Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

22.10.2020\~року акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»\~(далі Позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 74468,60 грн. Свої вимоги Позивач мотивує тим, що\~ [PERSON] \~(далі Відповідач) звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 10.05.2012 року.\~В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідачем не були виконані взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість у розмірі 74468,60 грн., яка складається\~ з наступного: 46869,60 грн заборгованість за тілом кредита, 16458,21 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 11140,79 грн. нарахована пеня та витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 грн. Позивач просив здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та розгляд справи здійснювати без участі позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував. 27.01.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від Відповідача, відповідно до якого вважає заборгованість необґрунтованою, не доведеною Позивачем, розмір заборгованості є завищеним, вказує про те, що не була ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами, сторони не обумовили в письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплаті процентів за користування кредитними коштами, Відповідач періодично сплачувала більшу частину отриманих коштів від Позивача, погасивши кредит на загальну суму 107 858,41 грн, тоді як кредитних коштів отримала на 80 605 ,72 грн. Відповідачка просила суд застосувати строки позовної давності щодо частини позовних вимог, вважає, що Позивачем пропущено строк позовної давності щодо звернення з позовом до суду, який сплив а саме річний строку позовної давності до вимог про стягнення неустойки. Тому Відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову. 07.02.2022 року до суду надійшла відповідь на відзив від Позивача, відповідно до якої просили відмовити у задоволенні вимог відзиву на позов Відповідача. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2020 року визначено головуючого по справі суддю Чулуп О.С. Ухвалою судді\~Чулуп О.С. від 23.11.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання справи без виклику сторін. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2021 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А. Ухвалою судді\~Гуденко О.А\~від 19.02.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання справи без виклику сторін. Відповідно до вимог ст.\~19,\~274 ЦПК України\~справа за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. За змістом\~ст.279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Згідно ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, зважаючи на наявність клопотання Позивача щодо розгляду справи у судовому засіданні за його відсутності та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні без повідомленням сторін. Відповідач у встановлений судом строк надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~вирішує справу за наявними матеріалами. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~В судове засідання представник позивача та відповідач не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача у своїй заяві просить розглядати справу за його відсутність. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] \~10.05.2012 року підписала анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк», у якій зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифів є договором між ним та АТ КБ «Приватбанк» є договором про надання банківських послуг. Також відповідач ознайомився та погодився із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банка, які були надані йому для ознайомлення йому у письмовій формі. Відповідач зобов`язувався виконувати Умови та правила надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті ПриватБанку, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанку. На підставі цієї анкети-заяви АТ КБ «Приватбанк» видав таку картку: № [NUMBER] , видана 12.07.2013 року кінцевий строк дії якої, 07/15, № [NUMBER] , видана 14.03.2012 року кінцевий строк дії якої, 12/15, № [NUMBER] , видана 29.08.2012 року кінцевий строк дії якої, 03/16, № [NUMBER] , видана 12.07.2013 року кінцевий строк дії якої, 01/17, № 5168742350309773, видана 15.04.2015 року кінцевий строк дії якої, 04/18, № 5363542305453087, видана 01.09.2015 року кінцевий строк дії якої, 08/19. Відповідно до розрахунку заборгованості та виписки з рахунку, наявних у матеріалах справи, відповідач починаючи з\~15.03.2012 року до 31.03.2018 року\~відповідач активно користувався кредитними коштами, здійснюючи операції щодо зняття кредитних коштів та погашення кредитної заборгованості остання операція здійснена 31.03.2018 року. Відповідно до частини першої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частина друга\~статті 207 ЦК України). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини другої\~статті 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частинами першою та другою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч. 1\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг, відповідно до якого відповідачу видано кредитну картку з кредитним лімітом. Із наявних у матеріалах справи слідує, що АТ КБ «Приватбанк» виконав умови цього договору та надав відповідачу у користування кредитні кошти, а відповідач отримав у користування ці кошти, однак не виконав своїх зобов`язань щодо їх повернення, внаслідок чого утворилася заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 46869,60\~грн. При цьому з виписки по рахунку відповідача вбачається, що відповідачка здійснювала періодичні погашення кредитних коштів, останній платіж був здійснений в листопаді 2019 року на суму 500 грн. Відповідач користувався кредитними коштами, не сплачуючи обов`язкові платежі в установлені строки, чим порушив умови договору, що стало наслідком виникнення заборгованості як за тілом кредиту, так і за відсотками. Отже, заперечення відповідача суд вважає безпідставними. Суд не погоджується з доводами відповідача про недоведеність розміру заборгованості за кредитним договором належними та допустимими доказами, якими є документи первинної бухгалтерської документації, з огляду на наступне. Позивач в обґрунтування заборгованості за кредитним договором надав розрахунок заборгованості, а також виписку за договором № б/н від 17.09.2015 року. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 18.06.2003 №254 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Тобто, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.09.2020 року в справі №200/5647/18. Натомість жодних доказів того, що заборгованість за тілом кредиту має бути меншої відповідач суду не надав і на такі не посилався. Враховуючи зазначене суд дійшов висновку про необхідність стягнення суми з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» простроченого тіла кредиту у розмірі 46869,60\~грн. Що стосується стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками та пені, то суд звертає увагу на те, що анкета\~заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк» від 10.05.2012 року, підписана відповідачем, не містить інформації щодо погодженого розміру відсотків, які застосовується у разі невиконання чи неналежного виконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором. Пам`ятка клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг, які передбачали сплату процентів не містять підпису відповідача, а отже, позивачем не доведено, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, погодився на приєднання до цих Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, ознайомившись з ними. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач розумів саме ці умови та погодився з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, саме у зазначених у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Тому у цій справі не можна вважати Умови та Правила надання банківських послуг ПриватБанку складовою частиною укладеного між сторонами договору. Умови та правила надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», розміщені на сайті: www.privatbank.ua, не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 16458,21 грн. та пені \~в розмірі 11140,79 грн. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Такі висновки узгоджуються з позицією Великої Плати Верховного Суду, викладеній у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. З відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 46869,60 грн. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. Відповідач просив застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності. Згідно ст.ст.\~256,\~257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За ч.2 ст. 258 ЦК України, спеціальна позовна давність\~в один\~рік застосовується,\~зокрема,\~до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Положеннями ч. ч.3, 4 ст.267\~ЦК України\~встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини 1 та 5\~статті 261 ЦК України). Виходячи з вимог\~статті 261 ЦК України\~позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний закономи інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Виходячи з викладеного, оскільки судом зроблено висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача неустойки на користь позивача , тобто відмовляє в позові в цій частині позовних вимог з підстави їх необґрунтованості, то відсутні підстави для вирішення заяви відповідача про застосування судом за його заявою позовну давність. Виходячи з викладеного, якщо позичальник впродовж трьох років хоч і не здійснює платежі по кредитному договору (але до закінчення строку кредитного договору), це не дає можливості застосувати судом за його заявою позовну давність. Такі строки можуть застосовуватися щодо кожного окремого траншу, який позичальник не здійснив або операції з банківською картою. Відповідно до\~розрахунку заборгованості та виписки з рахунку, наявних у матеріалах справи, відповідач 01.11.2019 року здійснив останню операцію по кредитній карті у вигляді внесення коштів на суму 500 грн. 22.10.2020 року Позивач звернувся з позовною заявою до суду про стягнення з відповідача заборгованості. Таким чином, Позивач звернувся до суду в межах строків позовної давності. Відповідно до змісту частин першої та другою\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у справі, що розглядається, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, то з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути судовий збір у розмірі\~1322,16 грн., тобто пропорційно до задоволення позовних вимог.

Outcome: partial