Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Аско-Донбас Північний» про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування. Свої вимоги мотивував тим, що 11 вересня 2021 року водій [PERSON] керуючи автомобілем «Volkswagen Caddy» р/н [NUMBER] по вул. С. Нігояна в с. Тарасівка, Фастівського району Київської області на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг з вул. І. Франка, не надав перевагу в русі автомобілю «Mazda CX-5» р/н [NUMBER] , що належить позивачу. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.10.2021 року у справі №369/12928/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказав, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність винної особи на момент ДТП була застрахована відповідно до умов полісу ОСЦПВВНТЗ №203379601, а також за договором добровільного страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів №1100537 виданих ПрАТ «СК АСКО ДС» дійсних на дату ДТП. Страховик здійснив виплату лише частини страхового відшкодування у розмір 130\~000 грн. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку №3594 від 15.12.2021 року вартість матеріального збитку завданого власнику «Mazda CX-5» р/н [NUMBER] складає 243\~273,51 грн. Враховуючи викладене просив суд стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Аско-Донбас Північний» на користь позивача несплачену частину страхового відшкодування у розмірі 100\~000 грн.; судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2022 року відкрито провадження за даним позовом, розгляд справи призначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У встановлений строк сторони заперечень щодо такого розгляду не направили. Відповідач ПАТ «СК Аско-Донбас Північний» про розгляд справи повідомлений належним чином. Ухвалу про відкриття, позовну заяву з додатками отримано 21 червня 2022 року, що підтверджено зворотнім повідомленням та є належним повідомленням. Відзив на позов суду не подав. Причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань від відповідача станом на час прийняття рішення до суду не надходило. Відповідно до вимог ст.280\~ЦПК\~України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступного. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст.\~4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог\~\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~\~Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.\~\~Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що 11 вересня 2021 року о 23:50 год., водій [PERSON] ,керуючи автомобілем «Volkswagen Caddy», днз\~ [NUMBER] , по вул. С.\~Нігояна в с. Тарасівка Фастівського району Київської області, на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг з вул. І.\~Франка, не надав перевагу в русі автомобілю «Mazda CX-5», днз\~ [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався головною дорогою та мав перевагу в русі, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів, при зіткненні автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 жовтня 2021 року [PERSON] , [INFO] , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.\~124 КУпАП. Постанова суду не оскаржувалась. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність винною особи була застрахована в ПрАТ СК «Аско-Донбас Північний» відповідно до полісу №203379601. Відповідно до полісу №203379601 обов`якового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 130\~000 грн. Відповідно до полісу №1100537 добровільного страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів (Страховий продукт «Відповідальність / Власника ТЗ / Додаткове покриття Плюс») вбачається, що страхова сума становить 100\~000 грн. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в частині 1 ст. 1166 ЦК України, згідно якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1997 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом 1961-IV. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ст. 3 Закону 1961-IV визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 цього Закону). За змістом Закону №\~1961-IV (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до п. 34. 4 ст. 34 Закону, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілим також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку від 15.12.2021 року № 3594 вартість відновлюваного ремонту заподіяного власнику КТЗ «Mazda CX-5»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу становить 243\~273,51 грн. Відповідач належних та допустимих доказів на спростування розміру завданої шкоди суду не надав. Позивач в позовній заяві посилається на те, що відповідачем за результати розгляду заяви було здійснено виплату лише частину страхового відшкодування у розмірі 130\~000 грн., що відповідає ліміту відповідальності Страховика за полісом №203379601, разом з тим цивільно-правова відповідальність винної особи була забезпечена і за Договором добровільного страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів №1100537 з лімітом відповідальності 100\~000 грн. Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону, Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним суми страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна імпортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. За приписами ст. 12 та 36 Закону, сума страхового відшкодування завжди зменшується на розмір франшизи. Згідно полісу № 203379601 франшиза складає 0 грн. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. У п. 1.8. ст. 1 Закону зазначено, що страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору. В силу вимог ст.ст.12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.76ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності. Відповідно до вимог ст.77ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Положеннями ч. 2 ст.78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.(ст.79 ЦПК України) Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях( ч.6 ст.81 ЦПК). Відповідно до норм ст.89ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. \~ \~ \~ \~За Правилами добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту (включаючи відповідальність перевізника), затверджених 30 листопада 2006 року та розміщених на сайті страхової компані (п.13.1): рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування приймається Страховиком протягом 15 днів з дати отримання всіх необхідних, відповідним чином оформлених документів про подію і заподіяних її настанням збитків, зазначених в розділі 12 цих Правил, якщо інше не передбачено умовами договору страхування. У разі прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування Страховик протягом п`яти робочих днів з дати прийняття відповідного рішення повідомляє (надсилає, видає) Страхувальника та/або третю особу у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Судом встановлено, що на підставі поданих позивачем документів, страховою компнаією прийнято рішення та виплачено страхове відшкодування в розмірі 130 000 грн. Рішення про відмову у виплаті по додатковому полісу страховиком не приймалось. Враховуючи викладені обставини, які не були спростовані відповідачем, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача несплачену частину страхового відшкодування у розмірі 100\~000 грн., оскільки розмір завданого збитку перевищує ліміт відповідальності за полісом обовязкового страхування. Звертаючись до суду з позовом, позивач вказав, що крім несплаченої частини страхового відшкодування, він також поніс витрати пов`язані зі складанням звіту про визначення вартості матеріального збитку в розмірі 2 000 грн. На підтвердження даних доводів позивач надав квитанцію до прибуткового касового ордера №516 від 15.12.2021 року Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно до ч. 3 ст.\~133, ст.\~140, ч. 2 ст.\~141 ЦПК України, особа, як понесла витрати, пов`язані з витребуванням доказів та вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи, має право вимагати відшкодування цих судових витрат за рахунок іншої сторони. Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частинами 1, 2\~ст. 246 ЦПК України\~визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що 23 грудня 2021 року між [PERSON] та адвокатом Конюшко Денисом Борисовичем було укладено договір про надання правової допомоги №28/12/21-ЮП/IL. Відповідно до п. 1.1 Замовник замовляє, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором, а замовник зобов`язується оплатити адвокату надані послуги на умовах договору. Відповідно до п. 2.2.3 адвокат має право отримати оплату наданих послуг в строки та в об`ємах, що передбачені договором. Відповідно до п. 2.3.2 замовник зобов`язаний своєчасно оплатити надані адвокатом послуги. Відповідно до акту виконаних робіт № 1 відповідно до Договору про надання правової допомоги №28/12/21-ЮП/IL від 23 лютого 2022 року укладеного між [PERSON] та позивачем вбачається, що адвокат надав позивачу наступні послуги: юридична консультація, вивчення документів, збирання доказів, складання та подання позовної заяви. Вартість послуг складає 10 000 грн. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру вбачається, що [PERSON] прийняв від [PERSON] відповідно до договору про надання правової допомоги №28/12/21-ЮП/IL від 23.12.2021 року грошові кошти у розмірі 10\~000 грн. За приписами статті 30\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У свою чергу, в підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Дослідивши, додані позивачем, докази щодо обсягу послуг, наданих адвокатом, а також враховуючи складність даної цивільної справи та часом витраченим адвокатом, суд приходить до висновку про обґрунтованість понесених витрат відповідачі на професійну правничу допомогу у розмірі 6000, 00 гривень. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи викладені обставини справи суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial