Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди в розмірі 54327,29 грн. та моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн., завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, просить стягнути 2500,00 грн. як вартість проведеного експертного дослідження та 1984,80 грн. сплаченого судового збору. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 05.01.2022 року в с. Великі Лучки на вул. Мукачівська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ВАЗ-21144», номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля марки «TOYOTA RAV4 HYBRID», номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди належний [PERSON] автомобіль марки «TOYOTA RAV4 HYBRID», номерний знак [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.02.2022 року відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказаною постановою було встановлено факт механічних пошкоджень автомобіля позивача, як потерпілого від дорожньо-транспортної пригоди, так і вину [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до звіту № 2215 від 23.02.2022 року, отриманого за результатами оцінки вартості (збитків), заподіяних пошкодженням колісного транспортного засобу марки «TOYOTA RAV4 HYBRID», номерний знак [NUMBER] , сума збитків становить 487694,97 грн., з яких вартість відновлювального ремонту - 433367,68 грн., величина втрати товарної вартості автомобіля - 54327,29 грн. Вартість проведеного експертного дослідження становить 2500,00 грн. Також позивач зазначає, що між нею та ПрАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» 17.12.2021 року був укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 279/21-ТЗ/ЗК, за умовами якого страхове відшкодування страховиком включає вартість запасних частин, деталей, обладнання, матеріалів та ремонтних робіт, що визначається виключно виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ (вартість відновлювального ремонту). При цьому виплата за втрату товарної вартості виключено зі страхових випадків, як таку, що не відшкодовується страховиком. Таким чином, позивач вважає, що невідшкодована майнова шкода, як величина втрати товарної вартості автомобіля, яка є складовою вартості збитків, заподіяних пошкодженням автомобіля його власнику, в сумі 54327,29 грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] . Крім цього, позивач також вказує на те, що поряд із заподіянням майнової шкоди їй також заподіяно моральних страждань у зв`язку дорожньо-транспортною пригодою, які полягали в тому, що перебувала глибокому психологічному стресі, втратила душевний спокій, погіршився сон і здоров`я в цілому. У зв`язку з зазначеними вище обставинами в неї порушились нормальні життєві зв`язки через неможливість використання транспортного засобу протягом тривалого часу. З огляду на вищевикладені обставини, позивач оцінила розмір завданої їй моральної шкоди у 50000,00 грн., які і просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 10.06.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 28.09.2022 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Волошин Л.Я. надійшли письмові пояснення, з яких вбачається, що відповідач вважає вимоги позивача безпідставними, оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ». Таким чином, шкода завдана позивачу повинна бути відшкодована страховиком в межах ліміту відповідальності. Отримані механічні ушкодження не були перешкодою позивачу користуватися автомобілем. Більше того, позивач звернулася до ПРАТ «СК «Арсенал Страхування», тобто, там де потерпіла мала договір КАСКО. Таким чином, позивач маючи право вибору, звернулася не до страхової компанії винного, а до своєї страхової компанії, що підтверджується претензією, яку отримав у серпні відповідач. Зазначає, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із законом у страховика не виник обов`язок зі сплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страховика, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Відтак, відповідач вважає, що позовні вимоги в частині стягнення майнової шкоди не підлягають задоволенню. З приводу моральної шкоди, то суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, а тому її достатнім розміром є 1000,00 грн. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити із заявлених в ньому підстав. Відповідач та його представник у судове засідання з розгляду цивільної справи не з`явилися, повідомлені про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 05.01.2022 року о 19 год. 15 хв. на вул. Мукачівська с. Великі Лучки Мукачівського району Закарпатської області водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки ВАЗ-21144», номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу, у зв`язку з чим допустив зіткнення з автомобілем марки «TOYOTA RAV4 HYBRID», номерний знак [NUMBER] , який рухався по зустрічній смузі. В результаті дорожньо-транспортної пригоди належний [PERSON] автомобіль марки «TOYOTA RAV4 HYBRID», номерний знак [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.02.2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивнимиі об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. З огляду на викладене та відповідно до положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.02.2022 року, яка не оскаржувалася та набрала законної сили. Таким чином, наявність вини в діях [PERSON] у скоєні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 05.01.2022 року, додатковому доказуванню не підлягає. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, у тому числі автомобіль марки «TOYOTA RAV4 HYBRID», номерний знак [NUMBER] , який на праві власності на момент дорожньо-транспортної пригоди належав позивачу [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається у ст. 16 ЦК України. За змістом п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту порушеного права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Станом на момент дородньо-транспортної пригоди майнові інтереси [PERSON] були застраховані у ПрАТ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 279/21-ТЗ/ЗК від 17.12.2021 року, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом марки «TOYOTA RAV4 HYBRID», номерний знак [NUMBER] . Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. 17.12.2021 року позивач звернулася до ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» із відповідною заявою про страхове відшкодування. Відповідно до листа ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» 13.04.2022 року [PERSON] було здійснено страхову виплату у зв`язку з пошкодженням автомобіля марки «TOYOTA RAV4 HYBRID», номерний знак [NUMBER] , за договором добровільного страхування наземного транспорту № 279/21-ТЗ від 17.12.2021, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 05.01.2022 року, в розмірі 429126,26 грн. Наведене підтверджується також копією платіжного доручення № 19081971 від 13.04.2022 року. При цьому судом встановлено, що відповідно до звіту № 2215 від 23.02.2022 року, отриманого за результатами оцінки вартості (збитків), заподіяних пошкодженням колісного транспортного засобу марки «TOYOTA RAV4 HYBRID», номерний знак [NUMBER] , сума збитків становить 487694,97 грн. та складається з вартості відновлювального ремонту пошкоджень - 433367,68 грн. і величини втрати товарної вартості автомобіля - 54327,29 грн. Звертаючись з цим позовом позивач зазначає, що страхова компанія сплатила кошти в розмірі 429126,26 грн., як вартість відновлювального ремонту, в той час як величину втрати товарної вартості автомобіля в розмірі 54327,29 грн. зобов`язаний відшкодувати відповідач. Так, Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Згідно з п. 28.2.11. договору добровільного страхування наземного транспорту № 279/21-ТЗ від 17.12.2021 року страховик не відшкодовує втрату товарної вартості транспортного засобу. Згідно з п. 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до п. 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. За змістом наведених положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу. Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду. Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, зумовлене передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів і агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів у зв`язку з ДТП і подальшим ремонтом. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є наслідком проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до реальних збитків. Відповідно до п.п. 8.6.1 п. 8.6 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ. Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації усіх типів КТЗ. Підпунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»). Таким чином, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується. Системний аналіз п. 32.7 ч.1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 22, абзацу 3 п. 3 ч. 1 ст. 988, ст.ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України, п.п. 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Подібні правові висновки висловлено у постанові Верховного Суду від 01.07.2020 року у справі № 420/998/18 (провадження № 61-11714св19). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Як встановлено судом, відповідачу було надіслано лист-претензію позивачем з вимогою добровільно відшкодувати величину втрати товарної вартості автомобіля в розмірі 54327,29 грн., однак таку було проігноровано. В свою чергу, відповідачем не надано суду жодних належних, допустимих та достатніх доказів на спростування розміру заявленої до стягнення величини втрати товарної вартості автомобіля. Посилання сторони відповідача на те, що оскільки його цивільно-правова відповідальність на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ТДВ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ», а тому покладення на нього обов`язку з відшкодування шкоди в межах ліміті страхового відшкодування є неприпустимим, суд відхиляє, оскільки вищевикладеними положеннями передбачено обов`язок страхової компанії відшкодувати потерпілій особі вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, що не є тотожним розміру втрати товарної вартості цього автомобіля, які мають бути відшкодовані особою, винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. З огляду на викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності та враховуючи величину втрати товарної вартості транспортного засобу, що розрахована експертом та наведена у висновку експертного дослідження № 2215 від 23.02.2022 року, що становить 54327,29 грн., а також відсутність заперечень відповідача [PERSON] з приводу правильності вказаного розрахунку, здійсненого експертом, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди у виді втрати товарної вартості транспортного засобу підлягає задоволенню, а тому з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 54327,29 грн. Щодо позовної вимоги в частині стягнення моральної шкоди, то суд враховує наступне. Як визначено\~ч.\~1\~ст.\~1167\~ЦК України\~моральна шкода,\~завдана фізичній\~або юридичній\~особі неправомірними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю,\~відшкодовується особою,\~яка її\~завдала,\~за наявності\~її вини,\~крім випадків,\~встановлених частиною\~другою цієї\~статті.\~Відповідно до\~ст.\~23\~ЦК України\~особа має\~право на\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав.\~Моральна шкода\~зокрема полягає\~у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~із знищенням\~чи пошкодженням\~її майна.\~Моральна шкода\~відшкодовується грішми,\~іншим майном\~або в\~інший спосіб.\~Розмір грошового\~відшкодування моральної\~шкоди визначається\~судом залежно\~від характеру\~правопорушення,\~глибини фізичних\~та душевних\~страждань,\~погіршення здібностей\~потерпілого або\~позбавлення його\~можливості їх\~реалізації,\~ступеня вини\~особи,\~яка завдала\~моральної шкоди,\~якщо вина\~є підставою\~для відшкодування,\~а також\~з урахуванням\~інших обставин,\~які мають\~істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як роз`яснено в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як зазначає позивач в позові та безпосередньо в судовому засіданні, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди їй було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в негативних емоціях та стресі, які вона пережила у зв`язку дорожньо-транспортною пригодою, а також зазнала моральних та психологічних переживань, пов`язаних з пошкодженням автомобіля, так як була позбавлена можливості користуватися ним протягом тривалого часу та вимушена витрачати додаткові зусилля і час на його ремонт. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.12.2020 по справі № 752/17832/14-ц наголосила, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Таким чином, враховуючи глибину спричинених позивачу моральних страждань, а також, виходячи із загальних засад розумності та справедливості, із врахуванням того, що права порушено тільки внаслідок пошкодження майна, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а грошове відшкодування спричиненої моральної шкоди слід визначити в розмірі 3000,00 грн. Суд, ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). Що стосується судових витрат та витрат за проведення експертного дослідження, то суд приходить до наступного висновку. Відповідно до\~п.\~2\~ч.\~3\~ст.\~133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. На підтвердження понесених витрат, а саме вартості проведення експертного дослідження, позивачем надано звіт № 2215 від 23.02.2022 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням колісного транспортного засобу, виготовленого на замовлення [PERSON] , та розрахункову квитанцію серії ББАР № 549741 від 29.03.2022 року на суму 2500,00 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат за проведення експертного дослідження в розмірі 2500,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого нею судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на її користь пропорційно задоволеним вимогам. Так, за вимогу про стягнення майнової шкоди позивачем було сплачено 992,40 грн. судового збору, оскільки таку вимогу задоволено повністю, то і вказану суму судового збору слід стягнути з відповідача в користь позивача. Розмір заявлених вимог про стягнення моральної шкоди 50000,00 грн. (100 % - 992,40 грн. - розмір судового збору, що підлягав сплаті при зверненні до суду з позовом в цій частині), розмір вимог, що підлягають задоволенню 3000,00 грн. (6 % - 59,50 грн. - розмір судового збору, пропорційний до задоволеної частини вимог). Таким чином, з відповідача на користь позивача в сукупності підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1051,90 грн.

Outcome: partial