Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою про виділення в окремий самостійний об`єкт нерухомого майна з подальшим присвоєнням адреси частину житлового будинку загальною площею 57,2 м.кв., житловою площею 24,8 м.кв. за адресою: [ADDRESS] , з такими розмірами ідеальних часток після виділення в окремий об`єкт нерухомості за нею - 3/8 , [PERSON] - 3/8, [PERSON] -1/4 та визнати право власності на них, встановити порядок користування земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] з кадастровим номером 5324085901:01:002:0027, згідно додатку №3 до висновку експерта за результатами будівельно-технічного, земельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження № 12 від 17 лютого 2022 року позначена зеленим кольором. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 27.06. 2018 року у справі за № 545/3500/17 було визнано за нею право власності на 3/25 частини житлового будинку [ADDRESS] та за [PERSON] право власності на 3/25 частини житлового будинку [ADDRESS] ,. В свою чергу рішенням Полтавського районного суду Полтавської області у справі № 545/3475/17 від 11.01. 2018 року визнано за [PERSON] право власності на 17/100 в цьому ж будинку по [ADDRESS] та за [PERSON] право власності на 17/100 та збільшена до 18/100 рішенням Полтавського районного суду 12 лютого 2021 року, за [PERSON] право власності на 2/25 частини житлового будинку [ADDRESS] . Окрім того, рішенням Полтавського районного суду у справі № 545/3476/17 від 16.01.2018 року визнано за [PERSON] право власності на 18/100 частини житлового будинку в [ADDRESS] . Також, згідно рішенням Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 28 травня 2021 року сьомої сесії восьмого скликання «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в (присадибна ділянка) в [ADDRESS] на території Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області» виготовлено технічну документацію на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] з кадастровим номером 5324085901:01:002:0027 площею 0, 3370 га, що є спільною сумісною власністю. Проте, позивачка протягом всього часу проживання у вищевказаному будинку користується частиною житлового будинку окремо та бажає виділити в окрему інвентарну одиницю відповідну частинку, однак на звернення до відповідачів з усною пропозицією здійснити поділ в нотаріальному порядку, отримала відмову. Ухвалою суду від 01.07.2022 року суддею відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду у порядку загального позовного провадження з викликом всіх учасників справи та залучено треті особи. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Від відповідачів надійшли заяви про визнання позовних вимог. Суд, розглянувши заяву позивача, клопотання відповідачів про визнання позовних вимог, дослідивши наявні матеріали справи, приходить до такого висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Відповідно до вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;відповідач не подав відзив;позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, суд ухвалив: проводиться заочний розгляд справи. Судом встановлено, що згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та рішення Полтавського районного суду Полтавської області у справі за № 545/3500/17 визнано за позивачкою право власності на 3/25 частини житлового будинку в [ADDRESS] , що складається з таких приміщень: 1-4 - ванна розміром 3,0 кв.м., 1-5 передпокій розміром 8,7 кв.м., 1-6 кімната розміром 8,5 кв.м., 1-7 кімната розміром 16,3 кв.м., 1-8 коридор розміром 7,2 кв.м., прибудова літ. а , тераса літ. а1 , вбиральня літ. В , сарай літ. б, Б , свердловина № 1, вигріб № 2, № 3-11 огорожа, хвіртка, воротаза [PERSON] визнано право власності на 3/25 частини житлового будинку в [ADDRESS] , що складається з таких приміщень: 1-4 - ванна розміром 3,0 кв.м., 1-5 передпокій розміром 8,7кв.м., 1-6 кімната розміром 8,5 кв.м., 1-7 кімната розміром 16,3 кв.м., 1-8 коридор розміром 7,2 кв.м., прибудова літ. а , тераса літ. а1 , вбиральня літ. В , сарай літ. б, Б , свердловина № 1, вигріб № 2, № 3-11 огорожа, хвіртка, ворота. За [PERSON] Полтавського районного суду Полтавської області у справі № 545/3475/17 визнано, право власності на 17/100 частини житлового будинку за адресою [ADDRESS] , що складається з: коридор -9,7 кв.м., кімната - 23,6 кв.м, кімната 9,6 кв.м., кухня - 8,8 кв.м., санвузол - 2.9 кв.м. та ганок, сарай, погріб, вбиральня, вигріб, вигріб, свердловина, огорожа, хвіртка, ворота з хвірткою та за [PERSON] визнано право власності на 17/100 частини житлового будинку [ADDRESS] , що складається з: кімната -13,2 кв.м., кухня - 13,9 кв.м., та побудови, крильця, сараю, вбиральні, свердловини, вигрібу, огорожі, хвіртки та за [PERSON] визнано право власності на 2/25 частини житлового будинку [ADDRESS] , що складається з: ванна - 3,0 кв.м., передпокій - 8,7 кв.м., кімната - 8,5 кв.м, кімната -16,3 кв.м, коридор - 7,2 кв.м та прибудови, тераси, вбиральні, сараю, свердловини, вигрібу, хвіртки, воріт, огорожі. Рішенням Полтавського районного суду у справі № 545/3476/17 від 16 січня 2018 року за [PERSON] визнано право власності на 18/100 частини житлового будинку в [ADDRESS] , яка складається з наступного: коридор - 9,7 кв.м., кімната - 23,6 кв.м., кімната - 9,6 кв.м., кухня - 8,8 кв.м., санвузол - 2,9 кв.