Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-06 00:00:00

30.08.2021 р. [PERSON] подав до Київського районного суду м.Одеси позов до [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості по аліментам на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , яка склалася за період з 01 листопада 2020 року по липень 2021 року у розмірі 110000 грн, а також просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача на підставі рішення Київського районного суду м.Одеси від 29 травня 2018 року у розмірі 10000 грн. на користь відповідача на утримання дитини до 1500 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . В обгрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що його матеріальне становище погіршилося з причин, які від нього не залежали, він не взмозі платити щомісячно 10000 грн., та не взмозі сплатити заборгованість по аліментам у розмірі 110000 грн. На теперішній час він не працює, переніс тяжку хворобу SARS-CoV2, був госпіталізований строком на 40 днів, не може влаштуватися на постійну роботу, єдиним доходом є пенсія у розмірі 2019 грн., значна частина коштів з якої витрачається на ліки та процедури, які потрібні для реабілітації. Навіть не може керувати транспортним засобом, оскілки це потребує значної фізичної активності та емоційного навантаження. В наступному позивач подав заяву про зміну предмету позову, а саме уточнив в частині розміру заборгованості з урахуванням розрахунку виконавця станом на 01.02.2022 р 102158 грн. 05.01.2022 р. до суду надійшов відзив на позов, за змістом якого відповідач [PERSON] заперечувала проти вимог [PERSON] вказуючи на те, що на момент відкриття виконавчого провадження у [PERSON] утворилася заборгованість у розмірі 250000 грн., яку він змушений був сплатити лише через винесення постанови про тимчасове обмеження на виїзд за кордон. Під час розгляду справи про стягнення аліментів [PERSON] також наполягав на тому, що не працює, надав аналогічну довідку по розміру пенсії, однак вказане не відповідало дійсним обставинам справи. Було встановлено, що він приховує свої доходи так само як по даній справі. Протягом останніх десяти років позивач працював на морських судах, а щоб приховати свої доходи, звертався з проханням відкрити поточні банківські рахунки в іноземній валюті до своїх родичів, а також реєстрував на родичів своє майно. Посилання на незадовільний стан здоров`я були і раніше у справі про стягнення аліментів, однак це не заважало позивачу працювати, а тому це не може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості, оскільки зміни стану його здоров`я не відбулося. У позивача не має у власності транспортного засобу, тому його твердження про неможливість керування автомобілем є не зрозумілими. Станом на дату госпіталізації 11.11.2020 р. у позивача була заборгованість у розмірі 40000 грн., тому твердження про регулярність виплати аліментів не відповідає дійсності. Саме в той момент, вересень-жовтень 2020 р., дитина потребувала особливої уваги, оскільки також перенесла у важкій формі захворювання на вірусну інфекцію SARS-CoV2, а позивач не сплачував аліменти. Стверджуючи про можливість сплачувати 1500 грн. при наявній пенсії 2019 грн., позивач приховує свої дійсні доходи та матеріальний стан. Позивачем не надано документів, які б могли підтвердити здійснені ним витрати на лікування з листопада 2020 р. по березень 2021 р., що свідчить про безоплатне лікування та отримання ліків, відповідач переконана, що лікування здійснено за рахунок страхової компанії, тому хвороба не призвела до матеріальних витрат. Надані чеки є нечитабельними і лише їх частина підтверджує купівлю ліків, що вказує на намір позивача ще раз вести суд в оману. Крім того, відповідач звертала увагу на те, що лікування в медичному центрі є дорогим та свідчить про спроможність позивача сплачувати такі кошти. У відповіді на відзив позивач наголошував на тому, що відповідач безпідставно звинувачує його у приховуванні доходів та майна, належних доказів цьому не надає, з моменту хвороби його стан здоров`я суттєво погіршився, він постійно хворіє, реабілітація відбувається дуже повільно та до теперішнього часу він не відновив свою працездатність. Однак він і далі бажає сплачувати аліменти, але лише в розмірі 1500 грн. з урахуванням того, що йому надають допомогу рідні. У запереченнях на відповідь позивача відповідачка зазначила, що позивач весь час вдається до брехні, так під час вирішення спору про стягнення аліментів [PERSON] наполягав на тому, що не працює через незадовільний стан здоров`я та отримує пенсію, мав мінливі заробітки монтажника, а тривалі поїздки за кордон не були пов`язані з роботою. Починаючи з 2016 р. він отримував посвідчення моряка, з донькою не спілкується, хоча вона незважаючи ні нащо прагне спілкування. В теперішній час позивач вже вказує, що втратив роботу завдяки якій міг сплачувати 10000 грн. аліментів, живе у друзів. За відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно має разом з дружиною [PERSON] спільне подружнє майно, а саме земельну ділянку та садовий будинок, сарай госпблок, навіс та земельну ділянку за адресою: Білгород-Дністровський район, смт.Затока «Кінаповець», садівничий кооператив район «Сонячний» земельна ділянка 1302. Також відповідачка [PERSON] 08.02.2022 р. звернулася з зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення неустойки(пені) внаслідок заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 77200 грн. В обгрунтування вимоги [PERSON] вказала на те, що на момент відкриття виконавчого провадження утворилася заборгованість зі сплати аліментів понад 250000 грн, у зв`язку чим державним виконавцем було винесено постанову про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України та постанову про накладення штрафу у розмірі 76800 грн. . У серпні 2019 року [PERSON] було погашено утворену заборгованість та перераховано кошти у розмірі 332731 грн.. Починаючи з грудня 2020 року за боржником увесь час зберігалася заборгованість станом на 30 число поточного місяця у розмірі 20000-30000 грн. Станом на 30 листопада 2020 р. у [PERSON] була наявна заборгованість 40000 грн. і після цього ним не було здійснено жодного платежу до сьогодні, у зв`язку з чим виникла заборгованість в 160000 грн. На підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.08.2021 р., яке оскаржується на теперішній час в касаційній інстанції, постанова виконавця скасована, а сплачена боржником сума штрафу врахована в рахунок сплати аліментів, заборгованість зі сплати аліментів саном на 01 січня 2022 р. складає 93200 грн. , яку позивач визнає. Враховуючи розмір заборгованості відповідачка просить стягнути неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення сплати до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення. Згідно з розрахунком у період з березня 2021 р. і по 01.01.2022 р. пеня складає 72000 грн. У відзиві на зустрічний позов [PERSON] зазначив, що позов не визнає, оскільки заборгованість виникла через хворобу, не з його вини і через незалежні від нього причини. До хвороби він сплачував аліменти, а з листопада 2020 р. він не отримує доходу. Крім того, позивач вважає зустрічний позов передчасним, оскільки в разі задоволення первісного позову відпадуть підстави для розгляду вимог про стягнення пені. Ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси від 15.09.2021 року позовну заяву передано до Суворовського районного суду м.Одеси за підсудністю. Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. 09.12.2021 р. провадження у справі за позовом [PERSON] відкрито та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження . 08.02.2022\~ р. судом прийнято до провадження зустрічний позов [PERSON] і обєднано з первісним позовом. 30.03.2022 р. підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті . Сторони в засідання не з`явилися, повідомлені належним чином. Представник позивача звернулася з заявою про розгляд справи у відсутності позивача, просить задовольнити позов [PERSON] , а у зустрічних вимогах відмовити. Представник відповідача також звернулася з заявою про розгляд справи у її відсутності та відсутності відповідачки, зустрічний позов підтримала, а позов [PERSON] не визнала. Відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] необхідно залишити без задоволення. В ході розгляду справи судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м.Одеси від 29.05.2018 р. , справа №520/16221/16, з позивача стягнуто аліменти на утримання доньки, а постановою Одеського апеляційного суду від 04.06.2019 року, рішення суду першої інстанції змінено і остаточно стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 10000 грн. щомісячно починаючи з 17.12.2016 р. до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . 12.07.2019 р. державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №520/16221/16 виданого 09.07.2019 р. Київським районним судом м.Одеси про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] .. Станом на 01.07.2021 р. заборгованість по аліментам складає 110000 грн. На підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.08.2021 р., постанова виконавця про накладення штрафу скасована, а сплачена боржником сума штрафу 76800 грн. врахована в рахунок сплати аліментів. У зв`язку з вказаним станом на 01.12.2021 р. виконавцем здійснено розрахунок заборгованості, яка склала 83200 грн. Станом на 01.02.2022 р за розрахунком виконавця розмір заборгованості по сплаті аліментів склав - 102158 грн.. 01.12.2011 р. позивачу видано пенсійне посвідчення № [NUMBER] , вид пенсії: за вислугу років. Згідно з довідкою ЦОУ ПФУ в м.Одесі в Одеській області, розмір пенсії [PERSON] в червні 2021 р. склав 2019 грн. 11.11.2020 р. [PERSON] був госпіталізований строком на 40 днів до відділення інтенсивної терапії лікарні Галлієра Генуя з позитивним результатом на SARS-CoV2, діагноз при виписці ковідна пневмонія, тромбоз глибоких вен. З листопада 2020 р. по березень 2021 р. знаходився на лікуванні у госпіталях інтенсивної терапії Італії. Згідно виписки з медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] проходив лікування в ТОВ «Американський медичний центр (Одеса)» в період з 26 березня по 02 червня 2021 р. повний діагноз : постковідний полісистемний синдром , ускладнений перебіг М35.81. Стан після трахеостомії, ШВЛ та штучної коми. Стан після декортикації лівої легені. Двобічна полісегментарна пневмонія SARS-CoV2. ДН ІІст. Хронічна серцева недостатність, NYHA 2. Фібриляція предсердь (на протязі 6 міс.) (І49). Ритм відновлений 06.05.2021 .ХСН, NYHA ІІ. Міопатія верхніх кінцівок (G72). Хронічна венозна недостатність вен нижніх кінцівок (І87.2) Множинний тромбоз вен нижніх кінцівок зліва . Лівобічна пірамідна недостатність помірного ступеня (І-67). З 05.04.2021 р. по листопад 2021 р. знаходився на амбулаторному лікуванні в центрі. 02.02.2022 р. [PERSON] лікарем ортопедом травматологом медичного дому «Odrex» поставлено діагноз :ушкодження медіального меніску лівого колінного суглобу, пкс лівого колінного суглобу, артрит-синовіт лівого колінного суглобу, деформуючий артроз лівого колінного суглобу 3 ст, набряково-больовий синдром. Рекомендовано ходьба за допомогою милиць, лыкарськы засоби, эндопротезування лывого колынного суглобу в плановому порядку. Як вбачається з наданих фіскальних чеків за вказаний період лікування в ТОВ «Американський медичний центр (Одеса)» позивач витратив на ліки 5746,45 грн., решта чеків стосується витрат на паливо. Згідно з пенсійним посвідченням відповідачка [PERSON] отримує пенсію по інвалідності 2 група, загальне захворювання. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України\~\~\~\~\~від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже, статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. За нормами ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно з вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. У відповідності зі ст.12\~Закону\~України\~«Про охорону\~дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою ВР N789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга\~\~\~\~\~\~\~\~ статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Із наданих доказів встановлено, що під час визначення розміру аліментів Одеський апеляційний суд враховував матеріальний стан [PERSON] , який здійснював виїзди за кордон України, а також мінімальний заробіток з гарантованим бонусом за три рейси - 4840 доларів США на місяць. Отже, наданими до суду доказами встановлено, що з листопада 2020 року позивач у звязку з захворюванням знаходився на тривалому лікуванні. Позивач не працював, не здійснював виїзди на морські судна, тобто не міг отримувати раніше визначену заробітну плату. Ця обставинна є суттєвою, тому вимога про звільнення від заборгованості по сплаті аліментів, яка була нарахована державним виконавцем у розмірі 102158 грн. знайшла своє підтвердження належними доказами. Як судом встановлено, отримує пенсію у розмірі 2019 р. і не отримує встановленого рішенням суду доходу, який було враховано під час визначення розміру аліментів. Дана обставина має значення оскільки вказує на зміну матеріального стану позивача, тому це є підставою для зменшення розміру аліментів. Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» ст.7, встановлено прожитковий мінімум: для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За вимогами ч.3 ст.182 СК України суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Судом встановлено, що позивач користується послугами приватної клініки, послуги якої є не безкоштовними. При цьому, позивачем не було надано відомостей про джерело походження коштів для їх оплати. Отже, враховуючи встановлені обставини та вказані норми, суд дійшов висновку, що розмір аліментів підлягає зменшенню з 10000 грн. до 3000 грн. Що стосується зустрічних вимог відповідачки, то вони не підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено що заборгованість за аліментами утворилася через хворобу позивача, тобто з причин незалежних від нього. Таким чином, вина в утвореній заборгованості платника аліментів відсутня, тому підстав для стягнення пені не має.

Outcome: partial