Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом про визнання за нею права власності, який в процесі розгляду справи уточнила та просить визнати за нею як за спадкоємцем за заповітом право власності на 1/15 частину домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] , що належала [PERSON] , яка померла [INFO] . Посилається на те, що при зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадщини на це майно їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивачка у підготовче засідання не з`явилася, просила слухати справу у її відсутності. Відповідач в підготовче засідання не прибув, в поданій суду письмовій заяві просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти. Борщівська державна нотаріальна контора 28 січня 2022 року листом №61/02-14 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом після смерті [INFO] [PERSON] на майно яке складається з частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Рішенням Іванківської сільської ради від 26 жовтня 1993 року, яке було приведене у відповідність рішенням №203 від 21 вересня 2009 року [PERSON] було передано у власність земельну ділянку для будівництва і обслу\-говування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га. За даними технічного паспорта на житловий будинок, зокрема згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд та інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна, виготовлених техніком з інвентаризації нерухомого майна ФОП [PERSON] 26 квітня 2021 року на домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] , встановлено, що вартість домоволодіння становить 407472 грн. Житловий будинок та веранду побудовано в 1975 році, господарські будівлі та споруди - в 1921-1985 роках. До складу домоволодіння входить: житловий будинок «А»; веранда «а»; господарський будинок «Б»; підвал «п/д»; гараж «В»; сарай «Г; криниця «1»; ворота «2»; замощення «3»; огорожа «4». Згідно довідки Скала-Подільської селищної ради від 08 червня 2021 року №314 та копій погосподарських книг по с.Іванків за 1991-1995 р.р., двір, що знаходиться в [ADDRESS] , і у якому станом на 15 квітня 1991 року проживали та були зареєстровані: голова двору - [PERSON] , а також члени двору: [PERSON] -внук; [PERSON] -син; [PERSON] - невістка та [PERSON] - внука, відносився до категорії колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року ці ж члени колгоспного двору є такими, що не втратили права на частку в колгоспному дворі. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.95 № 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, членам колгоспного двору, в тому числі спадкодавцю [PERSON] , належало право власності на 1/5 частину спірного домоволодіння. [INFO] в с.Іванків Борщівського району Тернопільської області поме\-рла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 16 березня 2015 Іванківською сільською радою Борщівського районну Тернопільської області. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Іванківської сільської ради Борщівського районну Тернопільської області 15 грудня 2004 року, за яким все своє майно, зокрема, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , заповіла у рівних частинах позивачці - [PERSON] , її чоловікові - [PERSON] та синові - [PERSON] . Вка\-заний заповіт є чинним, що підтверджується, інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 68300665 від 28 січня 2022 року. Відповідно до довідки № 314 від 08 червня 2022 року, виданої Скала-Подільською селищною радою, станом на день смерті [PERSON] разом з нею про\-живали та були зареєстровані: син - [PERSON] та невістка - [PERSON] , позивачка у справі. Спадкоємець за заповітом, [PERSON] спадщину не прийняв, оскільки станом на дату смерті не був зареєстрований та не проживав разом зі спадкодавцем, та протягом шести місяців після її смерті не зверну\-вся із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується довідкою № 314 від 08 червня 2022 року виданою Скала-Подільською селищною радою, та листом державного нотаріуса Борщівської державної нотаріальної контори №61/02-14 від 28 січня 2022 року. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Отже, судом встановлено, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] , в тому числі 1/15 частину спірного домоволодіння. Відповідно до ст.ст.1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, позов ним визнано, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 392, 1216, 1218, 1223, ЦК України,

Outcome: approved