Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У серпні 2022 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із позовом про визнання за ними права на завершення приватизації у рівних частинах земельної ділянки площею 0,1490 гектарів, кадастровий номер: 6823355100:01:001:0021 для будівництва та обслуговування житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Свої вимоги мотивують тим, що рішенням Новоушицької селищної ради Хмельницької області від 24 листопада 2006 року № 10 вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвічують право власності на земельну ділянку для обслуговування житлових будинків та видати державні акти на право приватної власності на земельні ділянки, у тому числі [PERSON] ( [ADDRESS] в розмірі 0,1490). Однак, за життя [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку не отримала, оскільки [INFO] померла. Позивачі спадщину після смерті матері прийняли, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки державний акт на спірну земельну ділянку був виданий після смерті [PERSON] , а тому остання не набула права власності на земельну ділянку, у зв`язку з чим виникає необхідність у завершенні приватизації. Позивачі [PERSON] ,\~ [PERSON] подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Від відповідача Новоушицької селищної ради Хмельницької області надійшла заява про розгляд справи без участі представника, при розгляді справи відповідач поклався на думку суду(арк.спр.55). Процесуальні дії у справі 17 серпня 2022 року відкрито провадження у справі, задоволено клопотання позивачів про витребування доказів. 08 вересня 2022 року підготовче засідання відкладено у зв`язку із неявкою позивачів. 23 вересня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Фактичні обставини справи, встановлені судом Позивачі [PERSON] , [PERSON] є синами [PERSON] , про що свідчать свідоцтва про народження (арк. спр.8,9). Рішенням Новоушицької селищної ради №10 від 24 листопада 2006 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку», у тому числі, [PERSON] , затверджено технічну документацію із землеустрою та вирішено видати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку розміром 0,1490 для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] (арк. спр.12, 13 на звороті). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (арк.спр.10). 02 квітня 2007 року на ім`я [PERSON] виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №036234, площею 0,1490 гектарів, яка розташована на території с. Каскада, Новоушицького району Хмельницької області та призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер:\~6823355100:01:001:0021\~ (арк.спр.11). Оціночна вартість земельної ділянки площею 1490 кв.м, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер: 6823355100:01:001:0021, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] становить 16 791 грн. 40 коп. (арк. спр.14). Даними спадкової справи №271/2007 підтверджується, що позивачі [PERSON] , [PERSON] 13 та 20 серпня 2007 року подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] там їм\~були видані\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом на\~Ѕ частки\~домоволодіння,\~розташованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] . Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину відсутні (арк. спр. 32-54). Позивачам відмовлено у видачі свідоцтв на право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що державний акт на право власності на земельну ділянку виданий після смерті спадкодавця, що підтверджується постановою нотаріуса від 26 липня 2022 року (арк. спр. 16). З огляду на викладене виник спір та за вказаних обставин позивачі не можуть реалізувати свої права на спадкове майно в іншому (позасудовому) порядку. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1 ст. 1220, ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.ст. 1217, 1261 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Зібрані по справі та досліджені у судовому засіданні докази свідчать про те, що [INFO] померла [PERSON] . Позивачі [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці за законом першої черги, прийняли спадщину, оскільки подали заяви про прийняття спадщини нотаріусу у визначений законом строк. Умовою для переходу в порядку спадкування права на спадкове майно є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. «г», ч.1 ст. 81 ЗК України). Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1 ст. 1225 ЦК України). Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом (ч. 1 ст. 116 ЗК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин). Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (ч. 3 ст. 116 ЗК України). Приписи статті 118 ЗК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачали, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Згідно з частиною першою статті 125 ЗК України, в редакції Закону № 1066-VI від 05.03.2009, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Стаття 125 ЗК України, в редакції чинній до внесення вказаних змін, передбачала, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами (ст. 126 ЗК України). Отже, земельним законодавством, на час виникнення спірних правовідносин, були передбачені певні етапи набуття у власність земельної ділянки, а саме: надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки; розроблення проекту відведення; погодження проекту відведення; затвердження та передача у власність земельної ділянки; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю та його державної реєстрації. Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Новоушицької селищної ради №10 від 24 листопада 2006 року затверджено громадянам технічну документацію із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки. Згідно додатку до даного рішення, в списку таких громадян значилася і [PERSON] . Зазначене рішення на даний час не скасовано. В разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного Кодексу, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації, а не права власності на земельну ділянку. Оскільки позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] , яка за життя розпочала процедуру приватизації земельної ділянки, проте не завершила її, оскільки не отримала державного акту на право власності на земельну ділянку, то вважається, що позивачі набули права на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали [PERSON] на підставі статей 1216 та 1218 ЦК України, а саме права на завершення процедури приватизації та отримання даної земельної ділянки у власність, яке належало померлій [PERSON] на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті. У статті 16 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Обраний позивачами спосіб захисту права - визнання права є ефективним, право позивачів підлягає захисту, оскільки іншого порядку визнання права в даному випадку не існує. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України та такими засадами цивільного судочинства, як справедливість та верховенство права, тому враховуючи, що спір виник не внаслідок винних дій відповідача, який проти позову не заперечував, будь - яких дій, які б порушували право позивачів на оформлення спадщини не вчиняв, тому суд покладає судові витрати у виді судового збору на позивачів незалежно від результатів вирішення спору та підстав для їх стягнення з відповідача не вбачає.

Outcome: approved