Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що є платником аліментів щомісяця на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 травня 2016 року та до повноліття дитини (а.с. 9-10), та платником аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.06.2011 р. та до повноліття дитини (а.с. 11-12), що підтверджується відповідними судовими рішеннями. З липня 2016 року позивач втратив роботу, та в подальшому аліменти нараховувалися на загальних підставах та сплачувалися нерегулярно, в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 15\~469,6 грн. та 17724,25 грн. відповідно. Позивач працює відповідно до наказу від 14.06.2021 р. у ТОВ «Будмарк-Ком» з 15.06.2021 р. електрозварником ручного зварювання з окладом 6\~500,00 грн. За судовими рішеннями він повинен сплачувати 3\~250,00 грн. при прожитковому мінімумі з 01.07.2021 р. 2379,00 грн., крім аліментів, необхідно сплачувати заборгованість, на життя залишається близько 500,00 грн., що, на переконання відповідач, свідчить про те, що не має можливості сплачувати аліменти в розмірі у визначеному розмірі через важке матеріальне становище. Предмет позову становить вимога про зменшення розміру аліментів, утримуваних згідно рішень Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29.08.2011 р. та від 25.07.2016 р. до 1/6 частини на кожну дитину, загалом до 1/3 частки всіх видів доходів, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та відкликати виконавчі листи, видані Лозівським міськрайонним судом Харківської області №629/2004/16-ц. Позивач в окремо поданій суду заяві просив суд про розгляд справи у його відсутності. Відповідач не скористалася правом наданні відзиву на позовну заяву, в окремо поданій суду заяві просила про розгляд справи у її відсутності. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 -80 ЦПК України, позивач є платником аліментів щомісяця на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 травня 2016 року та до повноліття дитини (а.с. 9-10), та платником аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.06.2011 р. та до повноліття дитини (а.с. 11-12), що підтверджується відповідними судовими рішеннями. Позивач працює відповідно до наказу від 14.06.2021 р. з 15.06.2021 р. у ТОВ «Будмарк-Ком» (а.с. 6) електрозварником ручного зварювання, у червні йому нарахований дохід в розмірі 3\~250,00 гн., що підтверджується довідкою про доходи (а.с. 7-8). Процесуальні дії у справі: -ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25.01.2022 р. відвід судді Мицик С.А. визнано необґрунтованим, справу передано для визначення судді в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК України, для розгляду заяви про відвід; -ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25.01.2022 р. відмовлено в задоволенні заяви відповідача про відвід судді Мицик С.А.; -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.07.2022 р. справу прийнято до розгляду. Спірні правовідносини виникли із обов`язку батька утримувати дитину до досягнення нею повноліття та права батька на зменшення розміру аліментів, та регулюються ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. \~51\~Конституції України та ст.ст. 180, 192 СК України. Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст. \~51\~Конституції України та ст. 180 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до статті\~181 СК України. Згідно зі\~статтею 182\~СК України\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд може зменшити їх розмір лише за наявності зміни матеріального чи\~сімейного стану платника чи одержувача аліментів, погіршення його\~здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, за наявності яких закон пов`язує можливість зменшення розміру аліментів, є вичерпним. Обов`язок доказування наявності наведених вище обставин в даній справі покладається на позивача. Відповідно до ст. 76 ЦПК України показами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За ст. 81 (ч.ч. 1, 5, 6 ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи зміст ст.ст. 181,\~192\~СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, та у разі\~зміни матеріального\~або сімейного\~стану платника\~аліментів,\~погіршення його\~здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, він має право подати до суду позов про зменшення розміру аліментів. Втім, позивачем не надано доказів на підтвердження обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, станом на час його звернення до суду із вказаним позовом. Для суду відсутні підстави для визнання слушними доводів позивача щодо зміни його матеріального стану в бік погіршення через відсутність доказів. Так, на підтвердження доводів при зверненні до суду із даним позовом 12.10.2021 р. (а.с. 13) позивач надав лише довідку з місця роботи про його дохід за червень 2021 р. Позивач не надав доказів на підтвердження зміни матеріального стану чи сімейного стану порівняно з тим, які були у позивача або/відповідача станом на час ухвалення рішень судом (29.08.2011 р. та 25.07.2016 р.) відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, що надало би змогу дійти до висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів. Надання позивачем належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів щодо свого майнового стану на даний час та майнового стану за минулий час надало би змогу прослідкувати зміни майнового стану позивача, якщо такі відбувалися, тоді як за наведених вище підстав зменшення розміру аліментів суперечитиме інтересам неповнолітніх дітей, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed