Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ревіталь» (далі по тексту ТОВ «Ревіталь») про визнання трудового договору розірваним та повноважень припиненими. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ТОВ «Ревіталь», ідентифікаційний код юридичної особи 37065084, згідно статутних документів та відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: -є зареєстрованою, у відповідності до вимог законодавства України, юридичною особою - дата запису в реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи від 10.06.2010, Номер запису: 12271020000011632); -знаходиться по вул. Водоп`янова, 11, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, Україна; -засновниками (учасниками) товариства є компанія НОМБЕРІЯ ДІВЕЛОПМЕНТ ЛТД (NOMBARIA DEVELOPMENT LTD), яка володіє 24% (17\~856,00 грн.) статутного капіталу товариства; компанія ЕКСПРЕС ТАЙМС ЛТД (EXPRESS TIMES LTD), яка володіє 9,5% (7\~068 ,00 грн.); компанія НУЛТОН КЕПІТАЛ ІНК (NULTON CAPITAL INC.), яка володіє 9,5% (7\~068,00 грн.); компанія ГРЕММЕЛ ХОЛДІНГЗ ІНК ( GRAMMEL HOLDINGS INC.), яка володіє 9,5% (7\~068,00 грн.); компанія МЕДІНВЕСТ ТРЕЙДІНГ ЛТД (MEDINVEST TRADING LTD.), яка володіє 9,5% (7\~068,00 грн.); компанія ШРІВПОРТ ХОЛДІНГЗ ІНК (SHREVEPORT HOLDINGS INC.), яка володіє 9,5% (7\~068,00 грн.); компанія НОЛЛАНДА КОНСАЛТІНГ ЛТД (NOLLANDA CONSULTING LTD), яка володіє 9,5% (7\~068,00 грн.); компанія ОКТАМАР ЛІМІТЕД (OCTAMAR LIMITED), яка володіє 9,5% (7\~068,00 грн.); компанія СОЛАР ЛІМІТЕД (SOLAR LIMITED), яка володіє 9,5% (7\~068,00 грн.); -Керівником (директором, виконавчим органом товариства) є [PERSON] . [PERSON] з 21.06.2011 виконувала обов`язки директора ТОВ «Ревіталь» на підставі Наказу товариства від 21.06.2011 №40/к «Про особовий склад» та протоколу загальних зборів засновників ТОВ «Ревіталь» від 16.06.2011 №16/06-1. У межах законодавства України відповідні відомості, про неї, як керівника цього товариства, були внесені до Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та містяться на сьогодення. На початку липня 2022 року Позивач виявила бажання реалізувати своє право, передбачене частиною першою статті 38 КЗпП України, про припинення трудових відносин із Відповідачем. 05.07.2022 у відповідності до положень Статуту та Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», вона як керівник товариства, ініціювала скликання загальних зборів учасників товариства 05.08.2022 о 12 год. 00 хв. за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Водоп`янова, 11, для вирішення питання її звільнення з займаної посади директора на підставі ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України, про що 05.07.2022 учасники ТОВ «РЕВІТАЛЬ» повідомлялися персонально, шляхом направлення відповідного повідомлення від 05.07.2022 №05-07/22 «Про скликання позачергових Загальних зборів» кожному учаснику письмового повідомлення поштою, а також електронними (як зазначалось вище така можливість передбачена п. 7.8 статуту) засобами зв`язку (електронна пошта), про проведення Загальних зборів Учасники Товариства 05.07.2022 із зазначенням часу та місця проведення зборів, а також порядку денного. Учасниками товариства було проігноровано обов`язок бути присутніми на позачергових зборах товариства 05.08.2022 о 12 год. 00 хв., жоден з учасників товариства не з`явився, про що складено відповідний Акт від 05.08.2022 про відсутність учасників/представників учасників ТОВ «Ревіталь». Також Учасники товариства не надсилали та не повідомляли про підстави та причини не прибуття учасників ТОВ «Ревіталь» на загальні збори учасників товариства 05.08.2022, також не висловлювали будь-яким шляхом свою незгоду щодо порядку денного загальних зборів учасників товариства, призначеного на 05.08.2022, а саме щодо звільнення позивача як Директора TOB «Ревіталь» на підставі ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України. 05.08.2022 позивачем до ТОВ «Ревіталь» подана (шляхом направлення відповідного листа із відповідною заявою на звільнення поштою, а також електронними засобами зв`язку (електронна пошта) на адресу ТОВ «Ревіталь») заява від 05.08.2022 про звільнення її з посади директора ТОВ «Ревіталь» за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України з 19.08.2022. Також позивачем 05.08.2022 повідомлено учасників товариства про припинення нею трудових відносин з ТОВ «Ревіталь» з 19.08.2022 шляхом направлення відповідної заяви від 05.08.2022 № 06-08/22 кожному учаснику товариства письмового повідомлення поштою, а також електронними (як зазначалось вище така можливість передбачена п. 7.8 статуту) засобами зв`язку (електронна пошта). Зважаючи на\~вищевикладене трудові\~права [PERSON] \~були порушені,\~зокрема,\~право бути\~звільненим із\~займаної посади\~за власним\~бажанням та\~право на\~вільне обрання\~місця роботи\~на власний\~розсуд.У зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду з позовною заявою. Ухвалою суду\~від 07.09.2022\~прийнято до\~розгляду позовну\~заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник ТОВ «Ревіталь» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, не повідомив причини неявки, правом подання відзиву на позов не скористався. Згідно вимог статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У порядку цивільного судочинства, відповідно до ст. 19 ЦПК України, суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з нормою ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що ТОВ «Ревіталь» (код ЄДРПОУ 37065084) є юридичною особою приватного права з моменту його державної реєстрації, засноване Зборами Учасників Товариства шляхом об`єднання осіб та їх майна для участі у підприємницькій діяльності з метою одержання прибутку та наступного його розподілу між Учасниками. Склад Учасників Товариства: компанія НОМБЕРІЯ ДІВЕЛОПМЕНТ ЛТД (NOMBARIA DEVELOPMENT LTD), яка володіє 24% (17\~856,00 грн.) статутного капіталу товариства; компанія ЕКСПРЕС ТАЙМС ЛТД (EXPRESS TIMES LTD), яка володіє 9,5% (7\~068 ,00 грн.); компанія НУЛТОН КЕПІТАЛ ІНК (NULTON CAPITAL INC.), яка володіє 9,5% (7\~068,00 грн.); компанія ГРЕММЕЛ ХОЛДІНГЗ ІНК ( GRAMMEL HOLDINGS INC.), яка володіє 9,5% (7\~068,00 грн.); компанія МЕДІНВЕСТ ТРЕЙДІНГ ЛТД (MEDINVEST TRADING LTD.), яка володіє 9,5% (7\~068,00 грн.); компанія ШРІВПОРТ ХОЛДІНГЗ ІНК (SHREVEPORT HOLDINGS INC.), яка володіє 9,5% (7\~068,00 грн.); компанія НОЛЛАНДА КОНСАЛТІНГ ЛТД (NOLLANDA CONSULTING LTD), яка володіє 9,5% (7\~068,00 грн.); компанія ОКТАМАР ЛІМІТЕД (OCTAMAR LIMITED), яка володіє 9,5% (7\~068,00 грн.); компанія СОЛАР ЛІМІТЕД (SOLAR LIMITED), яка володіє 9,5% (7\~068,00 грн.), який є власником підприєства (п. 1.1, п. 1.2 Статуту). Відповідно до п. 8.1 Статуту виконавчим органом товариства є директор. Директор обирається загальними зборами учасників на підставі пропозиції учасників. Він може бути достроково відкликаний Загальними зборами Учасників з цієї посади, а також призначений на новий строк (п. 8.1, п. 8.2 Статуту). Відповідно до наказу № 40/к від 21.06.2011 на підставі Протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Ревіталь» № 16/06-1 від 16.06.2011 [PERSON] приступила до виконання службових обов`язків директора ТОВ «Ревіталь» з 21.06.2011 (а.с. 35-38). Відповідні відомості внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 48). За положеннями ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що на момент звернення до суду [PERSON] значилася на посаді директора ТОВ «Ревіталь», а факт її перебування у трудових відносинах з вказаним товариством підтверджується копією наказу № 40/к від 21.06.2011(а.с. 35), а отже на позивача у питаннях її прийняття на роботу та звільнення, поширюються положення трудового законодавства. Суд погоджується з позивачем, що спірні правовідносини сторін регулюються ч. 1 ст. 21, п. 1 ч. 1 ст. 23, ч. 4 ст. 24, п. 4 ч. 1 ст. 36, ст. 38 КзпП України, оскільки між сторонами існували трудові правовідносини. Як вказував позивач, контракт з ним не укладався. Відповідно до ст. 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, заборонена примусова праця. Визначено, що ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю. Заборона примусової праці закріплена й у національному законодавстві України. Так, ст. 43 Конституції України гарантує, що використання примусової праці забороняється. Розглядаючи справи, пов`язані із застосуванням даної норми, Конституційний суд України у рішеннях від 07.07.2004 № 14-рп/2004, від 16.10.2007 № 8-рп/2007, та від 29.01.2008 № 2-рп/2008 зазначав, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю Конституційний суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. Згідно зі ст. 2, ст. 5-1 КЗпП України, право громадян України на працю, серед іншого, включає право на вільний вибір професії, роду занять і роботи. Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України вільний вибір виду діяльності. Окрім того, за приписами ст. 22 Кодексу законів про працю України відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається. Відповідно до ст. 36 КЗпП однією з підстав припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39). Так, відповідно до ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Відповідно до трудового законодавства України керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні. Разом з тим, особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Ревіталь». У випадку відсутності рішення власника підприємства про звільнення директора, директору (керівнику) з метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання припиненими трудових відносин. Аналогічні правові позиції викладені Верховним Судом у постановах від 03.07.2019 у справі № 520/11437/16-ц (провадження № 61-11763св18), від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18 (провадження № 61-49113св18), від 17.02.2021 у справі № 390/1449/19. На початку липня 2022 року Позивач виявила бажання реалізувати своє право, передбачене частиною першою статті 38 КЗпП України, про припинення трудових відносин із Відповідачем. 05.07.2022 у відповідності до положень Статуту та Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», вона як керівник товариства, ініціювала скликання загальних зборів учасників товариства 05.08.2022 о 12 год. 00 хв. за адресою: [ADDRESS] , для вирішення питання її звільнення з займаної посади директора на підставі ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України, про що 05.07.2022 учасники ТОВ «РЕВІТАЛЬ» повідомлялися персонально, шляхом направлення відповідного повідомлення від 05.07.2022 №05-07/22 «Про скликання позачергових Загальних зборів» кожному учаснику письмового повідомлення поштою, а також електронними (як зазначалось вище така можливість передбачена п. 7.8 статуту) засобами зв`язку (електронна пошта), про проведення Загальних зборів Учасники Товариства 05.07.2022 із зазначенням часу та місця проведення зборів, а також порядку денного (а.с. 24-34). Учасниками товариства було проігноровано обов`язок бути присутніми на позачергових зборах товариства 05.08.2022 о 12 год. 00 хв., жоден з учасників товариства не з`явився, про що складено відповідний Акт від 05.08.2022 про відсутність учасників/представників учасників ТОВ «Ревіталь». Також Учасники товариства не надсилали та не повідомляли про підстави та причини не прибуття учасників ТОВ «Ревіталь» на загальні збори учасників товариства 05.08.2022, також не висловлювали будь-яким шляхом свою незгоду щодо порядку денного загальних зборів учасників товариства, призначеного на 05.08.2022, а саме щодо звільнення позивача як Директора TOB «Ревіталь» на підставі ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України (а.с. 20). 05.08.2022 позивачем до ТОВ «Ревіталь» подана (шляхом направлення відповідного листа із відповідною заявою на звільнення поштою, а також електронними засобами зв`язку (електронна пошта) на адресу ТОВ «Ревіталь») заява від 05.08.2022 про звільнення її з посади директора ТОВ «Ревіталь» за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України з 19.08.2022 (а.с. 9-19). Також позивачем 05.08.2022 повідомлено учасників товариства про припинення нею трудових відносин з ТОВ «Ревіталь» з 19.08.2022 шляхом направлення відповідної заяви від 05.08.2022 № 05-08/22 кожному учаснику товариства письмового повідомлення поштою, а також електронними (як зазначалось вище така можливість передбачена п. 7.8 статуту) засобами зв`язку (електронна пошта) (а.с. 21-23). Суд приходить до висновку, що за встановлених обставин справи, [PERSON] , подаючи заяву про її звільнення ТОВ «Ревіталь», дотрималася визначеної законодавством процедури, вжила заходів для завчасного попередивши товариство та загальні збори учасників ТОВ «Ревіталь» про своє бажання звільнитися, шляхом направленням їм заяви про звільнення, але рішення про звільнення так і не було прийнято. А тому, суд приходить до висновку, що загальні збори учасників ТОВ «Ревіталь», уповноважені на звільнення директора [PERSON] , не розглянули по суті протягом передбачених законодавством строків заяву директора про звільнення, не виконали покладені на них Статутом обов`язків щодо вирішення питання про звільнення директора, прийняття в неї документації та печатки, а також по призначенню нового директора, або прийняттю на себе обов`язків по управлінню товариством. З огляду на викладене, своєю бездіяльність, яка виразилася у не розгляді та не вжитті заходів для прийняття рішення про звільнення позивача, відповідачем в особі ТОВ «Ревіталь» були порушені трудові права позивача, зокрема її право бути звільненою із займаної посади за власним бажанням, та право на вільне обрання місця роботи на власний розсуд. Таке порушення права позивача є триваючим та може бути захищене судом. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Невизнання цивільного права полягає в пасивному запереченні наявності у особи суб`єктивного цивільного права. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права; зміна правовідношення; припинення правовідношення (ч. 2 ст. 16 ЦК України). Згідно зі статтею 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. За змістом зазначеної правової норми право працівника на розірвання трудового договору за власним бажанням кореспондує безумовний обов`язок роботодавця звільнити його з роботи з наведеної підстави в установлені законом строки. У постанові від 03.07.2019 у справі №61-11768св 18, Верховний Суд виклав позицію зазначивши, що недосконалість національного законодавства та прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть бути підставою для позбавлення особи права на захист його порушених прав у обраний ним спосіб. Аналогічні висновки викладені в постанові ВС від 17.02.2021 у справі № 390/1449/19. За таких обстави суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 992,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved