Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

10 травня 2022 року до Великобагачанського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 07.05.2014 між ним та відповідачем було укладено договір позики на суму 19650 доларів США, згідно якого відповідач взяв на себе зобов`язання повернути фактично передані йому грошові кошти частинами: в строк до 07.05.2015 в сумі 7000 доларів США та в строк до 07.05.2019 в сумі 12650 доларів США, про що було відповідачем особисто написано боргову розписку. Відповідач частково повернув суму коштів отриманих в борг, в розмірі 2000 доларів США. Таким чином відповідач має перед позивачем заборгованість розмір якої становить 17650 доларів США. Позивач, посилаючись на несвоєчасне повернення грошових коштів, вважає, що відповідач має сплатити йому у порядку ст. 625 ЦПК України 3% річних, за період з 07.05.2015 до 07.05.2022, загальний розмір яких, згідно розрахунку становить 2188,50 доларів США. Ухвалою судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 18.05.2022 було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі на 17.06.2022, відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками, роз`яснено порядок та строки подання відзиву на позов. Відповідач [PERSON] позовну заяву з додатками отримав, відзиву на позов не подав. Ухвалою суду від 04.07.2022 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 22.08.2022. Розгляд справи відкладався на 21.09.2022, 18.10.2022, з поважних причин. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, зазначених у ньому. \~ \~ \~ \~ Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково. Не заперечував отримання від позивача в борг грошових коштів в розмірі 19650 доларів США та необхідності їх повернення в строки зазначені в борговій розписці, яку від особисто написав. У зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, втратою роботи, мінливими доходами він був позбавлений можливості своєчасно повернути борг. Борг повертав частинами, тоді коли мав кошти. Зазначив, що повертав кошти в рахунок погашення заборгованості, яка виникла станом на 08.05.2015. Не заперечував того, що має перед позивачем заборгованість з повернення позики в розмірі 17650 доларів США. Вважав безпідставним нарахування позивачем 3% річних на залишок заборгованості. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши та проаналізувавши в сукупності всі докази зібрані по справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом об`єктивно встановлено, що між сторонами 07.05.2014 було досягнуто домовленості та [PERSON] отримав від [PERSON] гроші в сумі 19650 доларів США у позику, яку зобов`язувався повернути частинами: в строк до 07 травня 2015 року 7000 доларів США, в строк до 07 травня 2019 року 12650 доларів США. Дані обставини підтверджені розпискою, яка долучена до матеріалів справи (а.с.8, 37). \~ \~ \~ \~Зі змісту розписки встановлено, що станом на 05.05.2022 боржник повернув у рахунок погашення заборгованості, строк погашення якої настав 07.05.2015, 2000 доларів США, зазначені обставини визнаються сторонами. \~ \~ \~ \~Відповідач, не надавши до суду відзиву, приведені в позові обставини не спростував. Досліджені судом квитанції про часткове повернення грошових коштів, які були надані відповідачем [PERSON] не спростовують доводів позовної заяви. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи, як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі №\~524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16 та від 23 квітня 2020 року у справі № 501/1773/16-ц. Згідно зі ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Наявність оригінала розписки у позивача (позикодавця) згідно зі ст. 545 ЦК України свідчить, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано. Зазначений висновок узгоджується із висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 31 жовтня 2018 року № 707/2606/16-ц. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 цього Кодексу). Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. При цьому, суд враховує, що у постановах Великої Палати Верховного Суду: 723/304/16-ц від 23.10.2019; № 464/3790/16-ц від 16.01.2019; № 373/2054/16-ц від 16.01.2019 зроблено висновок, який зводиться до того, що позика може бути видана у іноземній валюті. Окрім того, повертати позичальник теж повинен саме іноземну валюту. Так, суди у судових рішеннях по стягненню таких боргів не повинні визначати суму стягнення в українській гривні, а можуть вказувати виключно іноземну валюту у якій була видана позика. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Щодо стягнення грошових коштів в порядку ст. 625 ЦК України, то суд зазначає наступне. З положень ч. 2 ст. 625 ЦК України випливає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Суд приймає до уваги положення Закону України № 2120-IX вказаного вище. \~ \~ \~ \~Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан. Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26 березня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України № 259/2022\~від 18.04.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України №573/2022 від 12.08.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Відтак, починаючи з 24 лютого 2022 року на період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування позичальники звільняються від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Враховуючи принцип диспозитивності, суд за основу бере розрахунок позивача, який при розрахунку 3% річних виходив з того, що розмір заборгованості відповідача за період з 07.05.2015 до 07.05.2022 становив 5000 доларів США та за період з 07.05.2019 по 07.05.2022 12650 доларів США. Таким чином, розмір 3% річних який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 2084, 46 доларів США. Так, за період з 08.05.2015 до 07.05.2019 ( 1461 день) розмір заборгованості становив 5000 доларів США. У період з 08.05.2019 по 23.02.2022 (1023 дні) розмір заборгованості становив 17650 доларів США ( 5000 + 12650). 5000 доларів США х 3% / 365 днів х 1461 день = 600, 41 доларів США; 17650 доларів США х 3% / 365 днів х 1023 дні = 1484, 05 доларів США; 600, 41 + 1484, 05 = 2084, 46 доларів США. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, то витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволення позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір в сумі 5861, 78 гривень. Позивач просив стягнути з відповідача 19838, 50 доларів США, суд прийшов до переконання, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 19734, 46 ( 17650 + 2084, 46) доларів США, що становить 99,48% ( 19734,46 х 100 / 19838,5 = 99,48%). Таким чином підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір сплачений при зверненні до суду в сумі 5831, 30 грн. ( 5861, 78 х 99,48% = 5831, 30).

Outcome: partial