Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

у серпні 2022 року [PERSON] звернулася до суду зі вказаним позовом, в якому вона просить: надати дозвіл на виготовлення дітям [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , паспортів громадян України для виїзду за кордон, без згоди їх батька - [PERSON] , [INFO] ; надати дозвіл на оформлення документів для тимчасового проживання в Республіці Туреччина дітям [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , без згоди їх батька - [PERSON] , [INFO] ; надати дозвіл на отримання візи для в`їзду до Канади та Сполучених Штатів Америки, а також на оформлення документів для тимчасового проживання у цих країнах дітям [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , без згоди їх батька - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 11.08.2022 суд відкрив провадження за правилами загального позовного провадження. 08.09.2022 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги, пояснивши, що на зараз її довірителька з дітьми перебувають в Туреччині, де мають намір оформити дозвіл на проживання на два роки, а при можливості виїхати до Канади чи США. Однак оформити дозвіл вона не може, оскільки термін дії закордонних паспортів спливає раніше. Відповідач у судове засідання не з`явився, 23.09.2022 подав заяву про розгляд справи без його участі та позовні вимоги визнав (а.с.78,79). Суд уважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та дослідивши письмові докази, надані суду, дійшов такого висновку. Судом установлено, що позивач та відповідач є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.21,26,27). Сторони в шлюбі не перебувають. Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Разом з тим пунктом 1 абзацу 2 частини 5 ст. 157 СК України визначено, що той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк до одного місяця та більше з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, підтвердженої довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів. Також суд звертає увагу, що Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року впроваджено правовий режим воєнного стану на території України, який діє і на тепер. У зв`язку з введенням воєнного стану в Україні Кабінетом Міністрів України спрощено порядок виїзду за межі України дітей, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків. Так, пунктом 2-3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 передбачено, що виїзд за межі України дітей, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, баби, діда, повнолітніх брата, сестри, мачухи, вітчима або інших осіб, уповноважених одним з батьків письмовою заявою, завіреною органом опіки та піклування, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків та за наявності паспорта громадянина України або свідоцтва про народження дитини (за відсутності паспорта громадянина України)/документів, що містять відомості про особу, на підставі яких Держприкордонслужба дозволить перетин державного кордону. Після прибуття дітей, до держави остаточного перебування особи, що супроводжують дітей, зобов`язані протягом одного робочого дня звернутися до консульської установи України в державі перебування для постановки їх на тимчасовий консульський облік. З цих підстав, суд уважає, що у позивача на даний час не існує перешкод для виїзду із малолітніми дітьми за кордон без рішення суду та нотаріально посвідченої згоди батька у разі виникнення загрози пов`язаної із воєнним станом. Крім того, суд бере до уваги висновок Великої Палати Верховного Суду, який у своїй постанові від 04 липня 2018 року у справі № 712/10623/17-ц сформулюваний тим, що тимчасовий виїзд за кордон у супроводі одного з батьків має відповідати найкращим інтересам дитини і такий дозвіл за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період, з визначенням його початку й закінчення, а також із зазначенням країни, до якої вивозиться дитина. Виходячи з положень Сімейного Кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" і Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення, а також із зазначенням країни, до якої вивозиться дитина. В той же час, позивачка з дітьми вже перебувають за кордоном та строк дії закордонних паспортів дітей не сплив (а.с.72-77), натомість позивачкою не зазначено конкретна країна та період часту, куди вона планує вивезти дітей, що суперечить нормам Закону, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Крім того, не можуть бути задоволені позовні вимоги щодо захисту права, яке може бути порушене в майбутньому і щодо якого невідомо, чи буде воно порушене, враховуючи що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог. Так, об`єктом захисту позовного провадження є порушене, невизнане або оспорюване право чи охоронюваний законом інтерес. Аналізуючи встановлені на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті наведених норм чинного законодавства, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed