Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-13 00:00:00

Позивачка 04.10.2021 року звернулась до суду з позовом до відповідачки про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтуванні якого зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщини на належне йому майно, а саме на Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 161,60 кв. м. та Ѕ частку земельної ділянки розміром 0,0285 га, що розташовані за адресою [ADDRESS] . Вказує, що [PERSON] набув право власності на вказане майно, як об`єкт права спільної сумісної власності подружжя з відповідачкою [PERSON] , оскільки майно набуте ними у шлюбу, проте власність на будинок було зареєстровано за відповідачкою [PERSON] . Стверджує, що батьки під час перебування у шлюбі здійснювали реконструкцію та добудову спірного майна, разом вели господарство. Окрім цього стверджує, що після розірвання шлюбу 1996 року батьки продовжували фактично проживати разом однією сімє`ю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство з моменту розірвання шлюбу і по день смерті спадкодавця. Зазначає, що за життя спадкодавця між подружжям не виникало спору щодо поділу майна, однак відповідачка відмовляється в добровільному порядку визначити частки у спільному майні. Разом з тим, позивачка 09.09.2021 року звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус повідомив, що за [PERSON] прав власності на нерухоме майно не зареєстровано, для видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу необхідно подати докази належності до однієї із черг спадкоємців та правовстановлюючі документи та об`єкт успадкування. Позивачка вказує, що метою встановлення факту постійного проживання її батьків однією сім`єю без реєстрації шлюбу більше п`яти років на час відкриття спадщини є підставою для подальшого оформлення позивачкою спадщини, оскільки батько за життя заповіту не складав, враховуючи відсутність інших спадкоємці, вона є єдиним спадкоємцем майна спадкодавця як донька. Враховуючи вище викладене, та посилаючись на норми матеріального та процесуального права, позивач просить суд встановити факт\~проживання [PERSON] \~однією сім`єю без\~реєстрації шлюбу зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] з 01.01.2004 року по серпень 2021 року та визнати за позивачкою право власності на Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 161,60 кв. м. та Ѕ частку земельної ділянки розміром 0,0285 га, що розташовані за адресою [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . Позивачка разом із позовною заявою подала до суду заяву про забезпечення позову. Ухвалою суду від 06.10.2021 року заяву позивачки про забезпечення позову було задоволено, накладено арешт житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, що розташовані за адресою [ADDRESS] . Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 21.10.2021 року, судом постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 14.12.2021 року по вказаній справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. 24.03.2022 року від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначає, що вимоги позивачки вона не визнає, вважає їх необґрунтованими та таким, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Вказує, що 21 травня 1988 року вона із [PERSON] уклали шлюб, який було розірвано 24 грудня 1996 року. Під час шлюбу життя з чоловіком не склалося, а після народження доньки(позивачки), взагалі стало нестерпним. [PERSON] був дуже тяжким своїм негативним характером, він не цікавився сім`єю, покинув їх, місяцями зі своїми друзями пропадав невідомо де, а коли повертався нічого не пояснював. Зазначає, що вона з дочкою виживала як могла, але так як тоді вона була ще малою то цього не пам`ятає, або не хоче згадувати. Стверджує, що колишній чоловік [PERSON] не заперечував щодо розлучення, під час якого вони домовилися про те, що так як він не мав де проживати, іншої власності у нього не було, він залишився жити у одній кімнаті будинку, де він був зареєстрований по [ADDRESS] , а вона з дитиною залишились проживати у іншій кімнаті. Звертала увагу на те, що з часу розірвання шлюбу кожен з подружжя жив своїм життям та не цікавилися життям один одного, жили як сусіди у гуртожитку, аж до дня його смерті. Стверджує, що вони не вели спільного господарства, не мали спільних планів на життя, не мали спільного бюджету, не святкували разом ніяких свят, разом не відпочивали, все що їх пов`язувало була тільки їхня дочка. Зазначає, що вона намагалася будувати стосунки з іншими чоловіками і далі жити, а померлий також не вважав її своєю дружинною. Окрім цього відповідачка вважає, що позивачка як донька не має повноважень встановлювати факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, так як ці відносини її не стосуються. Звертатися із заявою про встановлення такого факту можуть, лише чоловік або жінка, які вважають що проживали з іншим у фактичних шлюбних стосунках, а не інші особи, у тому числі і їх діти, які у цих відносинах участі не беруть. Дана вимога пов`язана з особистими немайновими правами відповідачки та померлого [PERSON] , а не позивачки, тому позивачка не може доводити факт знаходження у фактичних шлюбних відносинах, які притаманні подружжю . Поряд із цим зазначила, що будинок за адресою [ADDRESS] вона добудовувала (здійснювала реконструкцію) власними силами, працювала у бібліотеці, потім підприємцем на Калинівському ринку, працювала у кіоску на ринку «Нива», де продавала різні продукти, більше 15 років їздила до Польщі, купувала там продукти, нові та вживані речі, тут їх продавала, також виготовляє різні вироби, прикраси з камінців своїми руками та продавала їх. Стверджує, що все життя вкладала у цей будинок, а померлий всі свої кошти витрачав на себе і свої інтереси, лише у 2010 році померлий вирішив поміняти у своїй кімнаті вікно, щоб покращити свої зручності, діяв він виключно у своїх інтересах, так як вікно було не нове і через нього продувало, а не думаючи про інших. З початку 2014 року позивачка не проживає за адресою [ADDRESS] (лише зареєстрована), так а постійно проживає за кордоном, у Німеччині ( [PERSON] ), має громадянство Румунії. Вказала, що в літку 2021 року померлий [PERSON] , захворів на Ковід, приїхали його брат і сестра і забрали його до лікарні. Похованням [PERSON] займався його племінник [PERSON] . Зазначає, що позивачка вводить суду в оману та надає недостовірні, підроблені документи, а саме Акт комісії дільничного комітету ТОВ «Укрвторрусурс» від 27.09.2021р., довідка від 19.09.2021р. та довідку від 07.09.2021р., оскільки вказане товариство не має повноважень видавати будь-які довідки чи складати акти. На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивачки в повному обсязі. 15.04.2022 року до Першотравневого районного суду м. Чернівці від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якій зазначив, що обставини викладені відповідачем у відзиві, є необґрунтованими, надуманими та такими, що не спростовують позовні вимоги та не доведеними жодними допустимими доказами, просив позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримала позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, пояснила, що вона зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, однак нотаріус повідомив їй, що усі правовстановлюючі документи оформлені на неї, а тому ніхто у неї не забере її майно, а тому вважає, що її права не можуть бути порушені, просила відмовити у задоволенні позову. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він проживає по сусідстві із покійним [PERSON] , знав його як сусіда. [PERSON] жив із дружиною та донькою, скільки років не знає, але з 1990 року вони жили разом в одному будинку, в конкретно яких кімнатах не знає, будували другий поверх, оскільки коштів не вистачало покійний їздив закордон, переганяв автомобілі. Будівельні роботи [PERSON] виконував самостійно з товаришем. Він також допомагав супутник встановлювати. Покійний постійно привозив будівельні матеріали. З його слів вони були придбані за кошти останнього. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він знав покійного [PERSON] по роботі оскільки працювали разом. [PERSON] жив по [ADDRESS] , в будинку який 8 років будував, працював у інспекції, мав свій магазин та займався бізнесом. Пояснив, що оскільки він працював на цегельному заводі, покійний постійно в нього закупляв будівельні матеріали. Більше того зазначив, що сам часто допомагав покійному і залучав своїх синів, а сама вкладали двері, вікна, шпаклювали, робили підлоги та інші. За все розраховувався [PERSON] , він і купляв продукти для робочих, дружина нічого не робила. Дружину покійний називав [PERSON] , вони не скандалили, не чув від нього щоб останній говорив що вони чужі люди, про особисте він ніколи не говорив, і не казав що вони розлучені до самої смерті. З дочкою покійний підтримував теплі стосунки, давав їй гроші та будував будинок для них з дружиною. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона проживає у м. Чернівці, ФОП, сім`ю сторін знає, вони були одружені, разом проживали, утримували жило, коли [PERSON] отримала квартиру вони з покійним ще не були розлучені. Все почалось з того коли народилась дитина, [PERSON] втік із спальні і сімейного життя відповідачки. Тоді були важкі часи, 90-ті роки [PERSON] приходила просила про допомогу і не один раз. Покійний проживав в окремій кімнаті яку вона бачила, він закривав її на ключ. [PERSON] був поганою людиною, вони конфліктували з відповідачкою він виганяв її, вони разом не святкували жодних свят. Зазначає, що коли приходила до відповідачки в гості вона постійно була сама, покійного не було видно, кімната була закрита та [PERSON] завжди казала, що не знає що там у кімнаті оскільки за 30 років була там раз. Сім`ї вона немала, чоловіка іншого теж. Хто будував будинок вона не знає, так як в чужі справи не вникала. У відповідачки з дочкою завжди були гарні відносини, однак які зараз невідомо. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він проживає по сусідстві із покійним [PERSON] , знав його як сусіда. Він жив із дружиною та донькою, він їх знає але не спілкувався з ними. Покійний постійно здійснював будівництво будинку, найма працівників. [PERSON] мав свій магазин, ніколи не бачив його у п`яному вигляді, він постійно був за кермом автомобіля. Про особисте життя знає мало так як покійний нічого про це не розказував. Однак коли вони разом лежали в онкологічній лікарні його ніхто не відвідував. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він знав покійного [PERSON] з дитинства, був у нього на весіллі. Їм дали стару хату яку вони розбудували. Коли народилася донька його запросили в куми. Покійний завжди дбав про хату, робив багато чого самостійно, фінансування будівництва також здійснював він. Оскільки дружина часто була за кордоном, то він займався вихованням дочки самостійно. [PERSON] мав свій магазин, вів бізнес. Дружина навіть не хотіла їсти приготувати робочим. Сварок між ними не бачив, як вели спільний бюджет теж не знає. Однак знає що вона(дружина) довгий час не працювала, а покійний шукав для неї роботу. Коли він помер похороном займався племінник Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що покійний [PERSON] є його братом, їхню сім`ю знає давно, у них були проблеми у сім`ї, дружина (відповідачка по справі) лікувалась на психічне захворювання. Їм дали квартиру та дачу, яку після народження доньки будував покійний самостійно, так як дружина не працювала. Коли вона влаштувалась на роботу їй дали квартиру як новоствореній сім`ї. Покійний [PERSON] самостійно робив там ремонт, він йому допомагав, будівельні матеріали придбавав [PERSON] за свої кошти. Їхнє подружжя жило нормально, коли дружина захворіла вони розірвали шлюб, однак покійний не залишав дружину, говорив, що не хоче щоб дочка жила без мами. Стверджує, що дружина коли хворіла все продала. Виносила з дому речі, ходила по монастирях, церквах, брат повідомляв поліцію, її (відповідачку) шукали, одного разу вона навіть залишила дитину у лісі. Коли покійний захворів та лежав в онкологічні лікарні його ніхто не відвідував. Перед смертю коли покійний був у комі прийшла [PERSON] і кричала «коли він помре до неї додому його не везти». Дослідивши матеріали, заслухавши пояснення свідків, сторін, суд встановив, наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 21 травня 1988 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб який зареєстрований у м. Чернівці міським відділом РАЦС, актовий запис №835, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 21.05.1988 року Відповідно до копії свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові [PERSON] , [INFO] перемінив 16.06.1999 року прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] від 16.06.1999 року. Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені [PERSON] , [INFO] змінив 19.11.2001 року прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] від 23.03.2017 року. Згідно архівного витягу рішенням виконавчого комітету Першотравневої районної Ради народних депутатів №13/1 від 11.01.1989 року [PERSON] , як молодому спеціалісту, склад сім`ї дві особи: [PERSON] - чоловік, було надано ордер №008 серія РІК на однокімнатну квартиру [ADDRESS] , житловою площею 14,6 м2, без комунальних вигід. Тимчасове покращення житлових умов без зняття з квартирного обліку. Особовий рахунок було відкрито на [PERSON] та здійснено прописку місця проживання двох осіб [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією довідки виписаної з господарської книги про склад сім`ї і прописку станом на 1989 року. Згідно рішення виконавчого комітету Першотравневої районної Ради народних депутатів №60/4 від 13.03.1991 року по заяві гр. [PERSON] про відкриття особового рахунку на одну суміжну кімнату кв. [ADDRESS] , особовий рахунок було відкрито на її ім`я [PERSON] . 25 листопада 1992 року між [PERSON] та Виконкомом Чернівецької міської ради народних депутатів, в особі заступника голови, [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Згідно Витягу з рішення №56/5 від 14.04.1993 року «Про розгляд заяв громадян про поліпшення житлових умов та індивідуальне будівництво на території району» виконавчий комітет Першотравневої районної рада народних депутатів Чернівецької області вирішив дозволити поліпшити житлові умови громадян на території району за свій рахунок згідно Додатку№1. Згідно даного додатку №1: гр. [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] квартира власна. Просить дозволу на добудову кухні, ванної кімнати, комори, коридору та санвузла. На даний час квартира складається з двох житлових кімнат площею 13,9 м2 та 15,8 м2, кухні 8,4 м2 та коридору 1,5 м2. Після добудови квартира буде складатися з двох житлових кімнат площею 14,4 м2 та 25,3 м, кухні 10,4 м2, ванної кімнати 3,5 м2, коридору 8,8 м2, санвузла та двох комор. Склад сім`ї -2 особи. Обґрунтованість прийнятого рішення: у зв`язку з тим, що добудова до будинку відповідно приведеного ескіза технічно можлива, дозволити замовити технічну документацію згідно технічному заключенню, затвердженому на засіданні міжвідомчої комісії, протокол №3 від 08.04.1993 р. [INFO] під час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилась дитини - донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження актовий запис №28 від 25.07.2003 року. Згідно договору купівлі-продажу від 12 жовтня 1994 року [PERSON] купила у гр. [PERSON] гараж цегляний, загальною площею 30,2 м2, розташований в [ADDRESS] . У зв`язку із будівництвом добудови (самовільно добудованого другого поверху) яка здійснювалося подружжям, [PERSON] 27 березня 1995 року звернулася із заявою до голови Першотравневого райвиконкому з проханням узаконити самовільну надбудову другого поверху будинку [ADDRESS] та в цілому будинок, що підтверджується відповідної заявою. Згідно архівного витягу рішенням №115/10 від 31.08.1995 року «Про розгляд заяв громадян про поліпшення житлових умов та індивідуальне будівництво на території району» виконавчий комітет Першотравневої районної ради народних депутатів Чернівецької області дозволив поліпшити житлові умови громадян на території району за свій рахунок згідно Додатку№2 та дозволити обласному бюро техінвентаризації внести відповідні зміни згідно Додатку №2 . Згідно даного додатку №2: гр. [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] (квартира власна) просить узаконити самовільну двоповерхову прибудову, яка складається з трьох житлових кімнат площею 24,6 м2, 18,7 м2, 11,8 м2, холла 11,0 м2, кухні 8,8 м2, санвузла 1,4 м2, та коридора 2,5 м2. Склад сім`ї - З особи (оскільки на той момент народилася позивачка 16.12.1993р.). Обґрунтованість прийнятого рішення: у зв`язку з тим, що самовільно побудована двоповерхова прибудову відповідно до техдокументації, затвердженої на засіданні міжвідомчої комісії (Протокол №7 від 16.08.1995 року) технічно можливо дану прибудову узаконити. Станом на 01.03.1995 року склад сім`ї - три особи, які проживали у спірному будинку, підтверджується копією довідки виписки з домової книги про склад сім`ї та прописку. 24 грудня 1996 року зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 30.06.1999 року. Згідно листа № 1805 від 17.08.2007 року виданого Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації, адресованого департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин, Чернівецьке ЧКОБТІ повідомляє, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 25.11.1992 року, та гаражу літ. «Б» на підставі Договору купівлі-продажу від 12.10.1994 року. В квартирі [ADDRESS] гр. [PERSON] проведено реконструкцію з добудовою та надбудовою згідно рішень Першотравневого райвиконкому від 14.04.1993 року №56/5, від 31.08.1995 року №115/10. Необхідна заміна вищевказаних правовстановлюючих документів на свідоцтво про право власності на житловий будинок [ADDRESS] . В наслідок чого, 26 вересня 2007 року було складено Акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків, а саме житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами за адресою [ADDRESS] , з відміткою «реконструкція». Державна приймальна комісія встановила, що будівництво здійснено на підставі рішення виконавчого комітету Першотравневої районної в місті ради від 14.04.1993 року №56/5, від 31.08.1995 року №115/10, рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 09.03.2004 року №194/5. Будівельно-монтажні роботи здійснено в терміни: початок робіт травень 1993 року, закінчення робіт липень 1995 року. Пред`явлений до прийняття в експлуатацію приватний житловий будинок має такі показники: загальна площа 161,60 м2, житлова площа 82,60 м2, кількість кімнат 5, кількість поверхів 2, належні до нього надвірні споруди: гараж літ «Б», огорожа №1. Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №825/20 від 23.10.2007 року «Про затвердження актів державних приймальних комісій з прийняття в експлуатацію» індивідуальних житлових будинків, вирішено затвердити акти державних приймальних комісій з прийняття в експлуатацію індивідуальних житлових будинків та видати свідоцтва про право власності громадянам: [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] з належними до нього надвірними спорудами. Згідно свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] від 12.11.2007 року [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] з належними до нього надвірними спорудами, форма власності приватна, частка 1/1. Згідно Витягу з рішення Чернівецької міської ради №545 від 27.03.2008 року «Про передачу безоплатно у власність земельних ділянок», вирішено затвердити матеріали інвентаризації земельних ділянок, передати фізичним особам земельні ділянки безоплатно у власність, а саме передано у власність гр. [PERSON] земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , загальною площею 0,0285 га. Та 15 липня 2008 року гр. [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №178989, кадастровий номер 7310136600:06:003:0036, розміром 0,0285 га, цільове призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку», яка розташована за адресою [ADDRESS] . Згідно листа від 09.04.2009 року №1729/0202, вбачається, що Чернівецька міська державна санітарно-епідеміологічна служба у відповідь на заяву [PERSON] не заперечує проти будівництва літньої кухні, при умові виготовлення робочого проекту та погодження його з відповідними службами міста. Згідно висновку наданого Чернівецьким КОБТІ №5046 від 06.11.2012 року щодо заміни правовстановлюючих документів, адресованого Виконавчому комітету Чернівецької міської ради, Чернівецьке КОБТІ повідомляє, що [PERSON] є власником будинку за [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 12.11.2007 року. У 2008 році власником було побудовано літню кухню літ. «В», що не являється самочинним будівництвом і потребує заміни правовстановлюючих документів. На даний час на земельній ділянці розташовані: житловий будинок літ. А загальною площею 161,6 кв.м. в тому числі житловою площею 82,6 кв.м. (п`ять житлових кімнат), гараж літ. «Б», літня кухня літ. «В», огорожа №1. Згідно Декларації про готовність об`єкта до експлуатації зареєстрованої 29.11.2012 р. №ЧВ19112233313, будівництво літньої кухні літ. «В» по [ADDRESS] : початок будівництва 2007 р. закінчення будівництва 2008 р., один поверх, площа 24,9 кв.м., вважати закінчений будівництвом об`єкт готовим до експлуатації. Відповідно до Витягу з рішення виконавчим комітетом Чернівецької міської ради №818/24 від 11.12.2012 року «Про оформлення права власності на індивідуальні житлові будинки», вирішено оформити право приватної власності [PERSON] на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами на [ADDRESS] , в тому числі: п`ятикімнатний житловий будинок літ. А загальною площею 161,60 кв.м., житловою площею 82,6 кв.м., гараж літ. Б, літня кухня літ. В, огорожа №1, у зв`язку із прийняттям в експлуатацію літньої кухні літ. В., на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Чернівецькій області 29.11.2012 р. №ЧВ 19112233313, свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.11.2007 року, заява [PERSON] від 29.11.2012 року. Чернівецькому міському бюро технічної інвентаризації у встановленому законодавством порядку видати свідоцтво про право власності на об`єкти нерухомого майна, що зазначені в цьому рішенні. Рішенням №818/24 від 11.12.2012 року «Про оформлення права власності на індивідуальні житлові будинки» Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації було видано [PERSON] свідоцтво про право власності [NUMBER] від 14.12.20012 року, що підтверджується копією витягу про державну реєстрацію прав від 26.12.2012 року та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.08.2021 року. Згідно довідки про склад сім`ї № 2378 від 02.08.2021 p., виданої ТОВ «ТД Укрвторресурс», за адресою: м. Чернівці, вул. Краснодарська,1 з 05.02.2008 року зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Зі змісту довідки № 2814 від 07.09.2021 p., виданої ТОВ «ТД Укрвторресурс», [PERSON] постійно проживав і перебував на реєстраційному обліку за місцем проживання у [ADDRESS] з 05.02.2008 року по [INFO] , тобто по день його смерті. На день смерті [PERSON] разом з ним в одній квартирі були зареєстровані донька [PERSON] та відповідачка [PERSON] . Згідно архівної довідки №2922 від 13.09.2021 року, виданої ТОВ «ТД Укрвторресурс», [PERSON] , [PERSON] були зареєстровані за адресою [ADDRESS] , з 01.02.1989 року до 05.02.2008 року. [PERSON] була зареєстрована заданою адресою з 16.12.1993 року до 05.02.2008 року (з моменту народження), а [INFO] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були перереєстровані за даною адресою згідно документів на власність. Відповідно до акту від 27.09.2021 року, складеного комісією дільничного комітету ТОВ «ТД Укрвторресурс», комісія виходом за адресою м. Чернівці, вул. Краснодарська, 1, при опитуванні сусідів встановила, що [PERSON] , [INFO] , проживав разом зі своєю сім`єю: дружина - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] , за даною адресою [ADDRESS] , з 1989 року по момент його смерті. За час спільного проживання вели спільне господарство. Як вбачається із відповіді №Б-448 від 12.08.2002 року наданого Управлінням житлового господарства на звернення [PERSON] , при повторному огляді будинку [ADDRESS] , де мешкає [PERSON] встановлено, що внаслідок тривалого витоку водопровідного вводу, що проходить через буд. [ADDRESS] до будинку [ADDRESS] , двір будинковолодіння підтоплений водою з центральної водопровідної мережі. Власнику квартири [ADDRESS] [PERSON] запропоновано терміново вирішити питання витоку вводу водопровідної мережі та з метою відведення дощових вод, влаштувати відповідні елементи в своєму будинку, які на даний час відсутні. Згідно Договору №S-00414 від 08.06.2010 року на виготовлення та встановлення метало-пластикових конструкцій, вбачається [PERSON] «Замовник», та ФВ Болена «Виконавець» бере на себе зобов`язання виготовити до 14.06.2010 року та встановити за адресою в [ADDRESS] віконні (дверні) конструкції та копією квитанції про оплату [PERSON] суми згідно умов договору. [PERSON] помер [INFO] у віці 60-ти років, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 21.08.2021 року. Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №66352395 від 09.09.2021 p., виданого приватним нотаріусом Войціховським А.В. відкрито спадкову справи №68275042 стосовно [PERSON] . Повідомлення приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Войціховського А.В. від 30.09.2021 року позивачу відмовлено у вчинені нотаріальних\~ дій( видачі свідоцтва про право на спадщину за законом) у зв`язку з відсутністю доказів належності до однієї із черг спадкоємців та відсутності правовстановлюючих документів на об`єкт успадкування. Норми права, та мотиви їх застосування. Відповідно до положень частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У\~статті 129 Конституції України\~закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Згідно з частиною третьою\~статті 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст. 1216 та ст. 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно із частиною другою\~статті 3 СК України сім`ю\~складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Оцінюючи в сукупності докази надані позивачкою, суд приходить до висновку про підтвердження факту постійного проживання відповідачки з покійним [PERSON] та наявність факту ведення спільного господарства, наявності в сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, здійснення ремонтних та будівельних робіт, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Вказані обставини також підтверджуються свідками допитаним у судовому засіданні та фактично частково визнаються і самою відповідачкою [PERSON] , оскільки остання не заперечує, що покійний [PERSON] проводив ремонтні роботи у будинку (замінював вікна, двері). В свою чергу слід зазначити, що показання свідка [PERSON] не можуть свідчити про відсутність факту спільного проживання сторін однією сім`єю та відсутності у сторін спільного бюджету, так як з її пояснення вбачається. що остання не знає про ведення спільного бюджету [PERSON] та [PERSON] так як це інша сім`я та вона не цікавилась цим. За таких підстав суд приходить до висновку, що [PERSON] та покійний [PERSON] (спадкодавець) після розірвання шлюбу 26.12.1996 р. продовжували фактично проживати разом однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство з моменту розлучення по момент смерті [PERSON] тобто до [INFO] , а тому позовні вимоги позивачі в цій частині підлягають задоволенню. Розглядаючи позовну вимогу позивачки про визнання права власності на спадкове майно суд виходить із наступного. Так, відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав. У відповідності до ст.ст. 22, 23 КпШС (що дія станом на час виниклих правовідносин), нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Укладення подружжям угод щодо спільного майна Майном, нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою. Згідно ст.ст. 28 КпШС (що дія станом на час виниклих правовідносин) в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Статтею 74 СК України\~визначено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього кодексу. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною підставою для виникнення у них прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17. Як вбачається із Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків, а саме житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами за адресою [ADDRESS] , з відміткою «реконструкція». Державна приймальна комісія встановила, що будівельно-монтажні роботи здійснено в терміни: початок робіт травень 1993 року, закінчення робіт липень 1995 року, який [PERSON] підписала, тобто спірне майно були прийняте в експлуатацію після реконструкції до розірвання шлюбу між останньою та спадкодавцем. З огляду на наведене, суд вважає, що спірне майно набуте [PERSON] та покійним [PERSON] є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя в рівних частках оскільки за життя [PERSON] між ними інших домовленостей не визначено, шлюбний договір відсутній. \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ч.1\~ст.1218\~ЦК Українидо складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.\~ ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Частиною\~ ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст.ст. 1216, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та\~\~обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за\~\~ життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,\~ у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Слід зазначити, що позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] відносяться до першої черги спадкування за законом передбаченою статтею 1261 ЦК України. Однак відомостей, що відповідачка [PERSON] зверталась до нотаріуса із завою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця у термін визначений законодавством матеріали справи не містять, а тому [PERSON] вважається такою, що не прийняла спадщину. Отже на підставі вище викладеного враховуючи що, спірне майно належало спадкодавцю, а отже входить до складу спадщини, померлим [PERSON] за життя частка у спільному майні не була виділена так як його право на спірне майно ніким не порушувалось та не оспорювалось, заповіту ним складено не було, позивачка є спадкоємцем вказаного нерухомого майна за законом першої черги, вчасно звернулася в органи нотаріату з заявою про прийняття спадщини, проте реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину не змогла у зв`язку з відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, а тому за нею слід визнати право власності на вказане майно в порядку спадкування після смерті батька. Позивачка у зв`язку із захистом своїх прав понесла судові витрати які складаються із наступного: судового збору при поданні позовної заяви у розмірі 12258 грн. 00 коп. та судового збору при поданні\~заяви про\~забезпечення позову у розмірі 454 грн. 00 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представником позивача у справі подані докази понесених судових витрат у строк визначений ст. 141 ЦПК України( квитанції). Позовні вимоги [PERSON] задоволенні у розмірі 100%. Отже з [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] судові витрати, а саме: судовий збір, що сплачений при поданні позовної заяви у розмірі 12258 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 454грн. 00 коп., що сплачений при поданні заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved