13421/15 від 11 липня 2018р. Відповідь на відзив стороною позивача не подавалась. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом і не заперечувалось сторонами, що 01 серпня 2021р. приблизно о 19:41 год. в м. Києві на вул. Драйзера мала місце ДТП, за участі автомобілів «Volkswagen Jetta», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Infinity EX35», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивачки. Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 23 грудня 2021р. по справі № 754/14936/21, який набрав законної сили, водія [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. На момент ДТП, цивільна відповідальність водія [PERSON] була застрахована у відповідача на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - Поліс № ЕР/205073433, відповідно до якого був забезпечений транспортний засіб - автомобіль «Volkswagen Jetta», д.н.з. [NUMBER] . В результаті вказаної ДТП позивачка отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я, а саме позивачка була непрацездатною 40 діб. Судом встановлено, що відповідачем було здійснено виплату позивачці, як потерпілій особі суму страхового відшкодування, яка складалась: з відшкодування матеріальної шкоди - 127400,0 грн.; відшкодування витрат з приводу тимчасової втрати працездатності в розмірі 18414,5 грн. та відшкодування моральної шкоди, в порядку ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в розмірі 920,73 грн. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка наголошувала, що відповідачем невірно було їй розраховано відшкодування витрат з приводу тимчасової втрати працездатності в розмірі 18414,5 грн., при цьому в досудовому порядку, відповідач заперечував, проти доводів сторони позивача, з посиланням на положення ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. За змістом ч. 1-3 ст. 1198 ЦК України, розмір доходу фізичної особи-підприємця, втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, що підлягає відшкодуванню, визначається з її річного доходу, одержаного в попередньому господарському році, поділеного на дванадцять. Якщо ця особа отримувала дохід менш як дванадцять місяців, розмір її втраченого доходу визначається шляхом визначення сукупної суми доходу за відповідну кількість місяців. Розмір доходу від підприємницької діяльності, втраченого фізичною особою-підприємцем внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, визначається на підставі даних податкового органу. Розмір доходу, втраченого фізичною особою-підприємцем внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, обчислюється виходячи з розміру доходу, який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, у сумах, нарахованих до вирахування податків. В свою чергу, положеннями ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що розмір доходу фізичної особи-підприємця, втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, що підлягає відшкодуванню, визначається з її річного доходу, одержаного в попередньому господарському році, поділеного на дванадцять. Якщо ця особа отримувала дохід менш як дванадцять місяців, розмір її втраченого доходу визначається шляхом визначення сукупної суми доходу за відповідну кількість місяців. Розмір доходу від підприємницької діяльності, втраченого фізичною особою-підприємцем внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, визначається на підставі даних податкового органу. Розмір доходу, втраченого фізичною особою-підприємцем внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, обчислюється виходячи з розміру доходу, який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, у сумах, нарахованих до вирахування податків. В силу положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, а також враховуючи правові висновки, наведені Великою Палатою Верховного Суду в постанові по справі № 477/874/19 від 29 червня 2022р. (п. 57-70), суд приходить до висновку, що спірні правовідносини регулюються приписами ст. 1198 ЦК України. З наданого стороною позивача розрахунку сум, які відповідач повинен був сплатити позивачці, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, сторона відповідача не заперечувала, щодо суми сукупного доходу, який був отриманий позивачкою до ДТП, ні час тимчасової непрацездатності (40 календарних днів). Суд, вважає, що наданий стороною позивача розрахунок, проведено вірно, з урахуванням положень ст. 1198 ЦК України. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню несплачена сума страхового відшкодування у розмірі 94905,5 грн. (113320,0 грн. (2833 грн.*40 днів) - сума втраченого доходу за час тимчасової непрацездатності - 18414,5 грн.). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,4 грн.

Outcome: approved