Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання. В позові позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 30.06.2022 року і до закінчення дитиною навчання - до 29.06.2027 року. Позов мотивований тим, що позивач з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.12.2003 року по [INFO] . За час шлюбу в подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу батьків донька проживає з матір`ю, [INFO] вона досягла повноліття. Оскільки повнолітня донька [PERSON] продовжує навчання в Донецькому національному університеті, доходу не має, вона потребує матеріальної допомоги батька. Позивач самостійно утримує доньку, перебуває у декретній відпустці, отримує соціальну допомогу в розмірі 860 гривень на місяць та аліменти на молодшу доньку, що є її єдиним доходом, чого не вистачає на утримання двох дітей. Відповідач працевлаштований та має можливість надавати доньці матеріальну допомогу. Викладене стало підставою для звернення позивачем до суду з даним позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.07.2022 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. 22.08.2022 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Відзив мотивований тим, що відповідач позбавлений матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , оскільки на його утриманні перебувають дружина [PERSON] , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, та двоє малолітніх дітей [PERSON] , 2018 року народження, та [PERSON] , 2021 року народження. Відповідач, отримуючи заробітну плату в розмірі 12 000 гривень на місяць, самостійно несе всі витрати по утриманню сім`ї та стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] поставить його у скрутне матеріальне становище, залишить його без засобів для існування, призведе до утворення заборгованості зі сплати цих аліментів. Додатково додав, що донька при вступі до ВНЗ могла скористатися пільгами як донька учасника бойових дій та отримувати стипендію, однак такого бажання не виявила. Зазначив, що обов`язок з утримання дітей мають обоє батьків. 26.08.2022 року до суду надійшла відповідь на відзив, що містить підписи позивача та представника « [PERSON] ». В ній сторона позивача наполягає на повному задоволенні позову [PERSON] . Така позиція мотивована тим, що відповідач після розлучення з позивачем не цікавився життям доньки, не спілкувався з нею, не телефонував, не вітав зі святами, лише сплачував аліменти. Донька батька не знає, впродовж 12 років вони не спілкуються, скористатися його пільгами як учасника бойових дій не могла. Крім того, позивач теж має статус учасника бойових дій, однак така пільга не гарантувала доньці вступ на бюджетну форму навчання до ВНЗ. Додатково вказано, що відповідач щомісячно отримує від держави 30 000 гривень (додаткова винагорода на період воєнного часу), однак з цієї суми аліменти доньці не сплачує. Зазначила, що відповідач має пільги від держави як учасник АТО на оплату комунальних послуг (75% на кожного члена сім`ї, монетизацію комірних, пільги на проїзд), в смт. Погребище має приватний будинок, легковий автомобіль «Skoda», може надавати доньці матеріальну допомогу, однак хоче уникнути виконання батьківського обов`язку, поклавши весь тягар з утримання доньки на позивача. Інших заяв по суті спору матеріали справи не містять. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.20). На момент пред`явлення даного позову [PERSON] досягла повноліття. Згідно довідки №50/06.7.1-16, виданої 21.05.2022 року Донецьким національним університетом імені Василя Стуса, [PERSON] є студентом І курсу денної форми навчання факультету іноземних мов (035 Філологія), період навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2025 року (а.с.15). В довідці зазначено, що студентка навчається за державним замовленням. [PERSON] зареєстрована та проживає разом з матір`ю [PERSON] (позивачем у справі) за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Відповідно до витягу з наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону (по стройовій частині) №32 від 17.02.2020 року, [PERSON] надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 18.02.2020 року по [INFO] (а.с.9). На утриманні [PERSON] знаходиться сім`я в складі доньок [PERSON] , 2004 року народження, та [PERSON] , 2019 року народження (а.с.16). Відповідно до довідки №1174, виданої Управлінням соціального захисту населення (Правобережне) Управління соціальної політики Вінницької міської ради 29.04.2022 року, [PERSON] перебуває на обліку в УСЗН (Правобережне) та отримує одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860 гривень на місяць (а.