Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позов мотивовано тим, що за життя [PERSON] був складений заповіт, яким заповів усе своє майно позивачу. До спадкового майна увійшла квартира [ADDRESS] . У липні 2021 вона звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте не змогла надати усі правовстановлюючі документи на спадкове майно. Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставою виникнення у [PERSON] права власності на спірну квартиру слугували договір дарування №2-2094 від 18.09.2008, свідоцтво про право власності за розпорядженням від 14.03.1994 №70, свідоцтво про право на спадщину за законом № 2-1604 від 03.11.2000. Із зазначеного переліку у позивача наявний лише договір дарування №2-2094 від 18.09.2008. Через відсутність у позивача інших правовстановлюючих документів вона позбавлена можливості в позасудовому порядку реалізувати спадкове право, оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Покликаючись на положення ст.392 ЦК України позивач просила визнати за нею право власності на нерухоме спадкове майно. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, клопотали про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач Ковельська міська рада Волинської області правом подати відзив на позов не скористалась, представник відповідача клопотав про розгляд справи у їх відсутності за наявними у справі матеріалами. Справу розглянуто в порядку загального позовного провадження відповідно до вимог ч.4 ст.274 ЦПК України. Через неявку усіх учасників провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи суд встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини. [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане Ковельським відділом ДРАЦСу у Ковельському районі). За матеріалами спадкової справи №30/2021, заведеної приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Кушнерук А.Ю., 04 вересня 2009 року від імені [PERSON] був посвідчений заповіт, яким усе своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, у тому числі вклади у банківських установах, і взагалі все те, на що за законом він матиме право, заповів [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ). 07 липня 2021 року [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Інші особи про свої спадкові права не заявили. Згідно довідки виконавчого комітету Ковельської міської ради №275/02-14 від 08.07.2021 та довідки «КД-1 Верес» №155 від 07.07.2021 спадкодавець проживав та був зареєстрований на час смерті в квартирі по [ADDRESS] , інші особи за цією адресою не зареєстровані. 13 червня 2022 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, яке складається з недоотриманої пенсії. У видачі свідоцтва про право на спадщину щодо квартири по [ADDRESS] відмовлено у зв`язку із відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 30.05.2022 №301768402 [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) є одноосібним власником квартири по [ADDRESS] , реєстраційний номер майна 23598151, рішення про реєстрацію права власності прийнято 17.10.2008 на підставі: договору дарування 2-2094 від 18.09.2008 Ковельська держнотконтора, свідоцтва про право власності, розпорядження від 14.03.1994 Ковельської дистанції цивільних споруд Рівненського відділу Львівської залізниці, свідоцтва про право на спадщину 2-1604 від 03.11.2000 за законом Ковельська держнотконтора. З наданих суду на виконання ухвали про витребування доказів матеріалів спадкової справи №713/2000, договору дарування від 18.09.2008 №2-2094 вбачається, що на підставі розпорядження органу приватизації від 14.03.1994 №70, згідно довідки характеристики житла №13845 квартира [ADDRESS] передана у приватну спільну часткову власність [PERSON] , його дружині [PERSON] та сину [PERSON] , про що 16.03.1994 Ковельською дистанцією цивільних споруд Рівненського відділу Львівської залізниці видано свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] . Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину за законом прийняли його дружина і син, відповідно 03.11.2000 [PERSON] та [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину в рівних частках на 1/3 частину цієї квартири. Згідно витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно запис 13603/б.8482/ в книзі:93 за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано право власності за кожним на Ѕ частину спірної квартири. 18.09.2008 [PERSON] згідно нотаріально засвідченого договору дарування подарувала належну їй Ѕ частку цієї квартири [PERSON] (ін. код. [NUMBER] ). Оцінивши докази суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ст. 1223 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживає постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у строк визначений ст.1270 ЦК. Суд переконався, що спадкодавець на час смерті був одноосібним власником квартири по [ADDRESS] . За змістом заповіту від 04.09.2009, який є чинним, [PERSON] заповів усе своє майно позивачу [PERSON] [PERSON] прийняла спадщину в порядку визначеному ч.1 ст.1269 ЦК України. Особи, які в силу ст.1241 ЦК України мали б право на обов`язкову частку у спадщині, не встановлені. Відсутність у спадкоємців оригіналів правовстановлюючих документів в силу приписів ст.68 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, позбавляє їх можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК спадщина належить спадкоємцям з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття, тому відсутність правовстановлюючих документів при доведеності права власності спадкодавця на майно не позбавляє позивача права на спадкування. Статтями 328, 392 ЦК України передбачено, що у разі оспорення або не визнання права власності особи, вона вправі звернутись з відповідним позовом до суду. За таких обставин спадкове право позивача може бути реалізовано лише в судовому порядку. Надані суду докази є достатніми для захисту прав позивача в спосіб, передбачений ст.16 ЦК України шляхом визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Судові витрати у справі слід залишити за позивачем.

Outcome: approved