Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-13 00:00:00

До Дніпровського районного суду міста Києва звернулась позивач [PERSON] з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСРА БЮТІ» про захист прав споживачів, відшкодування понесених витрат та моральної шкоди. Згідно заявлених вимог, позивач просить суд: розірвати договір, укладений 10 жовтня 2020 року між [PERSON] та ТОВ «ІСРА БЮТІ» та стягнути з ТОВ «ІСРА БЮТІ» на користь позивача понесені витрати у розмірі 41 122,31 грн та моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 10 жовтня 2020 року, після отримання безкоштовної процедури в косметичному салоні ТОВ «ІСРА БЮТІ», через введення позивача в оману співробітниками товариства, останні вмовили позивача укласти два договори. Так, 10 жовтня 2020 року між сторонами укладено договір на отримання комплексу по догляду та договір споживчого кредиту №АВН0R9229770136812 з АТ «Акцент-Банк» строком на 24 місяця для оплати вказаного комплексу по догляду в сумі 33 000,00 грн, зі сплатою реальної річної процентної ставки, відсотків річних - 40,61% річних, загальні витрати по кредиту 15 840,00 грн, щомісячної комісії, що нараховуються під час кредиту та сплачується клієнтом у складі щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі щомісячного платежу 1 320,00 грн, а щомісячний платіж складає 1 375,00 грн. Відповідно до п.8а договору споживчого кредиту (банківський продукт «Розстрочка») №АВН0R9229770136812 від 10 жовтня 2020 року, договірна сума споживчого кредиту у сумі 33 000,00 грн мала бути перерахована АТ «Акцент Банк» безготівково на поточний рахунок, який належить ТОВ «ІСРА БЮТІ». Позивач зазначає, що після підписання заяви позичальника №АВН0R9229770136812, графіку погашення кредиту, паспорту банківського продукту «Розстрочка» про умови кредитування АТ «Акцент-Банк» та сукупну вартість споживчого кредиту, позивач зрозуміла, що умови договору споживчого кредиту (банківський продукт «Розстрочка») №АВН0R9229770136812 від 10 жовтня 2020 року порушують законні права та інтереси позивача, як споживача фінансових послуг, оскільки в заяві позичальника передбачена щомісячна винагорода за надання фінансового інструменту в розмірі 1 320,00 грн, а щомісячний платіж складає 1 375 грн, сума кредиту становить 33 000,00 грн, абсолютне подорожчання кредиту - 48 840,00 грн. 22 жовтня 2020 року позивач звернулась до АТ «Акцент-Банк» із заявою про розірвання договору споживчого кредиту (банківський продукт «Розстрочка») №АВН0R9229770136812 від 10 жовтня 2020 року на суму 33 000,00 грн. Також, позивач зазначає, що неодноразово повідомляла особисто директора ТОВ «ІСРА БЮТІ» про відмову від послуг, подавши заяву про відмову від послуг 22 жовтня 2020 року. Після підписання вищевказаних договорів позивач не отримала жодної косметологічної послуги, оскільки позивачу не склали відповідний графік відвідувань, не надали відомостей про сертифікацію послуг і продуктів косметології, не повідомили інформацію про місце надання косметологічних послуг та про виконавців (спеціалістів/косметологів). На думку позивача, дії відповідача є нечесною діяльністю, що ввело в оману. Позивач зазначає, що намагалась врегулювати питання про розірвання договору з АТ «Акцент-Банк», однак рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 22 вересня 2021 року у справі №755/1833/21 в задоволені вимог позивача до АТ «Акцент-Банк» відмовлено через неповернення перерахованих на рахунок ТОВ «ІСРА БЮТІ» коштів до банку. 20 грудня 2021 року позивачем було погашено борг згідно Генеральної угоди про перегляд заборгованості у розмірі 41 122,31 грн та повністю закрито споживчий кредит (банківський продукт «Розстрочка») №АВН0R9229770136812 від 10 жовтня 2020 року. Позивач зазначає, що відсутність коштів для погашення кредиту, постійні погрози з боку колекторів, спричинило погіршення стану здоров`я та психологічного стану, чим заподіяно позивачу моральну шкоду. На думку позивача, її ошукано шахрайськими діями, завдано матеріального збитку, принижено гідність, у зв`язку з чим позивач оцінює моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн. Посилаючись на п.1 ч.7 ст.15 Закону України «Про захист прав споживача», позивач зазначає, що при укладанні договорів вона не отримала повної та своєчасної інформації про продукцію та виконавців послуг, їй не було надано інформацію про засоби, які застосовувались відповідачем при виконанні процедур, а також не було надано інформації щодо особи виконавців процедур та їх кваліфікації. Крім того, позивач зазначає, що жодна косметологічна процедура та будь-який товар, що передбачені умовами укладених між сторонами договорів, відповідачем надано не було, що на думку позивача, є істотним порушенням умов укладених між сторонами договірних зобов`язань, внаслідок чого позивач була позбавлена того, на що вона розраховувала при укладанні договорів. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 10 лютого 2022 року відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін (а.с.31-33). Копію вказаної ухвали суду про відкриття провадження з копією позовної заяви та доданими документами відповідачем отримано не було, конверт з надісланими документами повернувся з поштового відділення з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Позивачем додаткових заяв та пояснень до суду подано не було. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Розглянувши подані стороною позивача документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Судом установлено, що 10 жовтня 2020 року між «ІСРА БЮТІ» (сторона-1) та [PERSON] (замовник) був укладений договір, згідно умов якого сторона-1 зобов`язується підібрати та надати замовнику комплекс по догляду за шкірою обличчя/волоссям (надалі - комплекс по догляду), а замовник зобов`язується прийняти комплекс по догляду згідно акту(ів) приймання-передачі, сплатити за нього у визначеному порядку та розмірі, цим договором грошову суму (ціну). Комплексом по догляду є індивідуально підібраний комплекс догляду за шкірою обличчя та/або волосся, із застосуванням та/або продажом косметичної процедури, призначеної для такого догляду. Склад комплексу по догляду, перелік процедур та/або асортимент, кількість (комплектація) косметичної продукції комплексу по догляду і сума (ціна) комплексу по догляду зазначаються в переліку №1, що є невід`ємною частиною цього договору. (а.с.6) Згідно п.5.1. вказаного договору, повна вартість (ціна) комплексу по догляду за цим договором складає 45000,00 грн, акційна знижка на комплекс надається % (у разі надання знижки), а сума зі знижкою складає 33000,00 грн. Цього ж числа сторонами підписано Акт-перелік передачі, за змістом якого позивач отримала індивідуально підібраний комплекс товарів та послуг по догляду за обличчям та/або волоссям, перелік яких наведено у таблиці № 1, а саме: 1. Корбоксітерапія (30 хв) - 4 процедури. 2. Мікротоки - 4 процедури. 3. Процедура з використанням рідкого колагену (60 хв) - 4 процедури. 4. Пілінг поверхневий обличчя - 4 процедури. 5. RF-ліфтинг обличчя, шиї та зони декольте - 4 процедури. 6. Ліфтинговий масаж Anti-Age за унікальною авторською методикою (30 хв) - 5 процедур. 7. Безопераційна процедура наповненнам ГК (60 хв) - 1 процедура. 8. Безопераційний ліфтинг Dmae (60 хв) - 4 процедури. 9. Безопераційна процедура інтенсивного відновлення HSR (60 хв) - 4 процедури. 10. Безопераційна корекція глибоких зморшок та вікових змін (60 хв) - 3 зони. 11. Парафінотерапія рук - 6 процедур. Вказана загальна вартість комплексу по догляду - 33000,00 грн. (а.с.7) У пунктах 1-4 Акту-переліку передачі зазначено, що клієнта ознайомлено щодо якості та комплектності комплексу по догляду. Клієнт особисто ознайомився з документами щодо якості товару, що входить до комплексу по догляду, в тому числі з маркуванням і претензій не має. Сторона-1 своєчасно та в повному обємі надає замовнику необхідну, доступну, достовірну інформацію про комплекс по догляду, а замовник підтверджує це, а також свій свідомий і компетентний вибір комплексу по догляду за узгодженою ціною в договорі. Комплекс по догляду надається належним чином та в повному об`ємі, згідно умов договору. Як убачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 22 вересня 2021 року (справа № 755/1833/21) відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] до акціонерного товариства «Акцент-банк» про розірвання споживчого договору. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 грудня 2021 року рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 22 вересня 2021 року залишено без змін. Відповідно до частини 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судовими рішеннями у справі № 755/1833/21 встановлено наступне: «… 10.10.2020 року між [PERSON] та АТ «Акцент-Банк» було укладено договір споживчого кредиту (банківський продукт «Розстрочка») строком на 24 місяці для оплати косметологічного комплексу по догляду за обличчям на суму 33 000 грн. зі сплатою відсоткової ставки 40, 61 % річних, одноразової винагороди за надання фінансового інструменту в сумі 1 320 грн., щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1 375 грн. Відповідно до умов пункту 8а договору споживчого кредиту (банківський продукт «Розстрочка») від 10.10.2020 року договірна сума споживчого кредиту у сумі 33 000 грн. мала бути перерахована акціонерним товариством «Акцент-Банк» безготівково на поточний рахунок ТОВ «Істра Бьюті». …З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що кредитодавець АТ «Акцент-Банк» свої обов`язки згідно умов укладеного між ним та [PERSON] договору споживчого кредиту виконав у повному обсязі, оскільки перерахував грошові кошти в обумовленому розмірі на рахунок контрагента ТОВ "ІСТРА БЬЮТІ" за договором споживчого кредиту, що підтверджується меморіальним ордером від 10.10.2020 року №15434749.17665.501 (а.с.46).» 22 жовтня 2020 року та 05 листопада 2020 року позивач направила на адреси АТ «Акцент-Банк» та ТОВ «ІСРА БЮТІ» заяви, за змістом яких вона послуги ТОВ «ІСРА БЮТІ» фактично но отримувала та відмовляється від споживчого кредиту. (а.с.11-13) 30 грудня 2020 року позивач на подала ТОВ «ІСРА БЮТІ» заяву з проханням повернути грошові кошти в розмірі 33 000,00 грн до АТ «Акцент-Банк», які отримані ТОВ «ІСРА БЮТІ». (а.с. 14) Відповідно положень ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. За нормою ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Згідно з ч. 4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Якщо істотні недоліки було виявлено в роботі (послузі), виконаній з матеріалу споживача, споживач має право вимагати на свій вибір або виконання її з такого ж матеріалу виконавця, або розірвання договору і відшкодування збитків. Споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. (ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів»). Згідно з п. 1 ч. 7 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, - споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування завданих йому збитків. Зміна або розірвання договору за ст.651 ЦК України допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди, друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до п.1 ч.7 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей - споживач має право розірвати договір і вимагати завданих йому збитків. Як зазначила позивач у позовній заяві, вона не отримала жодної косметологічної процедури, оскільки їй не склали графік відвідувань, не надали відомостей про сертифікацію послуг і продуктів косметології, не повідомили інформацію про місце надання косметологічних послуг та про виконавців, заявку на товари (послуги) вона не оформлювала та не подавала. Вважає дії відповідача нечесною підприємницькою діяльністю. Суд вважає, що сторона позивача надала суду докази того, що при укладанні договору вона не отримала повної та своєчасної інформації про продукцію та виконавців послуг. Їй не було надано інформацію про засоби, які застосовуються відповідачем при виконанні процедур, а також не було надано інформації щодо особи виконавців процедур та їх кваліфікації. Підтвердженням факту, що жодної послуги позивачу не надавалось є відсутність документів (актів приймання-передачі товару або наданих послуг), які були передбачені пунктом 2.4. договору. Акт перелік-передачі (акційний) від 10 жовтня 2020 року не є тим актом, який підтверджує факт надання зазначених в ньому послуг, оскільки всі вони мали б надаватися не в один день, а відповідно до встановленого графіку, та після кожної процедури повинен бути підписаний окремий акт з відповідними реквізитами (датою, назвою процедури, виконавцем тощо). В матеріалах справи такі акти відсутні, що дає підстави дійти висновку, що жодні послуги позивачу не надавались. Доказів протилежного відповідачем суду не надано та судом не встановлено. Також виконавцем не було складено графік відвідування послуг, не визначено строки, час та місце надання послуг. Такі порушення є істотними, оскільки відсутність складеного графіку проведення косметологічних процедур унеможливлює їх отримання. Відповідно до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконання, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З аналізу вищенаведених норм закону та обставин справи, суд приходить до висновку, що позивач надала суду докази того, що при укладанні договору з відповідачем вона не отримала повної та своєчасної інформації про продукцію та виконавців послуг, їй не було надано інформацію про засоби, які застосовувалися відповідачем при виконанні процедур, а також не було надано інформації щодо особи виконавців процедур та їх кваліфікації. Крім того, позивачем доведено той факт, що жодна косметологічна процедура та будь-який товар, що передбачені умовами укладеного між сторонами договору, відповідачем надана не була, що є істотним порушенням умов укладених між сторонами договірних зобов`язань, внаслідок яких позивач була позбавлена того, на що вона розраховувала при укладенні договорів. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність визначених законом підстав для розірвання договору, укладеного між сторонами. Відповідно до ч.2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Згідно ч.4 вказаної статті сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. (ч.5 ст. 653 ЦК України) Крім розірвання договору позивачем заявлено вимогу по стягнення з відповідача 41 122,31 грн понесених нею витрат, які, як стверджує позивач було сплачено нею АТ «Акцент-Банк» 20 грудня 2021 року згідно генеральної угоди про перегляд заборгованості за договором від 10 жовтня 2020 року. Проте, як убачається з матеріалів справи, генеральна угода про перегляд заборгованості, укладена між позивачем та АТ «Акцент-Банк» 20 грудня 2021 року стосується перегляду заборгованості за кредитним договором №SAMABWFC00001406711 від 15 січня 2018 року, а не за договором споживчого кредиту (банківський продукт «Розстрочка») №АВН0R9229770136812 від 10 жовтня 2020 року. (а.с.18-19) Що стосується наявної в матеріалах справи довідки АТ «Акцент-Банк» про відсутність заборгованості за кредитним договором №АВН0R9229770136812 від 10 жовтня 2020 року (а.с.16), то в ній зазначена дата закриття кредита 17 травня 2021 року. При цьому вказана довідка банку суперечить виписці по картці/рахунку позивача, в якому відображений залишок після операції - 35 379,39 грн (а.с.15). З огляду на викладене суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні достовірні та достатні докази сплати позивачем заборгованості за кредитним договором №АВН0R9229770136812 від 10 жовтня 2020 року, що є підставою для відмови в задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача 41 122,31 грн понесених витрат. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно частини 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За нормою ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Судом за матеріалами справи не встановлено спричинення моральної шкоди позивачу діями відповідача, адже позивач не надала суду жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння їй моральних страждань діями відповідача. Тяжких наслідків для позивача в ході виконання договору не наступило. Сам факт розірвання договору не свідчить про спричинення моральної шкоди позивачу. Більше того, зі змісту позовної заяви убачається, що моральна шкода виразилась у відсутності коштів для погашення кредиту та погрозах з боку колекторів, що в розрізі даного спору та, виходячи із суб`єктного складу сторін, не є підставою для стягнення з відповідача моральної шкоди. Отже, вимога позивача про стягнення моральної шкоди також не підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивача було звільнено від сплати судового збору при звернені з позовом до суду, на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 992,40 грн за вимогою майнового характеру - про розірвання договору. На підставі викладеного,

Outcome: partial