м. та ганок, сарай, погріб, вбиральня, вигріб, вигріб, Частка права власності [PERSON] рішенням Полтавського районного суду від 12 лютого 2021 року збільшена та становить 18/100 частини житлового будинку в [ADDRESS] , яка складається з наступного: коридор - 9,7 кв.м., кімната - 23,6 кв.м., кімната - 9,6 кв.м., кухня - 8,8 кв.м., санвузол - 2,9 кв.м. та ганок, сарай, погріб, вбиральня, вигріб, вигріб. Отже, частки співвласників, а саме 3/25+2/25+ 3/25+17/100+4/25+17/100+18/100 складають одиницю. Згідно рішення Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 28.05. 2021 року сьомої сесії восьмого скликання «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилового будинку, господарських будівель і споруд в (присадибна ділянка) в [ADDRESS] на території Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області» розроблена, фізичною особою підприємцем [PERSON] технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та присвоєно кадастровий номер 5324085901:01:002:0027 площею 0, 3370 га. Стаття 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Ця засада означає, що право власності є недоторканним, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з частинами першою та другою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. За змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно, за загальним правилом, розміру його частки у праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником відокремленого майна. Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт. Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна утворюється два самостійних об`єкта майна. Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ (виділ частки) будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною розмірів ідеальних часток і стягненням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. Відповідно до частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Частиною четвертою статті 120 Земельного кодексу України(далі - ЗК України) передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно з частиною першою статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а в разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Суд вважає, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки володіння та порядок користування земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, в тому числі тією, на якій розташовані належні позивачу та співвласникам житлові будинки, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності, то при застосуванні статті 88 ЗК України при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або житловий будинок, потрібно брати до уваги цю угоду. При вирішенні спору суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності усталеного порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками та визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). З метою вирішення питання щодо технічної можливості виділити позивачу та відповідачам в натурі рівні частки будинковолодіння та земельної ділянки позивачка надала до суду висновок судового експерта № 12 від 17 лютого 2022 року, що складений за результатами будівельно-технічного, земельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження. У висновку експерта Федорова Д.Ф. № 12 від 17.02.2022 року зазначено, що технічно можливо виділити у самостійний об`єкт нерухомого майна 3/25+2/25+3/25 частини житлового будинку з частиною господарських будівель за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , при цьому площа закріпленої за цією частиною земельної ділянки складає 1582 м. кв. (згідно додатку № 3 до висновку). До складу 3/25+2/25+3/25частини, яку можливо виділити входять: частина загальною площею 57,2 м.кв., житловою 24,8 м.кв. житлового будинку літ А-1, а, а1, а2 у складі приміщень: коридор №1-1 площею 4,2 кв.м, вбудована шафа № 1-2 площею 1.1 кв.м., кухня № 1-3 площею 8,2 кв.м, ванна № 1-4 площею 3 кв.м, передпокій № 1-5 площею 8,7 кв.м., кімната № 1-6 площею 8,5.кв.м., кімната № 1-7 площею 16,3 кв.м., коридор № 1-8 площею 7,2 кв.м., а також господарські будівлі: сарай літ.Б.б, вбиральня літ.В.,свердловина № 1, вигріб № 2,хвіртка № 3, ворота №4, огорожа № 5, огорожа № 6, огорожа № 7, хвіртка № 8, огорожа № 9, хвіртка № 10, огорожа №11. Крім того, земельна ділянка, також в рівних частках відводиться сторонам для обслуговування будинку з господарськими будівлями. А в додатку № 3 до висновку експерта № 12 схематично зображено план фактичного користування земельною ділянкою в [ADDRESS] . Згідно зазначеного плану кожен із власників нерухомого майна має безперешкодний доступ до своїх будівель, має окремі входи зі сторони вулиці та відсутні зони спільного користування земельною ділянкою. Суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки здійснення виділу у натурі частки позивачки із майна та визначенням розміру часток співвласників, що є пропорційними, у спільній частковій власності сторін, є технічно можливим без втрати їх цільового призначення та забезпечує розумний баланс інтересів сторін як співвласників. Згідно положень, ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. За даних обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підтвердженим належними доказами, а тому підлягає задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved