Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог Позивач [PERSON] , в інтересах котрого діє адвокат Андрусенко І. Я., 18.01.2022 року звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька. Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що він є пенсіонером та отримує пенсію за віком. На даний час він перебуває у важкому матеріальному становищі. За станом здоров`я не може працювати, іншого доходу, окрім пенсії, якої не вистачає на забезпечення свого гідного існування, не отримує. У 2018 році він був госпіталізований із діагнозом сечокам`яна хвороба, конкремент лівого сечоводу, конкремент лівої нирки, однак коштів на рекомендоване лікування у нього немає. Повнолітні діти - [PERSON] та [PERSON] проживають окремо від нього, жодної допомоги не надають. На підставі наведеного просить стягувати аліменти на його користь у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн з кожного відповідача щомісячно. Рух цивільної справи в суді Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 02.02.2022 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання, ухвалою від 06.07.2022 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Щодо розгляду справи Як убачається з матеріалів справи, суд неодноразово йшов на зустріч учасникам справи та відкладав судові засідання з тією метою, щоб кожен мав можливість відстояти свою позицію перед судом. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Андрусенко І. Я. в судове засідання не з`явилися, проте представником позивача направлено до суду заяву про розгляд даної справи без його участі та без участі позивача. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча судом вживались заходи для належного повідомлення відповідачів про день, час та місце проведення судового засідання за останнім відомим суду зареєстрованим місцем їх проживання та через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Правом на участь у судовому розгляді в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, перебуваючи за межами приміщення суду, відповідачі не скористалися. Відзиву на позовну заяву [PERSON] та [PERSON] не подали, про причини неявки суд не повідомили. Суд не бере до уваги клопотання відповідача [PERSON] про перенесення дати засідання у зв`язку з введенням на території України воєнного стану до його закінчення з таких підстав (а. с. 67). Як убачається з ч. 2 ст. 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно прийматимуться рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом. Якщо суд не припинив здійснювати судочинство, учасники судових процесів мають можливість подати заяву про відкладення розгляду справ у зв`язку з воєнними діями та/або про розгляд справ у режимі відеоконференції за допомогою будь-яких технічних засобів, зокрема власних. Так, суд у зв`язку з введенням 24.02.2022 року на території України воєнного стану не припиняв здійснювати судочинство, воєнні дії на території Тернопільської області не проводяться, а тому підстави викладені в клопотанні [PERSON] про перенесення судових засідань до закінчення воєнного стану суд вважає безпідставними. Стаття 44 ЦПК України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Як убачається зі ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи вищевикладене, судом ухвалено провести розгляд справи за відсутності позивача й відповідача, оскільки під час підготовчого судового засідання сторони скористалися своїм правом і надали усі необхідні докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, у тому числі заявили необхідні клопотання. В будь-якому випадку, право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів, якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (ч. 3 ст. 367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх у апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Мотивувальна частина Встановлені судом обставини Як убачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 21.10.2021 року та свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 07.10.2021 року, позивач [PERSON] є батьком відповідачів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а. с. 6-7). Згідно пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 25.05.2020 року позивач є пенсіонером за віком (а. с. 11). Згідно довідки про доходи № 553, виданої Головним управлінням пенсійного фонду України в Тернопільській області 15.07.2022 року, [PERSON] перебуває на обліку в Бучацькому об`єднаному управлінні пенсійного фонду України в Тернопільській області і отримує пенсію за віком. За період з вересня 2021 року по липень 2022 року отримав пенсію у розмірі 31619,55 грн (а. с. 108). Як убачається з дублікату реєстраційного посвідчення від 13.09.2005 року [PERSON] належить Ѕ частина будинковолодіння [ADDRESS] (а. с. 109). Згідно витягу № 5062 від 13.10.2021 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з позивачем за вказаною адресою зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а. с. 10). Відповідно до рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 04.03.2021 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 27.04.2004 року у Відділі ДРАЦС Монастириського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 24 (а. с. 8-9). Як убачається з виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 1418 від 09.01.2018 року, у позивача діагностовано сечокам`яну хворобу, конкремент лівого сечоводу, конкремент лівої нирки (а. с. 13). Згідно довідки про фінансовий стан споживача та відповіді ТОВ «Тернопільелектропостач» № 1151/13 від 25.07.2022 року на адвокатський запит представника позивача витрати позивача за спожитий газ за період з жовтня 2020 року до вересня 2021 року становили 13741 грн, за спожиту електроенергію за період з липня 2021 року до червня 2022 року - 1341,36 грн (а. с. 12, 110). Згідно довідок про нарахування житлової субсидії [PERSON] за період з вересня 2021 року по лютий 2022 року нараховано 9602,36 грн субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, за період з березня 2022 року по серпень 2022 року - 3108,70 грн (а. с. 133-134). Як установлено судом, інших біологічних дітей або усиновлених дітей, окрім тих, які зазначені в позовній заяві у позивача немає. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Стаття 51 Конституції України встановлює обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз вказаної норми свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків виникає на підставі сукупності наступних умов: - походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); - непрацездатність матері, батька; - потреба матері, батька в матеріальній допомозі; Відповідно до абз. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 10.10.2018 року по справі № 301/160/17 необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання, та не свідчить про наявність потреби у наданні матеріальної допомоги. Судом встановлено, що позивач є батьком відповідачів, є непрацездатним, потребує коштів на лікування, а відтак потребує матеріальної допомоги. Відповідачами не надано та судом не здобуто доказів ухилення позивача від виконання своїх батьківських обов`язків відносно відповідачів. Разом з тим, суд вважає необґрунтованим розмір аліментів, заявлений позивачем, з наступних підстав. Відповідно до ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено такі розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2022 року - 1934 гривень, з 1 липня - 2027 гривень, з 1 грудня - 2093 гривень. Із наданої позивачем довідки про розмір пенсії убачається, що розмір пенсії [PERSON] не є нижчий прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (а. с. 108). На момент розгляду цієї справи позивач отримує пенсією у розмірі, що забезпечує йому прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, окрім того [PERSON] за період з вересня 2021 року по лютий 2022 року та з березня 2022 року по серпень 2022 року отримав субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива на загальну суму 12711,06 грн. Проте з урахуванням похилого віку позивача, стану його здоров`я, та того, що колишня дружина позивача - [PERSON] хоч і зареєстрована з позивачем за однією адресою, проте фактично проживає за кордоном, допомоги останньому не надає, суд допускає необхідність витрат позивача на ліки та речі, вартість яких перевищує розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Разом з тим, позивач не надав доказів на підтвердження розміру витрат на лікування. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позиція суду Враховуючи вищенаведені обставини, дослідивши та проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає необхідним та достатнім стягувати з кожного відповідача на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову. Відповідачі не надали жодних доказів, які б підтверджували відсутність у них можливості сплачувати аліменти в зазначеному розмірі. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 992,40 грн слід стягнути на користь держави з відповідачів.

Outcome: partial