Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , 1938 року народження, яка при житті склала заповіт, за яким заповіла позивачу все майно яке буде належати їй на час смерті. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 0,1515 га, кадастровий номер:2125381400:01:024:0187, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована у [ADDRESS], а також частина нежитлової будівлі: теплиця зимова 27/100 частин, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та зареєстрована на праві власності Хустським Державним підприємством технічної інвентаризації за [PERSON] від 27.03.2004 року № 21. Нежитлова будівля - теплиця зимова належить на праві спільної часткової власності його матері [PERSON] - 27/100 частин, а також [PERSON] - 11/100 частин, [PERSON] - 13/100 частин; [PERSON] - 23/100 частин; [PERSON] - 26/100 частин. Після смерті матері [PERSON] позивач звернувся до Хустської державної нотаріальної контори про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно за померлою [PERSON] . 05 грудня 2020 року Державним нотаріусом Хустської ДНК позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,1515 га, кадастровий номер: 2125381400:01:024:0187 для ведення особистого селянського господарства, що розташована у [ADDRESS], спадкова справа № 88/2020, зареєстровано в реєстрі за № 455 та проведено державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 27/100 часток нежитлової будівлі: теплиця зимова, що розташована у [ADDRESS] та належала [PERSON] , яка померла [INFO] . Однак, Хустська ДНК відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи своє рішення тим, що оскільки між співвласниками будівлі договір про виділ у натурі частки з нерухомого майна не посвідчувався, тому зробити виділ частки померлої неможливо. У зв`язку з цими обставинами позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд виділити йому майно в натурі та визнати за ним право власності в порядку спадкування на частину нежитлові будівлі, до складу якої входять: склад № 1 загальною площею 48,7 кв.м та склад № 2 загальною площею 37,8 кв.м., разом загальна площа 86.5 кв.м., які розташовані на земельній ділянці площею 0,1515 га, кадастровий номер: 2125381400:01:024:0187, в урочищі «Теплиця», за адресою [ADDRESS], як на самостійний об`єкт права власності. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позов підтримують в повному обсязі та просили його задовольнити. Представник відповідача - Вишківської селищної ради в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшло клопотання за підписом Вишківського селищного голови Гайович Я. про розгляд справи без участі представника селищної ради, та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися подали до суду заяви, у яких вказали, що не заперечують проти задоволення позовних вимог позивача, просили суд розглянути справу за їх відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін, без фіксування судового процесу. З`ясувавши обставини справи та виходячи з доданих до позовної заяви письмових доказів, суд приходить до висновку що позов [PERSON] підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно - (теплиця зимова) від 27.03.2004 року, що видане Велятинською сільською радою на підставі рішення виконкому Велятинської сільської ради №10 від 26.02.2004 року співвласниками нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , б\\н є: [PERSON] - 11/100 часток; [PERSON] - 13/100 часток, [PERSON] - 23/100 часток, [PERSON] - 26/100 часток, [PERSON] - 27/100 часток будівлі. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.04.2020 року виданого виконкомом Велятинської сільської ради на підставі актового запису про смерть №18, [PERSON] померла [INFO] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності: 27988955 від 14.09.2018 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1515 га, що розташована в урочищі «Теплиці», за адресою: [ADDRESS]. Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 05.12.2020 року стверджується, що [PERSON] після смерті матері [PERSON] , що померла [INFO] успадкував земельну ділянку площею 0,1515 га, кадастровий номер: 2125381400:01:024:0187, яка розташована за адресою: [ADDRESS] Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] зареєстрував своє право власності на земельну ділянку площею 0,1515 га, кадастровий номер: 2125381400:01:024:0187, що розташована в урочищі «Теплиця», за адресою Закарпатська область, Хустський район с.Велятино, до якого в додатку на кадастровому плані схематично відображено розташування будівлі. Згідно виготовленого на замовлення [PERSON] технічного паспорту на нежитлову будівлю, що розташована в [ADDRESS] , нежитлова будівля складається із приміщення складу №1 площею 48,7 кв.м. та приміщення складу №2 площею 37,8 кв.м., всього загальна площа становить 86.5 кв.м. Відповідно до акту обстеження проведеного техніком Хустського державного підприємства технічної інвентаризації будівлі теплиці зимової, що розташована в [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] - 11/100 частин; [PERSON] - 13/100 частин; [PERSON] - 23/100 частин; [PERSON] - 26/100 частин; [PERSON] - 27/100 частин виявлено, що частина будівлі (11/100, 13/100, 23/100 та 26/100) знесена. В наявності залишилася 27/100 частина будівлі, що належала на праві власності [PERSON] . Таким чином 27/100 частин будівлі - теплиця зимова, що розташована в [ADDRESS] та належала на праві власності [PERSON] залишилися цілими, інші частини будівлі, що належали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зруйновані, тому виділ частини будівлі належної [PERSON] в натурі як окремий об`єкт можливий з спільного володіння без зміни цільового призначення. Співвласники будівлі теплиці зимової, що розташована в [ADDRESS] згідно наданих суду свідоцтв про смерть - померли. Близькі родичі колишніх співвласників нерухомого майна: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяви, в яких заявили, що вони не заперечують щодо виділу в натурі та оформленні права власності в порядку спадкування позивачу [PERSON] на нерухоме майно. Положеннями статей 317,319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 355 ЦК України визначено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до положень ч.1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За статтею 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (частини перша, третя статті 364 ЦК України). Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом за законом. Згідно з ч.ч. 1,2 ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати всю частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі, з огляду на доведеність та обґрунтованість позовних вимог та необхідність судового захисту дійсно порушеного права позивача. Суд вважає можливим виділення 27/100 частин нежитлової будівлі в натурі в самостійний об`єкт нерухомого майна без втрати цільового призначення, так як частки інших співвласників нежитлової будівлі знесені, а залишилася цілою лише частина будівлі, яка розташована на належній позивачу на праві власності земельній ділянці, а також визнання права власності позивача на частину нежитлової будівлі в порядку спадкування.

Outcome: approved