Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачем [PERSON] , з метою уникнення виконання зобов`язань за Договором поруки №42-2467/12-ПФ2 від 02.06.2016 та рішення Господарського суду м. Києва від 28.05.2019 у справі №910/11016/18, було відчужено на користь третіх осіб, шляхом укладення договорів дарування, належного йому на праві власнсоті комплексу будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] . Позивач вважає що договори дарування є фіктивними і такими, що порушують законні права позивача, оскільки дії сторін направлені не на реальне настання правових наслідків, обумовлених договором дарування, а на фіктивний перехід права власності на нерухомість з метою приховання цього майна від наступного звернення стягнення в рахунок виконання рішення суду про стягнення з поручителя коштів. Таким чином, з урахування заяви про уточнення позовних вимог від 23.03.2021, позивач просить суд: визнати недійсним договір дарування комплексу будівель і споруд укладений 27.06.2018р. між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірбабою І.Б. та зареєстрований за №559; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний № 41833139 від 27.06.2018 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кірбаби І.Б. згідно з договором дарування комплексу будівель і споруд укладеним 27.06.2018 між [PERSON] та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірбабою І.Б. та зареєстрований за №559; припинити право власності на комплекс будівель і споруд (реєстраційний номер об`єкта 1216514432202) за [PERSON] (реєстраційний номер картки платника податків: [NUMBER] , паспорт громадянина України, серії та номер: [NUMBER] , виданий 20.10.2004 Комсомольським МВ УМВС України в Полтавській області) зареєстроване за № [NUMBER] на підставі договору дарування комплексу будівель і споруд укладеного 27.06.2018 між [PERSON] та [PERSON] , та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірбабою І. Б. та зареєстрований за №559; визнати недійсним договір дарування комплексу будівель і споруд укладений 04.07.2018 між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Баришівського нотаріального округу Київської області Поздняковою Надією Миколаївною та зареєстрований за № 1313; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний № 41894813 від 04.07.2018 приватного нотаріуса Баришівського нотаріального округу Київської області Поздняковою Надією Миколаївною. згідно з договором дарування комплексу будівель і споруд укладеним 04.07.2018 між [PERSON] та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Баришівського нотаріального округу Київської області Поздняковою Надією Миколаївною та зареєстрований за №1313; припинити право власності на комплекс будівель і споруд (реєстраційний номер об`єкта 1216514432202) за [PERSON] (реєстраційний номер картки платника податків: [NUMBER] , паспорт громадянина України, серії та номер: [NUMBER] , виданий 23.11.2007 Комсомольським МВ УМВС України в Полтавській області) зареєстроване за № [NUMBER] на підставі договору дарування комплексу будівель і споруд укладеного 04.07.2018 між [PERSON] та [PERSON] , та посвідченого приватним нотаріусом Баришівського нотаріального округу Київської області Поздняковою Надією Миколаївною та зареєстрований за №1313; стягнути з [PERSON] ( [ADDRESS] , реєстраційний номер [NUMBER] ), [PERSON] та [PERSON] ( [ADDRESS] , реєстраційний номер [NUMBER] ) на користь Акціонерного товариства «ВЕСТ ФАЙНЕНС ЕНД КРЕДИТ БАНК» (01054, м. Київ, вул. Леонтовича, 4, літера А. А1; код ЄДРПОУ 34575675) судові витрати, в тому числі судовий збір у розмірі 13116 (тринадцять тисяч сто шістнадцять) грн. І. Процесуальні дії у справі 23.09.2020 позивачем подано клопотання про витребування доказів, а саме витребувати у приватного нотаріуса Баришівського районного нотаріального округу Київської області Позднякової Н.М. оригінал договору дарування комплексу будівель та споруд укладеного 04.07.2018 між [PERSON] та [PERSON] . 23.09.2020 позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив суд накласти арешт нерухоме майно: комплекс будівель і споруд (реєстраційний номер об`єкта 1216514432202), що належить [PERSON] на підставі договору дарування комплексу будівель і споруд укладеного 04.07.2018 між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Баришівського нотаріального округу Київської області Поздняковою Надією Миколаївною та зареєстрований за №1313. 24.09.2020 ухвалою суду задоволено клопотання позивача та вжито заходи забезпечення позову: накладено арешт на нерухоме майно: комплекс будівель і споруд (реєстраційний номер об`єкта 1216514432202), що належить [PERSON] на підставі договору дарування комплексу будівель і споруд укладеного 04.07.2018 між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Баришівського нотаріального округу Київської області Поздняковою Надією Миколаївною та зареєстрований за №1313. 08.10.2020 прийшла відповідь від відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС України у місті Києві та Київській області. 12.10.2020 ухвалою суду відкрито провадження у справі. 27.10.2020 від представника [PERSON] надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову. 28.10.2020 ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача 1 про скасування заходів забезпечення позову. 04.11.2020 від приватного нотаріуса Позднякової Н.М. надійшов лист про неможливість виконати ухвалу суду від 12.10.2020 та надати оригінал договору дарування комплексу будівель та споруд укладеного 04.07.2018 між [PERSON] та [PERSON] , оскільки вказаний договір знаходиться в архіві приватного нотаріуса на зберіганні. Також нотаріус просив суд розглядати справу без його участі. 01.12.2020 від представника відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 2 повністю заперечував проти задоволення позову. 23.03.2021 від позивача надійшла заява про залучення співвідповідача [PERSON] та третю особу приватного нотаріуса Кірбабу Ірину Борисівну до участі у справі та уточнення позовних вимог. 25.03.2021 від представника відповідача 1 надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи на підтвердження доводів, викладених у відзиві. 25.03.2021 ухвалою суду залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] та в якості третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кірбабу Ірину Борисівну. 26.03.2021 від відповідача 2 надійшов відзив. 22.04.2021 від відповідача 3 надійшов відзив на позовну заяву. 21.05.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача 1 та відповідача 3. У зв`язку з тимчасовим відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя (повідомлення Вищої ради правосуддя від 12.05.2021), на підставі розпорядження керівника апарату Баришівського районного суду Київської області №655 від 08.07.2021 проведено повторний автоматизований розподіл судових справ і дану справу розподілено судді Червонопиському В.С. Ухвалою суду від 30.09.2021 справу прийнято до провадження судді Червонописького В.С., відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 04.11.2021 від третьої особи приватного нотаріуса Кірбаби І.Б. надійшли письмові пояснення по суті спору. 10.11.2021 відповідач 1 просив відкласти розгляд справи. 17.01.2022 відповідач 1 подав клопотання про відкладення розгляду справи. 25.08.2022 від представника відповідача 1 надійшли письмові пояснення по справі. 02.09.2022 від позивача надійшли додаткові пояснення по справі. ІІ. Фактичні обставини справи встановлені Судом 07.05.2012 між Публічним акціонерним товариством «ВЕСТ ФАЙНЕНС ЕНД КРЕДИТ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Деско Юкрейн» було укладено Договір № 42-2467/12-КЮ про відкриття кредитної лінії. Відповідно до п. 1.2. ліміт кредитної лінії 7500 000,00 доларів США. 02.06.2016 з метою забезпечення належного виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] (надалі - Відповідачі) було укладено договори поруки № 42-2467/12-ПФ2. Відповідно до п. 2.1. Договору поруки поручитель поручається за виконання боржником обов`язків повернути банку наданий за Основним договором кредит, обов`язків щодо сплати банку процентів за користування кредитом, обов`язку щодо сплати банку комісії, неустойки (пені, штрафу) та понад суму неустойки відшкодувати збитки, заподіяні банку невиконанням або неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань. Відповідно до п. 3.1. Договору поруки Боржник та Поручитель відповідають перед Банком за порушення обов`язків як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник. Станом на 01.02.2018 [PERSON] був учасником ТОВ «ДЕСКО ЮКРЕЙН» та володів 50 % статутного капіталу даного товариства, що підтверджується копією витягу №1003559231 від 01.02.2018. 21.06.2018 Господарським судом Херсонської області по справі № 923/571/18 було прийнято ухвалу про прийняття заяви про порушення справи про банкрутство за заявою ТОВ «СКАЙСІД КОММОДІТІС» до ТОВ «Деско Юкрейн». 27.06.2018 між [PERSON] та [PERSON] , в інтересах якої діяв [PERSON] , було укладено Договір дарування комплексу будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] ; загальною площею 750,5 кв.м., посвідчений приватним нотаріусом Баришівського територіального округу Київської області Поздняковою Надією Миколаївною та зареєстрований за №559. Відповідно до п. 1 вищевказаного Договору дарування обдаровувана є дружиною [PERSON] . 04.07.2018 між [PERSON] , від імені якої діяв [PERSON] , та [PERSON] укладено договір дарування комплексу будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] ; загальною площею 750,5 кв.м., посвідчений приватним нотаріусом Баришівського територіального округу Київської області Поздняковою Надією Миколаївною та зареєстрований за №1313. Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власнсоті від 04.07.2018 вищевказаний комплекс будівель та споруд належить на праві приватної власності [PERSON] . 11.07.2018 на адресу відповідача 1 та ТОВ «Деско Юкрейн» позивач направив вимогу про усунення порушень основного зобов`язання та надав суду докази направлення даної вимоги. 20.07.2018 між Баришівською селищною радою та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до Договору оренди земельної ділянки від 14.06.2007, зареєстрованого приватним нотаріусом від 12.07.2017 №2141163. 10.08.2018 АТ «Кредитвест Банк» подано до Господарського суду м. Києва позовну заяву про стягнення [PERSON] заборгованості в розмірі 26 883 585,45 грн. у справі № 910/11016/18. Відповідно до Наказу Господарського суду міста Києві від 16.10.2019 стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ВЕСТ Файненс Кредит Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 20 793 647 грн. 50 коп., заборгованість за процентами в розмірі 2 957 999 (два мільйони дев`ятсот п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 55 коп., пеню за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 2 443 485 (два мільйони чотириста сорок три тисячі триста вісімдесят п`ять) грн. 39 коп., пеню за несвоєчасне повернення процентів в розмірі 368 641(триста шістдесят вісім тисяч шістсот сорок одну) грн. 23 коп. та 398 456 (триста дев`яносто сім тисяч чотириста п`ятдесят шість) грн. 61 коп. - витрати по сплаті судового збору. Всі вищеперераховані документи наявні в матеріалах справи. ІІІ. Стислий виклад позиції позивача, відповідачів та третьої особи У своїй позовній заяві позивач зазначає, що відповідач 1 як майновий поручитель та підписант договором іпотеки, поручитель та підписант за договором поруки, як основний учасник ТОВ «Деско Юкрейн» та особа, яка здійснювала управління його діяльністю під час виникнення заборговано перед позивачем, не міг не знати про наявність заборгованості за кредитним договором. Крім того, позивачем ще 2017 році направлялась вимога на адресу ТОВ «Деско Юкрейн» і погашення заборгованості перед Позивачем. Вчиняючи оскаржувані договори 27.06.2018 та 04.07.2018 після подання відповідачем 1 позову до позивача про визнання недійсними кредитного, іпотечного та договорів поруки та після прийняття заяви про порушення справи про банкрутство відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Деско Юкрейн» (ухвала Господарського суду Херсонської області від 21.06.2018 по справі 923/571/18) може свідчити не тільки про обізнаність відповідачів про наявність заборгованості перед позивачем, а й про протиправну поведінку відповідачів у даній справі щодо здійснення дій спрямованих на уникнення відповідальності та звернення стягнення на майно, правочини щодо переходу права власності на які оскаржуються. У своїй відповіді на відзиви позивач заначив, що відповідачі у своїх відзивах не зазначили жодної реальної мети укладення договорів із безоплатного переходу права власності на нерухомість між родичами, а потім із третьою особою. Відповідач 3 лише посилався на податкову оптимізацію як мету укладення договору дарування між нею та відповідачем 1, при цьому не надавши жодного документу чи розрахунку на підтвердження заявленого. Таке приховування майна шляхом зміни його власника, на думку позивача, було зроблено з метою ускладнення його виявлення позивачем, і як наслідок унеможливлення задоволення вимог кредитора. Відповідач 1 проти позову заперечував в повному обсязі, оскільки вважає, що доводи та вимоги позивача викладені в цій заяві є безпідставними, незаконними і необґрунтованими, а ти викладені в цій заяві, не відповідають фактичним обставинам справи, а тому є такими що не підлягають задоволенню враховуючи наступне. Так, на момент укладення спірного договору дарування нерухомого майна комплексу будівель і споруд (реєстраційний номер об`єкта 1216514432202), а саме станом на 04.07.2018, по вищезазначеній справі № 658/2197/18 за позовом [PERSON] до АТ «Кредитвест Банк» про визнання недійсними кредитного, іпотечного та договорів поруки, - не існувало будь-яких заборон та обтяжень щодо розпорядження своїм майном на той час його власником - відповідачем 1. Оскільки у червні 2018 року останній звернувся до суду із позовом про визнання недійсними кредитного, іпотечного та договорів поруки та в порядку забезпечення позову просив заборонити суб`єктам реєстраційних дій, в тому числі, але не виключно: державним реєстраторам, нотаріусам усіх нотаріальних округів та іншим суб`єктам, що вчиняють реєстраційні дії з нерухомим майном, будь-яким іншим особам, наділеним функціями державного реєстратора вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією права власності та вносити відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно нерухомого майна, а саме: комплексу по виробництву рослинної олії, розташованого за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна 42239365235, тобто зовсім іншого належного йому об`єкту нерухомого майна. Дії позивача направлені лише на створення негативного іміджу навколо відповідача 1, вчинення тиску на нього шляхом подачі такого роду заяв та позовів щодо нього. На момент відчуження спірного нерухомого майна комплексу будівель і споруд (реєстраційний номер об`єкта 1216514432202), позивачем не було направлено навіть самої вимоги про усунення порушень основного зобов`язання по кредитному договору на адресу поручителя позичальника - відповідачу 1. В той же час сам позивач доводить це, долучаючи до цієї позовної заяви вимогу № 355 від 11.07.2018 про усунення порушень основного зобов`язання. Також на момент відчуження спірного нерухомого майна не існувало ані поданої позовної заяви про стягнення з відповідача 1 заборгованості за кредитним договором (сам позивач в позовній заяві зазначає, що лише 10.08.2018 він направив до суду позовну заяву про стягнення заборгованості з відповідача 1, ані самого рішення суду про стягнення з поручителя відповідача 1 заборгованості за кредитом (рішення у справі прийнято від 28.05.2019 та набрало законної сили після його перегляду в апеляційній інстанції - лише 26.09.2019). Натомість відповідач 2, отримавши нерухоме майно: комплекс будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] ; загальною площею 750,5 кв.м., уклав додаткову угоду від 20.07.2018 до договору оренди земельної ділянки від 14 червня 2017 року зареєстрованого приватним нотаріусом від 12.07.2017 № 21411613, щодо зміни Орендаря в договорі оренди земельної ділянки на підставі рішення Баришівської селищної ради Київської області від М07.2018 № 712-37-07, а отже, в даному випадку внутрішня воля відповідача 2 відповідала зовнішньому її прояву, тобто вчинений правочин, виконаний реально, вказані обставини свідчать про фактичне передання майна на виконання правочину, а гаму не мас ознак фіктивного та не може бути кваліфікований як фіктивний. Відповідач 2 в повному обсязі заперечував проти задоволення позову виходячи з наступного. На момент укладення договору дарування нерухомого майна комплексу -будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] від 04.07.2018, посвідчений приватним нотаріусом Баришівського нотаріального округу Київської області Поздняковою Надією Миколаївною та зареєстрований за №1313, не було будь-яких заборон та/або обтяжень щодо розпорядження вищезазначеним майном. Відповідач 2, отримавши подароване йому нерухоме майно (комплекс будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] ; загальною площею 750,5 кв.м., одразу уклав додаткову угоду від 20.07.2018 до договору оренди земельної ділянки від 14 червня 2017 року зареєстрованого приватним нотаріусом від 12.07.2017 № 21411613, щодо зміни Орендаря в договорі оренди земельної ділянки на підставі рішення Баришівської селищної ради Київської області від 20.07.2018 № 712-37-07. Таким чином внутрішня воля Відповідача 2 відповідала зовнішньому її прояву, тобто вчинений правочин, виконаний реально. Вказані обставини свідчать про фактичне передання майна на виконання правочину, а тому не має ознак фіктивного та не може бути кваліфікований як фіктивний. У своєму відзиві відповідач 3 зазначила, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування комплексу будівель і споруд укладеного від 27.06.2018, посвідчений приватним, нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірбабою І.Б. та зареєстрований за № 559. Зазначений договір було укладено з метою зменшення податкового вантаження, податкової оптимізації. Не існувало будь-яких обтяжень і на момент укладання договору дарування комплексу будівель і споруд від 04.07.2018 між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Баришівського нотаріального округу Київської області Поздняковою Н.М. та зареєстрований за № 131.3. [PERSON] , отримавши подароване йому нерухоме майно, одразу уклав додаткову угоду від 20.07.2018 до договору оренди земельної ділянки від 14 червня 2017 року зареєстрованого приватним нотаріусом від 12.07.2017 № 21411613, щодо зміни Орендаря в договорі оренди земельної ділянки на підставі, рішення Баришівської селищної ради Київської області від 20.07.2018 № 712-37-07, тобто було здійснено реальне остання правових наслідків за правочином. У своїх письмових поясненнях третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кірбаба І.Б. зазначила, що для посвідчення договору дарування приватним нотаріусом були витребувані всі та отримані всі необхідні документи та відомості відповідно до Закону України «Про нотаріат». В Державному реєстрі обтяжень рухомого майна інформація про перебування під податковою заставою комплексу будівель і споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] ), який є предметом Договору дарування відсутня, що підтверджується Витягом із зазначеного реєстру, виданим Кірбаба І. Б., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 27 червня 2018 року за № 56166217 о 12:53:43. Крім того, відповідно до п. 6. Договору дарування громадянин Турецької Республіки - [PERSON] як [PERSON] за цим договором свідчив, що: - від обдарованої не приховано обставин, які мають істотне значення; - комплекс будівель і споруд під забороною (арештом), у заставі (іпотеці) та в податковій заставі не перебувають, інші речові права щодо них не зареєстровані, до статутного капіталу юридичних осіб як на території України, так і на території інших держав, не віднесені; - щодо комплексу будівель і споруд відсутні судові спори; - внаслідок дарування комплексу будівель і споруд не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, в тому числі, неповнолітніх, малолітніх, непрацездатних дітей та інших осіб, яких дарувальник зобов`язаний утримувати за законом чи договором; - комплекс будівель і споруд або будь-яка його частина не надана в користування наймачам (орендарям); - обтяжень, а також будь-яких прав у третіх осіб щодо комплексу будівель і споруд немає. Перед підписанням договору дарування сторонам була надана можливість ознайомитись з текстом договору, після чого без будь-яких зауважень як з боку дарувальника, так і з боку представника обдаровуваної, договір дарування був підписаний. IV. Позиція суду та нормативно-правове обґрунтування Відповідно частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із статтею 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. За змістом частини п`ятої статті 203 Цивільного кодексу України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до змісту статті 234 Цивільного кодексу України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 Цивільного кодексу України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 Цивільного кодексу України. Згідно з частиною першою статті 717 Цивільного кодексу України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі (частина перша статті 718 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини другої статті 719 Цивільного кодексу України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття (частина перша статті 722 Цивільного кодексу України). Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно з частинами другою та третьою статті 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Цивільно-правовий договір (у тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (у тому числі, вироку). Договори, направлені на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 Цивільного кодексу України) є недійсними. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц, постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 405/1820/17 зроблено висновки про те, що фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний. Така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним. У постанові Верховного Суду від 14 січня 2020 року у справі № 489/5148/18 суд касаційної інстанції вказав, що правочин, учинений боржником у період настання в нього зобов`язання щодо погашення заборгованості перед кредитором, унаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (правочину, вчиненого боржником на шкоду кредитору). При цьому та обставина, що правочин з третьою особою якому боржник відчужив майно, реально виконаний, не виключає тієї обставини, що він направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника та, відповідно, може бути визнаний недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства. У постановах Верховного Суду від 07 грудня 2018 року у справі № 910/7547/17, від 28 листопада 2019 року у справі № 910/8357/18, від 03 березня 2020 року у справі № 904/7905/16, від 26 травня 2020 року у справі № 922/3796/16 від 17 вересня 2020 року у справі № 904/4262/17 зроблений висновок, що з конструкції частини третьої статті 13 ЦК України випливає, що дії особи, які полягають у реалізації такою особою свого права, однак вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, є формою зловживання правом. Суд звертає увагу на те, 02.06.2016 між позивачем та відповідачем 1 було укладено договір поруки. 21.06.2018 Господарським судом Херсонської області по справі № 923/571/18 було прийнято ухвалу про прийняття заяви про порушення справи про банкрутство за заявою ТОВ «СКАЙСІД КОММОДІТІС» до ТОВ «Деско Юкрейн» (основний боржник за кредитним договором). З огляду на викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що відчужуючи спірне майно, [PERSON] був обізнаний про те, що ТОВ «Деско Юкрейн» є неплатоспроможним товариством та не може повністю погасити наявну заборгованість перед позивачем, а отже міг на майбутнє передбачити негативні наслідки для себе у випадку, якщо ТОВ «Деско Юкрейн» не зможе повністю розрахуватись з усіма боргами. Крім того, менше ніж через місяць після укладення оскаржуваних договорів дарування (04.07.2018 та 27.06.2018) та після порушення справи про банкрутство основного боржника - ТОВ «Деско Юкрейн», а саме 10.08.2018 позивачем подано до Господарського суду м. Києва позовну заяву про стягнення з поручителя - [PERSON] заборгованості в розмірі 26 883 585,45 грн. у справі № 910/11016/18. Про фіктивність оспорюваних договорів дарування та відсутність наміру у відповідачів створити правові наслідки, обумовлені цими договорами, свідчить те, що відчуження вищезазначеного комплексу будівель та споруд відбулось спочатку на користь дружини [PERSON] , від імені якої діяв [PERSON] , а потім [PERSON] подарувала вказаний комплекс будівель та споруд [PERSON] , який, як встановлено судом, не є її близьким родичем. Обґрунтувань причин вчинення саме договору дарування відповідачем 3 на користь сторонньої особи, а саме відповідачу 2 учасники справи суду не надали. Отже, Суд обґрунтовано вважає, що оспорюваний договір дарування є фіктивним, оскільки дії сторін під час його укладання були направлені не на реальне настання правових наслідків, обумовлених договором дарування, а з метою приховання цього майна від виконання за його рахунок грошового зобов`язання. Положеннями статті 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною третьою цієї статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина 1 статті 203 ЦК України). За наведених обставин, суд дійшов висновку, що вказана позивачем підстава для визнання договору дарування недійсним, із врахуванням правових висновків Верховного Суду, є підставою для задоволення позову і визнання судом недійсним оспорюваного договору дарування. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», слід стягнути з відповідачів в користь Акціонерного товариства «ВЕСТ ФАЙНЕНС ЕНД КРЕДИТ БАНК» 13 116 грн. 00 коп.

Outcome: approved