Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

[PERSON] (далі також [PERSON] , позивач, батько дитини) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі також [PERSON] , відповідач, мати дитини) про усунення перешкод у спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] (далі також [PERSON] , [PERSON] , син) та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з ним, третя особа Служба у справах дітей Трускавецької міської ради (далі - Служба). Суть спору. Позиція сторони позивача. Позовна заява обґрунтована наступними обставинами. Так, 27.02.2020 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, під час якого [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Після укладення шлюбу сторони проживали у квартирі відповідача за адресою [ADDRESS] . В кінці червня 2021 року мати дитини разом з дитиною поїхала до м. Трускавець, Львівської області, з метою відпочити та погостити влітку у батьків та залишилась на постійне місце проживання. Починаючи з цього часу відповідач чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною, періодично забороняє особисті зустрічі та зустрічі за допомогою відеозв`язку, відмовляє у проханні забрати дитину з ночівлею за місцем перебування батька у м. Трускавець або м. Київ. Рішенням суду шлюб між сторонами розірвано, позивач добровільно сплачує аліменти, є здоровою людиною, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується за місцем роботи, не одружений, інших дітей не має, обставини, які могли б негативно вплинути на дитину зі сторони позивача відсутні. Позивач вважає, що брати участь у вихованні дитини є не тільки його правом, а і обов`язком, який батько бажає виконувати, бажає мати змогу особисто спілкуватись з дитиною та брати участь у його вихованні. Батько переконаний, що безпосередня участь батька у вихованні сина, регулярне спілкування між ними, насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини, яка має право відчувати відповідальність обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Попри те, відповідач на власний розсуд встановлює дні, тривалість і формат зустрічей батька з дитиною, самостійно встановлює графік зустрічей, без жодних пояснень самостійно зменшує їх тривалість, а подекуди і погрожує повною забороною бачитись із сином. Тому батько вимушений звернутись до суду з метою усунення перешкод зі сторони відповідача у спілкуванні позивача із сином наступним шляхом: 1) зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні з дитиною - [PERSON] та негативних розмов відносно батька дитини; 2) зобов`язати [PERSON] надавати [PERSON] дитину [PERSON] та забирати у [PERSON] дитину [PERSON] у встановленні дні та години і не пізніше ніж за два дні до зустрічей повідомляти про наявність об`єктивних причин, які перешкоджають дотриманню встановленого судом графіку; 3) визначити [PERSON] способи участі для участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] наступним чином: - У будні дні спілкування за допомогою відеозв`язку, кожного тижня у понеділок, вівторок, середу та у п`ятницю другого, четвертого тижня, у суботу другого, четвертого тижня, у неділю другого, четвертого тижня з 19:00 до 20:00. - У будні дні (четвер, п`ятниця, понеділок) та вихідні дні (субота, неділя) кожного першого, третього, п`ятого тижня з четверга з 16 год. до 11 год. понеділка з ночівлею, без присутності матері, з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька або місця перебування батька в місті Трускавець, або у загальних місцях відпочинку, в разі якщо святкові дні (крім свята Нового року, свята Великодня, свята дня пам`яті та примирення, свята дня перемоги над нацизмом у Другій світовій війні, свята дня праці, дня народження сина [PERSON] , дня народження [PERSON] ) припадають на день побачення батька з сином або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні син [PERSON] , [INFO] , проводить з батьком [PERSON] . - Державне свято Новий рік 31-1 січня, визначити [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] ) в парні роки - з 10 год. 31 грудня до 11 год. 2 січня з ночівлею, з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька або місця перебування батька в місті Трускавець, або у загальних місцях відпочинку, без присутності матері. - Державне свято Великдень визначити [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] ) в парні роки- з 10 год. суботи, що передує святкуванню Великодня до 20 год. наступного понеділка після святкування Великодня, з ночівлею, без присутності матері з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька або місця перебування батька в місті Трускавець, або у загальних місцях відпочинку. - Державне свято День пам`яті та примирення 8 травня та День перемоги над нацизмом у Другій світовій війні - 9 травня, в парні роки в наступний спосіб з 10 год. 8 травня до 10 год. 10 травня, з ночівлею, без присутності матері, з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька або в місця перебування батька в місті Трускавець, або у загальних місцях відпочинку. - Державне свято День праці - 1 травня в парні роки з 10 год. до 20 год. 1 травня, без присутності матері з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька або місця перебування батька в місті Трускавець, або у загальних місцях відпочинку. - День народження сина [PERSON] , [INFO] , 3 серпня визначити Позивачу в парні роки - в наступний спосіб з 10 год. 3 серпня до 20 год. 4 серпня, з ночівлею, без присутності матері з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька або місця перебування батька в місті Трускавець, або у загальних місцях відпочинку. - День народження [PERSON] , [INFO] , 3 травня з 10 год. до 20 год. 4 травня, з ночівлею, без присутності матері з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька або місця перебування батька в місті Трускавець, або у загальних місцях відпочинку. - Для сумісного відпочинку та оздоровлення сина [PERSON] , [INFO] , без присутності мами кожного року визначити [PERSON] - влітку 30 календарних днів з 21 червня по 21 липня включно, з ночівлею без присутності матері за місцем проживання або перебування батька, взимку 10 календарних днів з 08 січня по 18 січня включно, з ночівлею без присутності матері, за місцем проживання або перебування батька. Позиція сторони відповідача. Мати дитини - [PERSON] , діючи через свого представника - адвоката Слизниченка В.В. - заперечувала проти задоволення позову, просила відмовити у його задоволенні, обґрунтовуючи свою позицію наступним. Відповідач вказує, що постійно проживає у [ADDRESS] у квартирі батьків та жодного разу не відмовляла в зустрічі чи побаченні з дитиною із своїх внутрішніх переконань, а лише у випадку фізичної неможливості - коли дитина спала чи був поганий Інтернет зв`язок. Мати дитини стверджує, що з позивачем був погоджений графік зустрічей, який вона дотримувалась, а рідкісні випадки відсутності можливості зустрічі дитини з батьком зумовлені дише фізіологічними потребами дитини та її зайнятості у розвивальних гуртках, перебуванні в дитячому садочку тощо, при цьому батько дитини щоденно має можливість безперешкодно спілкуватись із сином у зручний для дитини час за допомогою засобів відео зв`язку. З приводу відлучення дитини від матері на всі вихідні чи на декілька днів відповідач категорично заперечує, оскільки це не відповідає інтересам дитини. Так, дитині зараз 2 роки, в такому віці вона знаходиться у тісному емоційному та психологічному зв`язку із матір`ю, а також перебуває на спеціальному харчуванні, має графік сну, прийому їжі і відвідин медичного закладу та гуртків. [PERSON] вважає, що у батька відсутні навики годування дитини та догляду за нею, [PERSON] поводить себе аморально та агресивно, що може зашкодити дитині, а перебування дитини у м. Київ наражає її на ракетні та інші обстріли. Окрім того, відповідач вважає, що постійні переїзди дитини до м. Київ, де проживає батько, не сприятимуть його нормальному психологічному стану, а також це може призвести до примусового вилучення дитини від матері. Відповідач стверджує, що нею забезпечені належні умови для проживання та виховання дитини, вона проводить з нею весь вільний час, приділяє належну увагу, повноцінно займається розвитком, при цьому батько дитини не може надати ні належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення, ні безпечних для дитини умов проживання. Таким чином, враховуючи вік дитини, воєнний стан в країні, відвідування дитиною розвивальних гуртків, дитячого садочку, задоволення вимог позивача, на думку відповідача, унеможливить інтенсивний розвиток дитини, що не відповідає її інтересам, натоміть мати дитини не вживає і не вживатиме перешкод у спілкуванні батька із сином. Заяви, клопотання, процесуальні дії суду. Ухвалою від 05.07.2022 частково задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, зобов`язано [PERSON] до набрання законної сили рішенням суду у справі передавати позивачу [PERSON] малолітнього сина [PERSON] для особистих зустрічей у четвер, п`ятницю, суботу та неділю кожного другого, четвертого та п`ятого тижня з 10.00 год. до 12.00 год. у присутності матері, або за наявності її згоди - за відсутності матері та надавати [PERSON] можливість спілкування з малолітнім сином [PERSON] за допомогою відеозв`язку щоденно з 19.00 год. до 20.00 год. /т.1 а.с.57-59/. 01.07.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 27.07.2022 /т.1 а.с.62/. 26.07.2022 від [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи /т.1 а.с.67-70/. 26.07.2022 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи /т.1 а.с.71-72/. 26.07.2022 від представника Служби надійшов лист з прохання проводити розгляд справи за його відсутності /т.1 а.с.73/. У підготовчому засіданні 27.07.2022 задоволено клопотання представника відповідача, відкладено підготовче засідання на 17.08.2022 /т.1 а.с.74/. 05.08.2022 від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів на підтвердження повноважень /т.1 а.с.77-80/. 15.08.2022 від представника відповідача надійшов відзив /т.1 а.с.81-201а/. У підготовчому засіданні 17.08.2022 долучено до матеріалів справи відзив, встановлено строки для подання заяв по суті, задоволено клопотання представника позивача про зобов`язання третю особу надати висновок, закрито підготовче провадження, призначено судове засідання на 26.09.2022 /т.1 а.с.202/. Ухвалою від 17.08.2022 витребувано з Служби у справах дітей Трускавецької міської ради як органу опіки та піклування передбачений статтею 19 Сімейного кодексу України письмовий висновок щодо розв`язання спору /т.1 а.с.204/. 12.09.2022 від представника позивача надійшла відповідь на відзив /т.1 а.с.209-227/. 19.09.2022 від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив /т.1 а.с.227-247а/. У судовому засіданні 26.09.2022 долучено відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив, відкладено судове засідання на 13.10.2022 /т.1 а.с.247/. 28.09.2022 зі Служби надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника та Висновок щодо визначення участі батька у спілкуванні з дитиною (далі - Висновок) /т.2 а.с.1-3/. У судовому засіданні 13.10.2022 долучено до матеріалів справи Висновок, заслухано вступне слово представника позивача, представника відповідача, досліджено письмові докази, проведено судові дебати, суд видалився до нарадчої кімнати /т. 2 а.с.4/. Фактичні обставини, встановлені судом. У зареєстрованому шлюбі у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] /т.1 а.с.24,25/. Рішенням суду від 26.10.2021 шлюб між сторонами розірвано /т.1 а.с.26-32/. [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою [ADDRESS] /т. 1 а.с.21/ Місце проживання [PERSON] та [PERSON] зареєстроване за адресою [ADDRESS] /т.1 а.с.22,23/. З серпня 2021 по січень 2022 дохід [PERSON] склав 28 631,20 грн /т. 1 а.с.33/. За місцем роботи [PERSON] характеризується позитивно, психіатричні та наркологічні протипоказання для роботи не виявлені /а.с.34,35,36,216,217,218/. [PERSON] добровільно сплачує аліменти на дитину та дружину, розмір яких визначено рішенням суду, починаючи з листопада 2021 /т.1 а.с.37-40/. З червня 2021 [PERSON] разом з сином [PERSON] фактично проживає у [ADDRESS] . З 13.07.2022 [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад №5 «Зірочка» за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою №6 від 28.07.2022 /а.с.90/. 20.01.2022 представником [PERSON] позивачу направлено лист пропозицію укладення договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини та зразок умов /а.с.99-103/. Між [PERSON] (позичкодавець) та [PERSON] (користувач) укладено Договір позички квартири від 01.09.2022, за яким позичкодавець передає користувачу в безоплатне користування квартиру за адресою [ADDRESS] . Згідно Акту обстеження умов проживання від 08.09.2022, вказана квартира має задовільні умови проживання, в квартирі наявні меблі, необхідна побутова техніка, для дитини об лаштоване окреме дитяче ліжечко, наявні іграшки, велосипед /а.с.219-220, 226-227/. [PERSON] 30.05.2022 звернувся до Дрогобицького районного відділу поліції №2 ГУНП у Львівській області із повідомленням щодо виявленого пристрою (навігатор) GF-22, який фіксує переміщення під час прогулянки з малолітньою дитиною [PERSON] /а.с.221-222/. 26.07.2022 відкрито кримінальне провадження №12022141140000134 на виконання ухвали слідчого судді про зобов`язання внесення відомостей за заявою [PERSON] про те, що її колишній чоловік [PERSON] систематично вчиняє відносно неї домашнє насильство, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи /а.с.247/. Норми права та мотиви їх застосування. За своєю суттю дані спірні правовідносини є сімейними відносинами, які регулюються положеннями Конвенції про права дитини (далі - Конвенція), Сімейним кодексом України (далі - СК України), Законом України «Про охорону дитинства», а також іншими правовими актами. Згідно зі статтею 19 ЦПК України справи, що виникають, зокрема, з сімейних правовідносин, суди розглядають у порядку цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з положеннями статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. У статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Сукупність установлених у цій справі обставин дає підстави для висновку, що між матір`ю та батьком [PERSON] дійсно виник спір щодо участі батька у вихованні сина та спілкуванні з ним. [PERSON] та [PERSON] не можуть дійти згоди у питанні участі батька у його вихованні та мірі особистого спілкування з ним. [PERSON] не визнається право [PERSON] на однакову та співмірну з нею участь у вихованні, навчанні, спілкуванні і розвитку сина зважаючи на його вік, віддаленість місця проживання батька, а також через її переконаність у тому, що у батька відсутні навики годування дитини та догляду за нею, а також через аморальну та агресивну поведінку [PERSON] . Про наявність спору також свідчить той факт, що представником [PERSON] . 20.01.2022 [PERSON] було направлено лист з пропозицією укладення договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини та зразок умов такого договору. У рішенні ЄСПЛ «Хант проти України» від 07.12.2006, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. У рішенні ЄСПЛ «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року зазначено, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Аналіз релевантної практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків. У зв`язку із зазначеним при визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини. Судом встановлено, що батьки проживають окремо, в різних містах, та дійшли згоди про те, з ким буде проживати їх спільний син. Так, [PERSON] постійно проживає з матір`ю в м. Трускавець, що батьком не заперечується та чому він не перешкоджає. При цьому, доказів того, що [PERSON] систематично та з надуманих причин не дає можливості [PERSON] бачитись з дитиною та приймати участь у вихованні та спілкуванні із сином позивачем суду не надано, а тому вимога позивача про зобов`язання [PERSON] не чинити йому перешкоди у спілкуванні із сином задоволенню не підлягає. Разом з тим, судом встановлено, що між сторонами постійно виникають непорозуміння та конфліктні ситуації в зв`язку з неможливістю домовитись з приводу конкретного часу та тривалості спілкування та спільного проведення часу батька з малолітнім сином. Суд вважає за необхідне зазначити, що факт проживання дитини з мамою не може бути підставою для перешкод у спілкуванні дитиною з батьком. Так, мати дитини заперечує проти запропонованого батьком порядку та способів його участі у вихованні та спілкуванні з сином, вважає його таким, що не відповідає інтересам дитини, оскільки [PERSON] знаходиться у тісному емоційному та психологічному зв`язку із матір`ю, у батька відсутні навики годування дитини та догляду за нею, [PERSON] проводить з сином весь вільний час, приділяє йому належну увагу, повноцінно займається розвитком, при цьому батько дитини не може надати ні належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення, ні безпечних для дитини умов проживання. Відповідач стверджує, що не вживає і не вживатиме перешкод у спілкуванні батька із сином. Проте, недосягнення згоди між батьками щодо порядку та способу участі батька у вихованні дитини не можуть бути підставою для відмови йому у спілкуванні з дитиною. Відповідно до положень статей 150, 151, 152, 155 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 141 цього Кодексу закріплене правило рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, яке є визначальним принципом регулювання особистих немайнових прав і обов`язків батьків та дітей. Згідно з цією нормою розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Аналіз наведених норм права в їх сукупності дає підстави для висновку, що принцип рівності прав батьків щодо дитини є похідним від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із суб`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Для вирішення даного спору Трускавецька міська рада Львівської області як орган опіки та піклування надала суду Висновок, у якому вважає за доцільне визначити участь [PERSON] щодо спілкування з малолітнім сином [PERSON] наступним чином: у четвер і п`ятницю кожного другого, четвертого та п`ятого тижня з 17.00 год. до 19.00 год. у присутності матері або за наявності її згоди - за відсутності матері; у суботу та неділю кожного другого, четвертого та п`ятого тижня з 10.00 год. до 12.00 год. та з 17.00 год. до 19.00 год. у присутності матері або за наявності її згоди - за відсутності матері /т.2 а.с.2-зворотній бік/. Національним та міжнародним законодавством, а також судовою практикою визначено, що інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, тобто з обома батьками, а також дитина не має розлучатись з батьками. У Висновку визначено сукупний час спілкування батька з сином у кількості 24 години на місяць (у випадку наявності у місяці п`ятого тижня - 36 годин на місяць), що безперечно ставить батька у нерівні умови з матір`ю та порушує, в першу чергу, права дитини на повноцінне спілкування зі своїм батьком, присутності батька у його житті, збереження емоційного зв`язку. Крім того, у визначеному Службою графіку жодним чином не передбачено можливості побачення батька і сина у державні, релігійні чи особисті свята, а також під час відпустки чи канікул, що фактично позбавляє їх права на повноцінне тривале спільне проводження часу та спільний відпочинок, створення особистих традицій, на що, безумовно, має право і батько, і [PERSON] . Більш того, вказаний графік взагалі позбавляє батька права на особисте спілкування з сином, оскільки Служба вважає за доцільне визначити недовготривалі побачення батька із сином в присутності матері і тільки з наявності її згоди - за її відсутності. При цьому підстав, які б свідчили про те, що особисте спілкування сина з батьком може негативно вплинути на дитину Службою не встановлені. Отже, суд приходить до висновку, що запропонований графік не враховує вимоги закону, є необґрунтованим і таким, що повністю не відповідає інтересам дитини та батька. Щодо запропонованого стороною позивача графіка спілкування [PERSON] з сином та його участі у його вихованні. Судом встановлено, що [PERSON] добровільно сплачує аліменти, є здоровою людиною, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується за місцем роботи, не одружений, інших дітей не має, обставини, які могли б негативно вплинути на дитину зі сторони позивача відсутні. Посилання [PERSON] на те, що [PERSON] поводить себе аморально та агресивно не доведені жодним доказом. Наданий відповідачем витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого встановлено, що 26.07.2022 відкрито кримінальне провадження №12022141140000134 на виконання ухвали слідчого судді про зобов`язання внесення відомостей за заявою [PERSON] , жодним чином не доводить вищезазначені посилання відповідача. Доказів наявності у позивача шкідливих звичок, які б перешкоджали нормальному вихованню сина, чи інших компрометуючих відомостей про його особу, суду не надано. Таким чином, суд приходить до переконання, що батько спроможний забезпечити перебування та розвиток сина [PERSON] у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Батько [PERSON] стверджує, що брати участь у вихованні дитини є не тільки його правом, а і обов`язком, який він бажає виконувати, бажає мати змогу особисто спілкуватись з сином та брати участь у його вихованні. Крім того, батько переконаний, що безпосередня участь батька у вихованні сина, регулярне спілкування між ними, насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини, яка має право відчувати відповідальність обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. При цьому матір дитини просила відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки вважає, що задоволення позовних вимог унеможливить інтенсивний розвиток дитини, так як вона самостійно забезпечила належні умови та проживання та виховання сина, організувала відвідування дитиною розвивальних гуртків та дитячого садочку. При цьому, слід відмітити, що відповідач, облаштовуючи життя сина, жодним чином не врахувала участь та бажання батька у такому облаштуванні. Оскільки між батьками наявні непорозуміння, відсутні діалог та змога самостійно вирішити наявне питання участі батька у житті сина, суд вважає, що доцільним, безпечним та корисним буде окреме перебування дитини з батьком та матір`ю, а відтак особисті зустрічі батька з дитиною повинні відбуватися без присутності матері. Твердження відповідача про те, що батько не в змозі забезпечити для дитини безпечних умов проживання не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не доведені відповідачем. При цьому, суд звертає увагу на те, що обстеження умов проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проводилось, самим відповідачем Акту обстеження також не надано. Попри те, Службою проводилось обстеження умов проживання позивача за адресою [ADDRESS] , за результатами якого встановлено, що в його помешканні створені задовільні умови, для дитини наявне дитяче ліжко та іграшки. Крім того, батько має місце проживання у м. Київ, а відповідач заперечувала проти відвідування дитиною місця проживання батька у м. Київ, стверджувала, що перебування дитини у м. Київ наражає її на ракетні та інші обстріли, постійні переїзди дитини до м. Київ не сприятимуть його нормальному психологічному стану, а також це може призвести до примусового вилучення дитини від матері. При цьому відповідачем не доведено загрози нормальному психологічному стану [PERSON] у разі його відвідування місця проживання батька у м. Київ, крім того судом встановлено, що батьки [PERSON] домовились щодо місця проживання дитини з матір`ю, батьком ця обставина не заперечується та не оспорюються, а тому відвідування [PERSON] місця проживання батька у м. Києві не розглядається як можливість примусового вилучення дитини від матері. Щодо твердження [PERSON] про те, що перебування дитини у м. Київ наражає її на ракетні та інші обстріли, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 року № 75 (в редакції від 26.08.2022 року №193) затверджено Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнний (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 23.08.2022 року (далі - Перелік). Відповідно до вказаного Переліку, станом на день винесення рішення, м. Київ не розташоване в районі проведення воєнний (бойових) дій, не перебуває в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). При цьому, ракетні та інші повітряні загрози присутні на всій території України, а не тільки у м. Київ. Твердження [PERSON] про те, що дитині лише 2 роки, вона знаходиться у тісному емоційному та психологічному зв`язку із матір`ю, перебуває на спеціальному харчуванні, має графік сну, прийому їжі і відвідин медичного закладу та гуртків, а у батька відсутні навики годування дитини та догляду за нею не можуть бути підставою для обмеження батька у спілкуванні з сином та участі, оскільки саме обмеження участі батька у житті малолітнього сина може призвести до дійсної втрати емоційного зв`язку між ними, в свою чергу спільно поведений час сприятиме удосконаленню навиків годування дитини та догляду за нею, при цьому батько, як здорова, повноцінна та рідна для дитини людина, в змозі дотримуватись графіка сну сина, прийому їжі і відвідин ним медичного закладу та гуртків. Посилання відповідача не свідчать про неможливість виконання позивачем своїх батьківських обов`язків і не можуть бути підставою для обмеження його участі у вихованні дитини. Відповідно до положень частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Отже, за внутрішнім переконанням суду, яке ґрунтується на оцінці сукупності установлених при розгляді цієї справи обставин, при вирішенні вимог сторін про визначення способів участі батька у вихованні дитини слід виходити із принципу справедливої рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] необхідно визначити спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з сином у виді періодичних та систематичних побачень, а також можливості спільного проведення часу без участі матері дитини з можливістю відвідування дитини місця проживання батька як у м. Трускавець, так і в м. Київ. Таким чином, враховуючи все зазначене, суд вважає за належне визначити способи участі батька [PERSON] у вихованні сина [PERSON] , [INFO] , без присутності матері з можливістю відвідування житлового приміщення батька, за наступним графіком: - кожного першого, третього та п`ятого тижня з 16-00 години четверга по 16-00 годину неділі з повідомленням матері дитини про виїзд за межі населеного пункту, де проживає дитина; - щороку в період з 21 червня по 21 липня включно, з 08 січня по 18 січня включно для оздоровлення, відпочинку дитини; - кожного парного року на Новий рік з 10-00 годин 31 грудня до 19-00 годин 02 січня; - кожного непарного року на Великдень з 10-00 годин неділі до 16-00 годин понеділка, наступного за Великоднем; - кожного парного року в дні народження дитини з 10-00 годин 03 серпня до 20-00 годин 4 серпня; - в дні народження батька - [PERSON] з 10-00 годин 03 травня до 20-00 годин 4 травня. При цьому, суд, з метою підтримки емоційного зв`язку та можливості спілкування, вважає також необхідним зобов`язати [PERSON] не перешкоджати та сприяти необмеженому спілкування батька з сином будь-якими засобами зв`язку - телефонним, поштовим, електронним тощо, оскільки її місце проживання з дитиною є значно віддаленим від місця проживання батька у м. Київ, однак під час спілкування з дитиною батько зобов`язаний дотримуватися розпорядку дня дитини, режиму харчування, рекомендацій лікарів та повідомляти [PERSON] про місцезнаходження дитини. Водночас суд враховує вік дитини, те, що батько доклав значних зусиль для встановлення емоційного зв`язку із сином, враховуючи прихильність дитини до батька, суд вбачає встановлену можливість ночівлі дитини та відвідування ним місця проживання батька таким, що буде сприяти повноцінній участі батька у житті своєї дитини та охоплює принцип рівності участь у житті сина як матері, так і батька. Щодо вимоги батька зобов`язати матір надавати йому сина та забирати його у встановленні дні та години, то суд не вбачає підстав для зобов`язання матері організовувати передання дитини батьку, оскільки обидва з батьків мають брати активну участь у цьому процесі. Щодо вимоги про зобов`язання матері не пізніше ніж за два дні до зустрічей повідомляти про наявність об`єктивних причин, які перешкоджають дотриманню встановленого судом графіку. Суд вважає, що [PERSON] має право на побачення з сином у визначений йому день та час, однак враховуючи об`єктивні причини, що можуть перешкодити йому у цьому, та зважаючи на значну віддаленість його місця проживання від місця проживання дитини, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] слід зобов`язати повідомляти про наявність об`єктивних причин, які перешкоджають дотриманню встановленого судом графіку зустрічей та спільного відпочинку батька з дитиною. Також, батько має безумовне право на отримання вичерпної інформації про місцезнаходження дитини, умови його життя, навчання та виховання. Зважаючи на викладене, суд приймає до уваги і покладає в обґрунтування рішення запропонований батьком графік спілкування батька з дитиною як такий, що в цілому відповідає інтересам дитини. Зважаючи на те, що завданням цивільного судочинства є, зокрема, розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів фізичних осіб, на підставі оцінки сукупності досліджених доказів і пояснень представників сторін, суд приходить до висновку про визначення способів участі батька у вихованні сина і спілкуванні з ним. При цьому, суд наголошує, що [PERSON] не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. За вищенаведених обставин, суд приходить до висновку, що визначений судом спосіб участі [PERSON] у вихованні сина та спілкування з ним відповідає найкращим інтересам [PERSON] . Розподіл судових витрат. У відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню частина сплаченого судового збору у розмірі 496,20 грн.

Outcome: partial