Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

20 липня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обгрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем, який рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 27.01.2014 розірвано, мають сина [PERSON] ,\~ [INFO] . Зазначає, що рішенням Нововолинського міського суду Волинської області з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 600,00 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Позивач вказує, що їхній син навчається у 3-му\~класі Нововолинського ліцею №1\~Нововолинської міської\~ради Волинської області. Зазначає, що з відповідачем не проживають та сімейних стосунків не підтримують. Вказує, що відповідач нехтує виконанням своїх батьківських обов`язків, веде аморальний стиль життя, зловживає спиртними та наркотичними засобами, має багато боргів у банках, представники банків надсилають листи про борги відповідача на його адресу. Позивач зазначає, що періодично син проживав у нього, літні канікули у 2020 році син провів із ним, в вересні 2020 року у зв`язку із невиконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків та тим, що дитина тривалий час пропускала навчальні заняття, не була забезпечена продуктами харчування, він забрав сина проживати до себе. Позивач посилається на те, що по даний час вони з сином проживають разом, він повністю утримує дитину, забезпечує всім необхідним для проживання та розвитку дитини. Позивач покликається на те, що на даний момент син зареєстрований та проживає з батьком, проте у Нововолинському відділі державної виконавчої служби у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) і надалі перебуває виконавче провадження про стягнення з нього аліментів на утримання сина. Позивач посилається на те, що оскільки змінилися обставини, що впливають на присуджені періодичні платежі, а саме, що дитина проживає з батьком, тобто з тим із батьків з кого стягуються аліменти, тому у відповідності до ч.4 ст.273 ЦПК України позивач змушений просити суд звільнити його від стягнення аліментів. Позивач просить звільнити його від сплати аліментів, які стягуються за рішенням Нововолинського міського суду Волинської області №165/2777/13-ц від 20 вересня 2013 року в користь відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача [PERSON] на його користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. До проведення судового засідання позивач [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити, не заперечує щодо заочного рішення. \~ \~ \~ \~В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується судовим викликом розміщеним на офіційному сайті судової влади. Відзиву на позов до суду не подала. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.280, ст.281 ЦПК, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення виходячи із наступного. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони з 23 жовтня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 27 січня 2014 року розірвано (а.с.7). Від шлюбу позивач та відповідач мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні. \~ \~ \~ \~На підставі рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 20 вересня 2013 року у цивільній справі №165/2777/13-ц з [PERSON] , 1982 року народження на користь [PERSON] стягуються щомісячно аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 600,00 гривень, починаючи з 27 серпня 2013 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.8). Згідно довідки Нововолинського ліцею №1\~Нововолинської міської\~ради Волинської області від 29.06.2021 №196 [PERSON] ,\~ [INFO] навчається у 3-В\~класі Нововолинського\~ліцею №1\~Нововолинської міської\~ради Волинської області (а.с.9). Згідно довідки про склад сім`ї зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №841 від 30.06.2021 у квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані власник [PERSON] , її внук [PERSON] , [INFO] та її син [PERSON] (а.с.10). \~ \~ \~ \~Відповідно до\~довідки Виконавчого\~комітету Нововолинської\~міської ради\~Волинської області від 08.07.2021 №П-1113 про підтвердження факту проживання, [PERSON] , [INFO] дійсно зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Відповідно до акту про фактичне місце проживання (не проживання) громадян на території м.Нововолинська за адресою: [ADDRESS] від 07 липня 2021 року, [PERSON] , [INFO] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , зі слів сусідів постійно проживає з червня 2020 року (а.с.12). \~ \~ \~ \~Відповідно до акту від 10.03.2021 щодо обстеження умов проживання [PERSON] , [INFO] , умови проживання задовільні, на час обстеження у квартирі чисто, речі поскладені, наявні меблі та електро-побутові прилади для вжитку, підведенні усі комунікації, для дитини є місце для спання, місце для одягута дозвілля, наявний дитячий одяг, взуття та продукти харчування. На час обстеження вдома був батько, з його слів він вже не вживає алкогольні напої, дитина на навчанні, матір дитини [PERSON] проживає окремо, не приймає участі у вихованні дитини (а.с.13). \~ \~ \~ \~Згідно акту №1 від 14.09.2020 про встановлення причин відсутності на уроках [PERSON] , учня 2-Б класу Нововолинської ЗОШ І-ІІІ ступенів №5, який проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] учень 2-Б класу за період з 01.09.2020 по 14.09.2020 був відсутній на навчальних заняттях у школі, його матір [PERSON] на дзвінки класного керівника не реагувала, ніяких письмових пояснень чи відповідних медичних довідок не надала, натомість стверджувала, що її особистим рішенням є заборона дитині відвідувати освітній заклад. При відвідуванні комісією 11.09.2020 місця проживання дитини, двері квартири ніхто не відчинив (а.с.14-15). \~ \~ \~ \~Із листа ПАТ КБ "Приватбанк" вбачається, що на адресу: [ADDRESS] банком направлено повідомлення [PERSON] про необхідність погашення простроченої заборгованості, яка станом на 14.01.2019 становить 290901,11 грн. (а.с.16). Згідно листа Нововолинського ВДВС у Володимир-Волинському районі Волинської області від 07.07.2021 №18424, на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавче провадження АСВП №40060548 з примусового виконання виконавчого листа №165/2777/13-ц від 20.09.2013, який видано Нововолинським міським судом про стягнення щомісячно з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 600,00 грн., починаючи з 27 серпня 2013 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.17). Статтею 180 СК України\~передбачено, що\~\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України\~передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до\~ст. 273 СК України\~якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Відповідно до п.17\~Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3\~ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів.\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а\~ст. 273 СК України\~додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених\~ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями\~ст. 273 СК України\~має на меті скасування їх присудження. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2\~ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору, а саме звільнення від сплати аліментів, які стягуються за рішенням суду на утримання дитини, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Судом встановлено, що не спростовано та не заперечувалось відповідачем у справі [PERSON] , що неповнолітній син сторін [PERSON] тривалий час і на момент звернення позивача [PERSON] з даним позовом до суду не проживав з матір`ю - відповідачем [PERSON] , на користь якої з позивача за рішенням суду стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] . Судом встановлено, що неповнолітній син сторін [PERSON] , [INFO] з червня 2020 року проживає з батьком - позивачем [PERSON] , фактично дитина перебуває на утриманні батька - позивача [PERSON] . Згідно з ч. 4\~ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Тобто має місце зміна обставин, що впливають на стягнення аліментів з позивача на користь відповідача. Відповідач [PERSON] не заперечила щодо звільнення позивача [PERSON] від сплати аліментів, що стягуються за рішенням суду з позивача на її користь на утримання їхнього неповнолітнього сина. Відзиву на позов до суду не подала. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача [PERSON] шляхом припинення примусового стягнення аліментів, які стягуються за рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 20 вересня 2013 року (справа №165/2777/13-ц) з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, припинення стягнення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З аналізу вказаних норм СК України вбачається, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той із батьків, з ким проживає дитина. Судом встановлено, що неповнолітній син [PERSON] ,\~ [INFO] проживає з позивачем [PERSON] та фактично знаходиться на його утриманні, відповідач [PERSON] не приймає участь у витратах на дитину, в користь відповідача за рішенням суду стягуються аліменти з позивача на утримання сина з яким відповідач фактично не проживає та не бере участі у його вихованні, утриманні, всупереч ст.81 ЦПК України, належних доказів на підтвердження неможливості надавати \~матеріальної допомоги позивачу на утримання дитини, відповідач суду не надала, враховуючи вищезазначені обставини, беручи до уваги докази надані позивачем, встановлені судом фактичні обставини, суд визначає до стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] ,\~ [INFO] в розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу)\~платника аліментів,\~але не\~менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця та\~не більше\~десяти прожиткових\~мінімумів на\~дитину відповідного\~віку дитини,\~починаючи з 20 липня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, що буде відповідати інтересам та потребам дитини, забезпечить їй право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 908,00 грн. понесених витрат на оплату судового збору щодо немайнової вимоги, що підтверджується документально (а.с.3). Крім того до стягнення з відповідача в дохід держави підлягає 908,00 грн. судового збору за майнову вимогу.

Outcome: approved