Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із заявою, де заінтересованою особою вказала: Коломийський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про встановлення факту народження [INFO] [PERSON] , у місті Енергодар Запорізької області, дитини жіночої статті від батьків матері: [PERSON] та батька: [PERSON] . Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2022 року, провадження у справі було відкрито, справу визнано малозначною, а її розгляд вирішено провести у порядку письмового провадження, тобто без призначення судового засідання та без виклику учасників справи. Тому, на підставі частини 2\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Аргументи учасників. Заявниця [INFO] народила дочку [PERSON] . Але у зв`язку із тим, що дитина народилась у місті Енергодар, тобто на території, яка є тимчасово окупованою та на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, вона, вважаючи себе матір`ю цієї дитини, не може отримати свідоцтво про її народження, встановленого українським законодавством зразка. Як наслідок, не може зареєструвати факт народження своєї дочки в органах державної реєстрації актів цивільного стану України. Заінтересована особа, будь-яких заяв по суті справи не подала. Оцінка суду. Відповідно до положень частини 2\~статті 49 Цивільного кодексу України, актами цивільного стану є, серед іншого, народження фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, народження фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Положення частини 4\~статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~передбачають, що підставою для державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, документи, що підтверджують факт народження. А підпунктом 2 пункту 1 Розділу ІІІ «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених\~Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, прямо передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі-медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18 вересня 2020 року № 2136, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 вересня 2020 року за № 953/35236. б) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; в) медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; ґ) медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження такою жінкою. Отже, для державної реєстрації факту народження дитини без рішення суду, діюче законодавство України вимагає від заявника надати органу державної реєстрації актів цивільного стану вказані вище документи. При цьому, у перших двох випадках, документ обов`язково складається представниками закладу охорони здоров`я, що входить до системи органів державної влади України і за формою, затвердженою органами виконавчої влади України. Судом встановлено, що згідно паспортних даних (паспорт № [NUMBER] , виданий органом № 2619, 15 вересня 2022 року) заявник [PERSON] народилась [INFO] в селі Прирічне Нижньогірського району АР Крим та з 18 травня 2016 року має зареєстроване місце проживання у [ADDRESS] (а.с.4,8). 12 лютого 2022 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , який було між ними зареєстровано Енергодарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Васильківському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 29 (а.с. 5). 02 липня 2022 року позивачка у медичному закладі міста Енергодар народила дитину - дівчинку, вагою 3 кілограми 280 грам (а.с. 7). Суд констатує, що остання обставина встановлена судом на підставі наданого заявником письмового доказу у вигляді медичного свідоцтва про народження дитини, що видане закладом охорони здоров`я міста Енергодар, яке знаходиться на тимчасово окупованій території держави Україна, де відбуваються військові дії. А це, об`єктивно свідчить про те, що на території міста Енергодар, нині, жодний орган державної влади України, у тому числі і заклади системи охорони здоров`я та системи реєстрації актів цивільного стану громадян повноцінно працювати не можуть. Як наслідок, суд погоджується із аргументами заявниці про те, що отримати документи, встановленого законодавством України зразка і виданих компетентним Україною закладом, який би зареєстрував їх у встановленому порядку, для підтвердження факту народження дитини, заявниця не може. Проте суд оцінює і сприймає надані йому докази як допустимі, виходячи з наступного. Як відзначив Європейський Суд з прав людини в своєму рішенні від 10 травня 2001 року (справа Кіпр проти Туреччині), зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих де-факто органів та інститутів окупаційної влади далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать (п.96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (п.92). А в рішенні від 23 лютого 2016 року (справа Мозер проти Республіки Молдова та Росії), Європейський Суд з прав людини вказав на те, що першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (п.142). Тому з огляду на обставини цієї справи та зобов`язання України, як однієї з Договірних Сторін\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, поважати права людини, суд не бачить підстав аби не враховувати впроваджений Європейським судом з прав людини підхід. І саме тому, суд вважає, що надані заявником письмові докази є належними, допустимими та достовірними, а також такими, що поза всяким розумним сумнівом доводять факт народження [PERSON] , [INFO] , в місті Енергодар, дитини жіночої статі, вагою 3 кілограми 280 грам. Зважаючи на викладене та доведеність факту народження, який просила встановити заявниця, і при цьому необхідність державної реєстрації цього факту органами державної влади України для реалізації батьками своїх прав повною мірою, суд вважає за можливе заяву [PERSON] , в цій частині, задовольнити. При цьому, в силу положень частини 1\~статті 122 Сімейного кодексу України\~суд може констатувати, що матір`ю народженої дівчинки є [PERSON] , а батько [PERSON] (а.с.6). Отже,

Outcome: approved