с.18). Згідно ст. 199 ч. 1 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно п.20 Постанови пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. [PERSON] є повнолітньою донькою позивача та відповідача, яка продовжує навчання. Положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не бере до уваги надані позивачем договір про навчання у Донецькому національному університеті імені Василя Стуса №763/78-1/21 від 30.08.2021 року, в якому зазначено, що [PERSON] навчається за кошти фізичних/або юридичних осіб (п.12), та договір про надання платної освітньої послуги №763/78-1/21 від 30.08.2021 року, згідно якого навчальний рік коштує 27 868 гривень (розділ ІІІ), оскільки зазначені договори не містять підписів сторін. Представлені суду копії (оригінали) наведених вище договорів (їх проектів) позивачем у встановленому процесуальним законом порядку не засвідчено. З огляду на викладене у суду виникає об`єктивний сумнів щодо укладення наведених договорів в тій редакції, яка представлена суду. Крім того, позивачем не надано суду доказів того, що нею здійснювалися оплати за навчання доньки. Згідно виданої 21.05.2022 року Донецьким національним університетом імені Василя Стуса довідки №50/06.7.1-16, [PERSON] є студентом І курсу денної форми навчання факультету іноземних мов (035 Філологія), період навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2025 року, та навчається за державним замовленням. (а.с.15) Таким чином витрати позивача на оплату навчання доньки є перед судом недоведеними. Окрім зазначеного, позивачем не надано суду доказів того, що [PERSON] не отримує доходів, зокрема у виді стипендії. Суд не приймає до уваги надану до суду відповідь на відзив, оскільки її підписано неповноважною особою, з огляду на наступне. Згідно договору про надання правової допомоги від 25.08.2022 року, адвокат Куйдан О.І. від [PERSON] отримав повноваження виключно на написання скарги на дії державного виконавця у виконавчому провадженні №69088604. Доказів наявності у адвоката Куйдана О.І. повноважень діяти від імені [PERSON] у справі, яка на даний час перебуває в провадженні суду (справи про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання) матеріали справи не містять. Крім того, до відповіді на відзив не додано доказів надіслання її копії відповідачу, що є недотриманням вимог, встановлених ч.3 ст.179 ЦПК України, та позбавило відповідача процесуального права на подання до суду заперечень. Судом встановлено та підтверджено відповідачем у відзиві на позов, що відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу своїй повнолітній донці, яка продовжує навчання. Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина, і цей обов`язок також розповсюджується на відповідача. Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання є правом повнолітньої дитини або одного з батьків, з якими вона проживає, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] працевлаштований на посаду контролера ІІ категорії Територіального управління Судової охорони у Вінницькій області, за період з лютого по липень 2022 року отримав заробітну плату в загальному розмірі 94 318,69 гривень (середньомісячний нарахований дохід 15 719,78 гривень) (а.с.55). З 21.04.2017 року [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , подружжя має 2-х малолітніх дітей [PERSON] , 2018 року народження, та [PERSON] , 2021 року народження (а.с.56-58). Дружина відповідача [PERSON] з 28.02.2022 року перебуває в соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що вбачається з довідки №364, виданої АТ «Креді Агріколь Банк» 09.08.2022 року (а.с.60), з березня 2022 року заробітну платню не отримує (а.с.60-62). Відповідач у відзиві зазначив, що усвідомлює свій обов`язок надавати повнолітній донці матеріальну допомогу на період її навчання, однак заперечує свою матеріальну можливість надавати таку допомогу, оскільки на його утриманні перебуває дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, та двоє малолітніх дітей. Однак відповідач не надав суду доказів про своє повне матеріальне становище (наявність нерухомого чи рухомого майна у власності, банківських вкладів, довідку з органів ДПС про доходи), обмежившись наданням довідки про розмір заробітної плати. Тому твердження відповідача про неможливість надавати повнолітній донці матеріальної допомоги теж є недоведеними. Разом з тим Законом передбачено, що обоє батьків повинні нести тягар з утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання (незалежно від форми такого навчання). Враховуючи правові висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 24 грудня 2014 року по справі №6-186цс14 та постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року по справі №208/3075/16, суд дійшов висновку, що можливо стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання в Донецькому національному університеті. Суд, врахувавши вимоги ст.182 СК України, прийшов до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/7 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу по аліментам за один місяць. Витрати позивача на правову допомогу в сумі 2000 грн., стягненню з відповідача на її користь не підлягають, оскільки такі витрати позивачем перед судом у цій справі є недоведеними. Як встановлено судом наведені кошти сплачені позивачем за представництво адвокатом Куйданом О.І. її інтересів в іншій справі.

Outcome: partial