Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, вказавши третьою особою виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з відповідачем зареєстрували шлюб 19 вересня 2015 р. В лютому 2017 р. з відповідачем припинили спільне проживання та ведення спільного господарства. Від шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] , проте відповідач її з дитиною з роддому не забрав та перший раз побачив сина лише через п`ять місяців після народження, проте ніякої матеріальної підтримки дитині не надав. Відповідно до рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 12 березня 2020 р. їх шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу син [PERSON] залишився проживати із нею. Згідно судового наказу від 26.09.2019 р. з відповідача було стягнено аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на її користь на утримання сина [PERSON] . З часу припинення відносин відповідач ,не дивлячись на те, що з нього стягнено аліменти на утримання сина [PERSON] в примусовому порядку будь-яку допомогу на утримання дитини не надає, а аліменти не сплачує. Заборгованість по аліментах станом на 02.09.2021 р. складає 35 756,01 грн. Відповідач не цікавиться життям дитини, не виявляє батьківської турботи, не приймає участі в лікуванні, утриманні, вихованні дитини. Вихованням та утриманням дитини займається особисто. Проте в неї постійно виникають проблеми, що стосується поїздок з дитиною за кордон, для чого їй необхідна письмовий нотаріально засвідчений дозвіл батька, з яким не має змоги навіть спілкуватись, оскільки він не виявляє бажання контактувати із нею та з сином. Позивач просить суд винести рішення яким позбавити батьківських прав відповідача відносно сина [PERSON] , [INFO] . В суді позивач та її представник позов підтримали, просять його задовольнити. Суду позивач пояснила, що відповідач не був присутній при народженні дитини так як перебував за кордоном, дитину бачив тільки один раз коли сину було два рочки та подарував подарунки, відповідач долею дитини не цікавиться, з ним не спілкується, аліменти не сплачує, біля року проживає з іншим чоловіком. Відповідач та його представник в суді позов не визнали, просять відмовити в його задоволенні, представник відповідача подав суду відзив на позов(а.с.53-54). Суду відповідач пояснив, що під час шлюбу з позивачем перебували в складних відносинах, дійсно на час народження сина перебував на заробітках за кордоном, по можливості надавав позивачу кошти; після розірвання шлюбу виїхав в м.Київ де таксував, попав в ДТП в зв`язку з чим вимушений був відробляти щоб відшкодовувати заподіяну шкоду, допустив заборгованість по аліментах, в 2020-2021 р. в зв`язку із епідемією Ковід-19 був обмежений в пересуванні так як проживав в м.Київ; після розірвання шлюбу з позивачем перебуває в неприязних стосунках, в лютому 2022 р. повернувся в місто; позивач чинить йому перешкоди в спілкуванні із сином в зв`язку із чим вимушений був звернутися в орган опіки та піклування для вирішення питання щодо часу та способів спілкування із дитиною, ходив для психолога в міський Центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді для налагодження спілкування із сином однак позивач уникає відвідування психолога, не приводила до психолога і сина, погашає по можливості заборгованість по аліментах, придбав сину на день народження [INFO] подарунки які передав сестрою позивачу. Представник відповідача підтримав заперечення свого довірителя на позов, вказує, що його довіритель змінив своє ставлення до сина, непорозуміння були пов`язані із сімейними конфліктами між сторонами, позивач створює перешкоди в спілкуванні відповідачу із сином, відповідачем не зважаючи на складний економічний стан погашено значну суму заборгованості по аліментам. Представник третьої особи в суді позов підтримав, вважає його таким, що підлягає до задоволення. Суду представник третьої особи пояснив, що рішенням виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради № 123 від 17.02.2022 р. затверджено висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина, звернення відповідача щодо визначення часу і способів спілкування відповідача із сином зупинено до вирішення судом справи про позбавлення батьківських прав. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, пояснення сторін в якості свідків, свідків, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 вересня 2015 р. який розірвано рішенням суду від 12.03.2020 р. В шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Відповідач на час народження дитини перебував за кордоном (з 09.02.2017 р. по 30.09.2017 р.), що підтверджується копією його закордонного паспорту(а.с.12), зазначені обставини сторони в суді визнали. Після розірвання шлюбу дитина проживає із позивачем та перебуває на її утриманні. Судовим наказом від 26.09.2019 р. по справі № 676/6203/19 з відповідача було стягнено аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 20.09.2019 р. до його повноліття. Згідно довідки державного виконавця відділу ДВС у м.Кам`янець-Подільському Кам`янець-Подільського району Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції(м.Хмельницький) Муляр І.А. від 02.09.2021 р.(а.с.7) заборгованість відповідача по аліментам перед позивачем на утримання сина [PERSON] , [INFO] , станом на 02.09.2021 р. складала 39756,01 грн. Згідно довідки сімейного лікаря [PERSON] від 28.08.2021 р.(а.с.8) дитина [PERSON] з 03.2021 року знаходиться під наглядом лікаря педіатра [PERSON] дитина завжди вчасно відвідувала прийоми, добре доглянута, охайна. Батька дитини лікар не бачила жодного разу. Обґрунтовуючи позов, позивачка просила суд позбавити батьківських прав відповідача, оскільки останній не піклується про фізичний і духовний стан сина, не цікавиться його здоров`ям, не бере матеріальної, грошової участі у його вихованні та має заборгованість по сплаті аліментів. Факт неналежного ставлення відповідача до своїх батьківських прав в суді підтвердили допитана в якості свідка позивач та свідок [PERSON] . Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення вищезазначеної норми матеріального права дозволяє зробити висновок, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Цей висновок узгоджується із висновком Верховного Суду у постанові від 19 вересня 2019 року за результатом розгляду справи № 459/1736/16-ц. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у п. 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. В силу положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58 рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини вказав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Суд вважає, що довідка сімейного лікаря не може свідчити про ухилення відповідача від виконання свої батьківських обов`язків, як і факт стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів та наявність заборгованості по їх сплаті, оскільки це є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дитині належного утримання. А наявність заборгованості по аліментам сама по собі не є підставою для позбавлення батька його батьківських прав відносно малолітніх дітей. Вищенаведене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, що викладені в постанові від 16.01.2019 у справі № 199/5032/16-ц. Із пояснень сторін в суді, їх пояснень в якості свідків, судом встановлено, що між сторонами виникли неприязні відносини в зв`язку із розірванням шлюбу. Позивач в зв`язку із створенням нової сім`ї не надає відповідачу можливості спілкуватися з дитиною, зазначені обставини підтвердив в суді відповідач допитаний в якості свідка. Допитаний в якості свідка брат відповідача [PERSON] суду пояснив, що після 2020 р. відповідач неодноразово при ньому дзвонив колишній дружині щоб вирішити питання про побачення із сином однак вона ці дзвінки ігнорувала, відповідач постійно думає та говорить про сина, казав що йому забороняють із ним бачитися. В зв`язку із відмовою відповідача від надання побачень із сином відповідач під час розгляду справи звернувся в орган опіки та піклування із заявою про визначення порядку його участі у вихованні дитини, що підтверджується талоном про реєстрацію адміністративної послуги від 12.05.2022 р. управління надання адміністративних послуг Кам`янець-Подільської міської ради(а.с. 67). З метою налагодження контактів із сином відповідач звертався з відповідною заявою в Кам`янець-Подільський міський Центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді де з ним проведено психологом Центру дві консультативні зустрічі, позивач разом із сином до психолога Центру не зверталися, що підтверджується довідкою Центру від 09.06.2022 р.(а.с.97). Під час розгляду справи в суді відповідач також змінив своє ставлення до свого обов`язку щодо матеріального утримання сина, на виконання судового наказу про стягнення аліментів ним протягом січня-вересня 2022 р. сплачено 56500,00 грн. аліментів на користь позивача на утримання сина, станом на 19.09.2022 р. розмір заборгованості по аліментах зменшився і становить 17435,01 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 19.09.2022 р., складеним державним виконавцем відділу ДВС у м.Кам`янець-Подільському Кам`янець-Подільського району Хмельницької області Ілик О.В. Згідно висновку психолога від 14.06.2022 р.(а.с.96) відповідач: «може стати турботливим та відповідальним батьком, який турбується про свій статус у суспільстві, також він прагне створити забезпечене життя своїй дитині; переймається долею сина та прагне приймати участь у вихованні сина». Зазначені обставини, на думку суду, вказують на той факт, що відповідач незважаючи на своє попереднє неналежне виконання батьківських обов`язків змінив своє ставлення до дитини та бажає поновити свій соціальний зв`язок із сином, приймати участь в його вихованні. В зв`язку із цим суд критично оцінює висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області від 17 лютого 2022 р. № 123 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо сина [PERSON] , так як даний висновок не містить посилання на докази які підтверджують, що [PERSON] злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню сина, містить посилання на довідку про наявність заборгованості по аліментам, яка як зазначено вище не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Суд також враховує, що відповідно до ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що відповідач зловживає алкоголем чи вживає наркотичні засоби, притягувався до адміністративної відповідальності за невиконання своїх батьківських обов`язків. Згідно наданої відповідачем суду довідки-характеристики КП «УК «Добробут» від 13.06.2022 р. № 78(а.с.98) по місцю проживання компрометуючими даними по відношенню нього підприємство не володіє. З врахуванням наведеного, незважаючи на те, що відповідач в певній мірі нехтував своїми батьківськими обов`язками щодо свого сина [PERSON] , [INFO] , достатні підстави для застосування до нього крайнього заходу впливу у виді позбавлення його батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з врахуванням інтересів дитини, інтересів самого відповідача, його заперечень щодо позбавлення батьківських прав, вимог сімейного законодавства, рішень Європейського суду з прав людини, судової практики Верховного Суду на даний час відсутні. При цьому суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність зміни ставлення до дитини. Крім того суд звертає увагу, що в разі, якщо відповідач не змінить свого ставлення до дитини, позивач не позбавлена можливості повторно звернутись до суду з аналогічним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed