Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась 29 серпня 2022 року до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, яка продовжує навчання у розмірі ј частини всіх видів доходів щомісяця, починаючи з 01.09.2022 року та до припинення навчання [PERSON] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, проте надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити, просить розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте надав на адресу суду заяву, згідно якої позовні вимоги не визнав, згідно поданого до суду відзиву просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивачки, оскільки спірна дочка сторін - [PERSON] проживає з бабусею - [PERSON] у с. Випасне, Білгород-Дністровського району. В судове засідання третя особа - [PERSON] не з`явилась, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між сторонами було розірвано згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.10.2017 року (справа №495/6458/17). Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 26.12.2002 року Виконавчим комітетом Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №97. Згідно Довідки №16/20/21 від 21.09.2020 року, [PERSON] є студенткою першого курсу денної форми навчання соціально-гуманітарного факультету Державного закладу «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» денної форми, спеціальність «культурологія». Згідно Договору про надання освітніх послуг між Державним закладом «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» та фізичною (юридичною) особою №ІФВ-2020/2153 від 09.09.2020 року, строк навчання [PERSON] складає до 30.06.2024 року. Повнолітня дитина навчається на денній формі навчання, тому потребує подальшого матеріального забезпечення, домовленості щодо сплати аліментів на утримання спільної дитини сторонами не досягнуто. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. При цьому суд звертає увагу на ту обставину, що обов`язок утримувати повнолітню дитину у період навчання лежить на обох батьках, а не лише на матері. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов`язаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п.20 Постанови Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Сімейним кодексом передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Однак відповідно до коментованої статті і вказаного роз`яснення Пленуму Верховного Суду України обов`язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням. Про наявність потреби в матеріальній допомозі можуть свідчити навчання на платній основі, необхідність забезпечення житлом за місцем навчання, тощо. Докази на підтвердження зазначеної обставини надаються суду заінтересованою стороною. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 цієї статті вказує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В свою чергу суд звертає увагу сторін, що згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.10.2017 року по справі №495/6458/17, двоє неповнолітніх дітей сторін: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають з відповідачем [PERSON] , про що спору не має. Окрім того, згідно Довідки №1224 від 05.09.2022 року, виданої Виконавчим комітетом Мологівської сільської ради, спільна дитина сторін - [PERSON] , [INFO] , входить до складу сім`ї відповідача [PERSON] .. Тобто, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що спільна дитина сторін - [PERSON] перебуває на утриманні позивачки [PERSON] , а отже позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з їх необгрунтованістю та недоведеністю. Відновідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд вважає за доцільне відповідно до ст.141 ЦПК України віднести витрати зі сплати судового збору на рахунок держави.

Outcome: dismissed