Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивачки Представник позивача адвокат Борика О.О. у липні 2022 року звернувся до суду з указаним позовом в інтересах [PERSON] , який мотивував тим, що [PERSON] успадкувала за заповітом житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] , яка померла [INFO] . Земельна ділянка під указаним будинком площею 0,0977 га за адресою: [ADDRESS] надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд і належала на підставі Державного акту на право власності на землю чоловіку [PERSON] - [PERSON] . Спадкова справа була заведена на підставі заповіту та позивачкою були оформлені земельні паї на її ім`я після смерті [PERSON] . Через брак коштів на оформлення спадщини лише 04.11.2021 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Земельна ділянка для обслуговування даного будинку не входила у спадкове майно, а згодом установлено, що вона була оформлена не на спадкодавця. Представник позивачки посилається на те, що [PERSON] позбавлена можливості оформити право власності на земельну ділянку під цим будинком у зв`язку з тим, що вона знаходилася у власності [PERSON] , який помер [INFO] . Посилаючись на указані обставини, представник позиваки змінивши свої первісні вимоги просить суд визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,0977 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Стислий виклад позиції відповідача Представник відповідача в судове не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника Тростянецької міської ради, відзив не надіслано, щодо вирішення питання відповідач покладається на розсуд суду (а.с.21). Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою суду від 22.07.2022 було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 18.08.2022 закрито підготовче провадження, витребувано докази та призначено справу до судового розгляду та витребувано докази. На виконання ухвали суду 04.10.2022 державним нотаріусом надано витребувані судом докази. Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що [PERSON] померла [INFO] , а [INFO] помер її чоловік [PERSON] у с.Лучка Охтирського району Сумської області (а.с. 6). Відповідно до заповіту посвідченого секретарем Зарічненської сільської ради [PERSON] заповіла позивачці [PERSON] все належне їй майно (а.с.11). На підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок виданого виконавчим комітетом Зарічненської сільської ради від 04.01.1993 року [PERSON] належав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Спірна земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0977 га за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Зарічненської сільської ради від 08.02.2001 року передана у приватну власність [PERSON] , який за життя отримав Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-СМ №004938 (а.с.5, 8). Після смерті [PERSON] державним нотаріусом Тростянецької районної нотаріальної контори була заведена спадкова справа № 542/2011, а [PERSON] як спадкоємцю за заповітом видано свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №70173030 від 28.09.2022 року після смерті [PERSON] спадкова справа не заведена, заповіт від його імені не посвідчувався (а.с.38, 39, 40). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 377 ЦК України (в редакції Закону № 1702-VI від 05 листопада 2009 року) передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно з частиною першою статті 120 Земельного кодексу України (в редакції Закону № 1702-VI від 05 листопада 2009 року) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Вказані норми встановлюють єдність юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будівель і споруд. Власник, визначаючи юридичну долю збудовних будівель та споруд, одночасно визначає і долю земельної ділянки, на якій вони розташовані. Статтею 381 ЦК України визначено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір присадибної ділянки (для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд), на отримання якої в містах із земель державної або комунальної власності мають право громадяни України, складає не більше 0,10 гектара (пункт «г» частини першої статті 121 ЗК України). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої та третьої статті 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Пленум Верховного Суду України у пункті 10 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив судам, що положення статті 1225 ЦК України про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності. Виходячи зі змісту вищевказаних норм, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка, з урахуванням нормативів, була виділена у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, інших будівель та споруд. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 11 червня 2012 року № 6-66цс11 «у силу статті 16 Закону України "Про власність" та частини першої статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі КпШС України), які були чинними на час набуття чоловіком [PERSON] спірної земельної ділянки у власність, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Оскільки одним із подружжя в період шлюбу придбано будинок, то в силу статей 22, 24 КпШС України в подружжя виникла спільна сумісна власність, тобто право іншого з подружжя на частину будинку. Оскільки для обслуговування цього будинку виділена у власність земельна ділянка, то в подружжя, за яким визнається право власності на частину будинку, у такій самій частці виникає й право власності на земельну ділянку, необхідну для обслуговування будинку». Як установлено судом після смерті [PERSON] спадкова справа не заведена, а позивачка після смерті [INFO] його дружини [PERSON] набула одноособово у порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок, який розташований на спірній земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка була передана чоловіку [PERSON] за рішенням сільської ради у приватну власність під час їх шлюбу. Отже, ураховуючи принцип "земля слідує долі розташованій на ній будівлі" до позивачки як до спадкоємиці житлового будинку, інших будівель і споруд переходить одночасно право власності земельною ділянкою, на якій вони розташовані, а також право власності тією частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування, яка з урахуванням нормативів, була виділена у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, інших будівель та споруд і в силу статей 22, 24 КпШС України належала [PERSON] . З огляду на викладене, позов Борики О.О. поданий в інтересах [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved