Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що відповідач [PERSON] є батьком її сина [PERSON] , [INFO] , який досяг повноліття і навчається на денній формі навчання, на бюджетній основі, на 1-му курсі у Харківському національному університеті внутрішніх справ. Позивач [PERSON] вказує, що відповідач у добровільному порядку не надає жодної матеріальної допомоги на утримання сина, який продовжує навчання, хоча має таку можливість, оскільки відповідач працює та відповідно отримує стабільний дохід. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягувати щомісячно з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання позову до суду та до досягнення сином віку 23 років, за умови, що він буде продовжувати навчання. Відповідно до ухвали судді Диканського районного суду Полтавської області від 08.07.2022 вказаний позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 07.09.2022 до участі у справі залучено [PERSON] як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. У наданий в ухвалі час, від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позову та не буде ухилятися від сплати аліментів. Третя особа [PERSON] надав суду пояснення щодо позову, в якому просив задовольнити позов у повному обсязі, так як він дійсно потребує матеріальної допомоги від відповідача на своє утримання, придбання одягу, продуктів харчування, учбової літератури, так як йому не достатньо тієї матеріальної допомоги, яку надає йому мати [PERSON] , позивач по справі. Враховуючи те, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 27 січня 2010 року /а.с. 3/. З наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про народження вбачається, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] являються батьками третьої особи у справі [PERSON] , [INFO] , який на теперішній час досяг повноліття /а.с. 4/. Відповідно до довідок Харківського національного університету внутрішніх справ від 14.02.2022 та від 15.02.2022, [PERSON] є курсантом 1-го курсу вказаного навчального закладу. Форма навчання - денна, за державним замовленням. На повному державному утриманні не перебуває. Термін навчання [PERSON] з 25 серпня 2021 року до липня 2024 року /а.с. 5, 6/. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] навчається за денною формою навчання, а тому не має можливості працювати та самостійно заробляти собі на життя. Сторонами у справі також не заперечується те, що їхній повнолітній син [PERSON] , який продовжує навчання на денній формі, самостійних доходів не має. При цьому, [PERSON] має потребу у придбанні навчальної літератури, канцелярського приладдя, одягу, продуктів харчування, оплати проїзду та проживання тощо. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України /далі - СК України/, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту їх інтересів, забезпечення одержання ними освіти, оскільки у період навчання вони не мають самостійного заробітку та коштів для забезпечення достатнього життєвого рівня, у зв`язку з цим обов`язок по їх утриманню на період навчання, але не більше ніж до досягнення ними двадцяти трьох років, покладається на їх батьків за умови, що батьки спроможні надавати таку допомогу. Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітніх дочки, сина суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють їх дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Аліменти, спрямовані на утримання повнолітніх дочки, сина повинні бути достатніми та співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] працює у ФГ "Артеміда - Агро", тобто має стабільний дохід, ніяких матеріальних зобов`язань щодо утримання інших дітей чи непрацездатних осіб не має, але добровільно матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який навчається, не надає. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про відсутність заперечень проти задоволення позову. Відповідачем не було надано суду доказів, які б спростовували позовні вимоги та документів про надання ним повнолітньому сину, який навчається, матеріальної допомоги, чи доказів щодо неспроможності сплати ним аліментів у розмірі, визначеному позивачем у справі, а саме - у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу щомісячно. Вирішуючи питання стосовно визначення розміру аліментів, суд враховує обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, а також те, що як відповідач, так і позивач, як мати [PERSON] , зобов`язані утримувати свого повнолітнього сина до досягнення ним віку 23 років за умови, що він буде навчатися, вони обоє мають можливість надавати матеріальну допомогу сину. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання свого повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, хоча має таку можливість, на спростування чого відповідачем не було надано суду жодних доказів, відповідач відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України зобов`язаний утримувати свого повнолітнього сина до досягнення ним 23 років, за умови, що той буде навчатися, враховуючи передбачені ч. 1 ст. 182 СК України обставини стосовно визначення розміру аліментів, беручи до уваги, що відповідачем не було надано суду заперечень проти заявленого позивачем розміру аліментів, суд вважає за необхідне призначити щомісячне стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частин всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня подання позову до суду і до закінчення сином навчання, але не довше, ніж до досягнення останнім двадцяти трьох років. Суд вважає, що такий розмір аліментів, що буде стягуватися з відповідача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, буде сприяти створенню необхідних матеріальних умов для забезпечення його нормального навчання та проживання. Щодо вимоги позивача [PERSON] про стягнення із відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, розмір яких не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд зазначає наступне. Статтею 200 СК України передбачено визначення розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина двома способами: у частці від доходу платника аліментів та у твердій грошовій сумі. Частиною ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Тобто, Сімейним кодексом України передбачено мінімальний гарантований розмір аліментів тільки для дітей відповідного віку. Системний аналіз положень статтей 182, 200, 201 СК України свідчить, що законом не передбачено визначення розміру аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина в частці від доходу з встановленням обмеження щодо їх мінімального гарантованого розміру, оскільки положення ч. 2 ст. 182 СК України стосуються лише аліментів на дітей, тобто фізичних осіб, які не досягли повноліття. Оскільки син сторін у справі вже повнолітній, то на нього не розповсюджуються норми ст. 182 СК України щодо мінімального гарантованого розміру стягуваних аліментів, а тому у задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів на повнолітнього [PERSON] , який продовжує навчання, у розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку слід відмовити за безпідставністю. Враховуючи, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів позивач звільняється від сплати судового збору в дохід держави, то судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп підлягає згідно з ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial