Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-09 00:00:00

08.04.2022 позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідачки [PERSON] , зазначивши третьою особою ССД виконавчого комітету Ужгородської міської ради, в якому просив усунути перешкоди, які вчиняє йому [PERSON] , у спілкуванні з неповнолітніми дітьми: донькою [PERSON] , [INFO] та сином [PERSON] , [INFO] ; визначити порядок його участі у вихованні з дітьми, побачення з ними кожного понеділка з 17 по 20 годину, кожну середу з 17 по 18 годину та кожну суботу з 11 по 14 годину; зустрічі проводити і за місцем проживання дітей, і за місцем свого проживання, і за домовленістю між сторонами. 10.02.2022 подав заяву про збільшення позовних вимог, в яких просив визначити побачення з дітьми кожного дня. В обґрунтування заявленого посилається на те, що в період перебування позивача та відповідачки у шлюбі, який наразі розірвано, у них народилося двоє дітей, які наразі проживають з відповідачкою. Зазначає, що він переїхав на роботу в іншу місцевість, зустрічався з дітьми відповідно до визначеного графіку, визначеного органом опіки та піклування, але згодом відповідачка почала чинити йому перешкоди у спілкуванні з дітьми та у їх вихованні. Стверджує, що бажає бачитися з дітьми, він є здоровою людиною, матеріально забезпечує дітей, перераховуючи відповідачці гроші, його житлові умови є належними для відпочинку, дозвілля та розвитку дітей. В судовому засіданні представник позивача адвокат Павліченко Т.С. уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідачки адвокат Свида О.Г. заявив, що відповідачка не створювала перешкоди [PERSON] у спілкуванні з дітьми та не заперечує проти того, щоб позивач спілкувався з дітьми так, як визначив орган опіки та піклування. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] пояснила, що не заперечує, щоб [PERSON] спілкувався з дітьми та брав участь у їх вихованні. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи наявний необхідний для розгляду справи висновок органу опіки та піклування. В рішенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.11.2020 у справі №308/6815/19 встановлено, що сторони уклали шлюб 24 травня 2014 року, який зареєстрований\~\~в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що було зроблено актовий запис № 183, що стверджується свідоцтвом про шлюб виданим повторно, серії\~\~ [NUMBER] від 13.06.2019. У шлюбі у них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.12.2021 у справі №308/13421/20 визначено місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені у вищезазначеному рішення, не доказуються. Рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради №399 від 24.10.2019 визначено способи участі у вихованні дітей та встановлено позивачу порядок побачення з малолітніми дітьми кожного понеділка з 18 по 20 годину та кожну суботу з 11 по 13 годину; зустрічі проводити і за місцем проживання дітей, і за місцем свого проживання, з урахуванням стану здоров`я, бажання дітей, їх інтересів та потреб. З платіжних доручень за період 2020-2021 років видно, що позивач надсилав відповідачці грошові перекази на різні суми, в середньому 5000 гривень. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 07.07.2020 за № 459/23/02-14, враховуючи інтереси дітей та той факт, що малолітні діти з народження проживають разом з матір`ю, діти любляче ставляться до матері, яка належно виконує свої батьківські обов`язки, має самостійних дохід та власне житло, органом опіки та піклування встановлено, що доцільним буде визначення місця проживання малолітніх дітей разом їх матір`ю за адресою її місця проживання. Сторони позивача зазначила про наявність перешкод у спілкуванні з дітьми з боку матері, на підтвердження чого було надано ряд нижче вказаних доказів, які досліджені судом. З копії талонів-повідомлень від 28.03.2020, 04.01.2020, 02.08.2021, 04.02.2022 про прийняття і реєстрацію заяв про кримінальне правопорушення та іншу подію видно, що заявник [PERSON] звернувся до поліції за фактами того, що сестра колишньої дружини [PERSON] перешкоджає побаченню з дітьми, що позивачка перешкоджає побаченню з дітьми, що позивачка психологічно залякує дитину [PERSON] , 2014 р.н. Позивач 02.08.2021 подав до ССД у справах дітей Ужгородської міської ради заяву, зі змісту якої вбачається, що відповідачка налаштувала доньку, що останній потрібно пройти лікування в Москві, інакше вона помре, тому донька просить його надати дозвіл матері на виїзд за кордон. На спростування твердження сторони позивача про наявність перешкод у спілкуванні з дітьми з боку матері було надано ряд нижчевказаних доказів, які досліджено судом. З термінового заборонного припису від 28.03.2020, винесеного щодо позивача, видно, що останній ображав нецензурною лайкою відповідачку. З фотокарток видно, що на таких зображений позивач з дітьми, їх зустрічі, спілкування, гра. Відповідачка та її сестра [PERSON] адресували до поліції заяву про вчинення злочину за фактом того, що 28.03.2020 позивач здійснив щодо них фізичне насильство, зокрема «душив» її в присутності дітей, а її сестру «хапати» за руку та відштовхувати. На підтвердження травмування [PERSON] надано консультаційний висновок спеціаліста від 02.04.2020. З копії відповіді ССД у справах дітей Ужгородської міської ради на заяву позивача від 02.08.2021 щодо психологічного насильства [PERSON] по відношенню до доньки видно, що означена інформація не підтвердилася. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] (сестра відповідачки) зазначила, що позивач домовляється про стрічі з дітьми, однак на такі не приходить. Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки дитини зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття нею повної загальної середньої освіти. В силу ст.ст. 157, 158, 159 СК України той з батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкод іншому з батьків, якій проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. В разі, коли той з батьків, з ким проживає дитини, чинить іншому батьку перешкоду у спілкуванні з дитиною, спір між батьками вирішується органом опіки та піклування, а вразі ухилення батька, з яким проживає дитини, від виконання рішення органу опіки та піклування, - судом. Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року). Так, з наявних матеріалів справи судом зроблено висновок про те, що питання визначення способу участі позивача як батька дітей було предметом розгляду органу опіки та піклування до ухвалення судом рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Означене, а також вищеописані заяви та повідомлення до поліції від обох із сторін, свідчать про те, що між останніми наявні недружні, конфліктні відносини, які розцінюються судом, як певні перешкоди у спілкуванні з дітьми, однак попри це, при вирішенні даного спору суд враховує те, що найкраще відповідає інтересам дітей, буде сприяти їх нормальному розвиткові, й приймає до уваги, що кожен із батьків має право підтримувати спілкування з дітьми. В контексті вказаного суд враховує, що позивач не є асоціальною особистістю, наразі за твердженням його представника служить в ЗС України, має зареєстроване та фактичне місце проживання, піклується про дітей, зокрема перераховуючи грошові кошти на їх утримання, а також, як вбачається з фотокарток, має теплі дружні відносини з дітьми. Разом з цим суд приймає до уваги, що позивач не завжди прибував на зустрічі відповідно до графіку, визначеного рішенням органу опіки та піклування, скасовував узгоджені з відповідачкою зустрічі з дітьми. З огляду на вказане, суд вважає за можливе визначити спосіб участі позивача у спілкуванні та вихованні їх спільних з відповідачкою дітей, а саме встановити періодичні систематичні побачення дітей з батьком три рази на тиждень, що сприятиме збереженню зв`язків дітей з батьком. Позовні вимоги про надання можливості щоденно бачити дітей суд вважає такими, що не підлягають задоволенню оскільки це буде суперечити інтересам дітей, так як діти протягом тижня відвідують навчальні та дитячі заклади, гуртки розвитку дітей в супроводі матері. В свою чергу [PERSON] наразі проживає у м. Києві і необхідність встановлення щоденних побачень обґрунтована тим, щоб він мав можливість у будь-який час побачитись з дітьми. Однак на думку суду така невизначеність буде призводити до того, що діти будуть чекати побачення з батьком, а він, в силу об`єктивних причин, не зможе побачитись з ними. При цьому, враховуючи, що між сторонами наявні неприязні відносини, пов`язані з їх особистими розбіжностями, суд вважає, що спілкування дітей з батьком слід проводити без присутності матері дітей. Суд зауважує, що у разі хвороби дітей, або у випадку, якщо зустріч батька з дітьми неможлива з інших об`єктивних причин, така підлягає перенесенню на іншу погоджену [PERSON] та [PERSON] дату, враховуючи інтереси дітей, їх стан здоров`я, потреби у повноцінному розвитку відповідно до віку дітей. Окрім цього у випадку неможливості зустрічі дітей з батьком з об`єктивних причин, як батько, так і мати дітей зобов`язані попереджати один одного про означене заздалегідь та погоджувати іншу дату зустрічі.

Outcome: dismissed