Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі ј частини його доходу (заробітку) на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначила, що p відповідачем вони перебували у шлюбі з 2002 по 2005. Від шлюбу у них народилося двоє дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Аліменти на утримання на час неповноліття дітей, відповідач сплачував за рішенням суду. На даний час донька досягла повнолітня, однак продовжує навчання на денній формі навчання в Комунальному закладі «Дніпропетровський фаховий мистецько-художній коледж культури» та немає можливості влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Період навчання триватиме до 30.06.2024. Донька знаходиться повністю на утриманні позивача, вона купує її необхідні речі (одяг, взуття, косметику, засоби гігієни), купує харчування, канцелярські товари, надає гроші на транспорт та оренду житла. Відповідач в добровільному порядку допомоги доньці на навчання не надає, більш того, він не приймає ніякої участі у її вихованні, не цікавиться її здобутками, тому вона змушена звернутися з данним позовом до суду. Зазначила в позові, що [PERSON] офіційно працевлаштований, має постійне місце роботи та отримує заробітну плату в Концерні « МТМ», є здоровою працездатною особою, що надає йому можливість сплачувати аліменти на утримання доньк. що продовжує навчання. Позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач надав відзив на позовну заяву, проти задоволення вимог заперечує частково, згідний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/8 частині заробітку, оскільки надає матеріальну допомогу своїй матері, яка є особою пенсійного віку. Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено,\~що [PERSON] \~та [PERSON] \~є батьками\~ [PERSON] ,\~що підтверджуєтьсякопіями свідоцтва про народження останньої та свідоцтва про розірвання шлюбу. Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. [PERSON] , [INFO] , навчається у Комунальному закладі «Дніпропетровський фаховий мистецько-художній коледж культури» Дніпропетровської обласної ради ВНЗ 1 р.а., строк закінчення навчання 30.06.2024. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, які можуть стягуватися на утримання лише неповнолітньої дитини, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] працює, має постійний, регулярний дохід, за станом здоров`я є працездатним і спроможним сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно. Суд не враховує посилання відповідача на те що, на його утриманні є непрацездатна особа, його мати, оскільки не надано належних та допустимих доказів щодо цієї обставини, оскільки пенсійне посвідчення № [NUMBER] видане « [PERSON] », а прізвище відповідача « [PERSON] ». Крім цього, взагалі немає доказів того, що ці особи є матір`ю та сином. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до положень статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд, вважає можливим допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому в порядку ч.1 ст.141 ЦПК України суд має підстави покласти судовий збір на іншу сторону та стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі ставки судового збору, встановленого п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір" на момент подачі позовної заяви до суду, у розмірі 992,40 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved