Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про визнання батьківства. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що позивач проживала у незареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від спільного проживання народилась донька [PERSON] , [INFO] . Під час вагітності позивач та відповідач часто сварились. Так сталось, що після народження доньки стосунки зовсім зіпсувались, тому позивач не бажала записувати [PERSON] батьком спільної доньки. Так, як позивач та відповідач не перебували в зареєстрованому шлюбі, а [PERSON] , не дав своєї згоди записати його батьком дитини, прізвище, ім`я та по батькові дитини в актовому записі зазначили з її слів, відповідно ч. 1 ст. 135 СК України. В кінці жовтня 2015 року позивач та відповідач повністю припинили спільне проживання. [PERSON] , та його батьки спілкуються з дочкою [PERSON] , дівчинка називає його батьком та часто відвідує батьків відповідача, де проживає і сам відповідач. На сьогоднішній день відповідач не виконав обіцянку, щоб змінити запис про батька в свідоцтві про народження доньки в органах ДРАЦС. Не надає матеріальної допомоги на дитину, тому позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання з`явилась позивачка заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити їх. В судове засідання з`явився відповідач, позовні вимоги визнав в повному обсязі зазначив, що дійсно є батьком доньки [PERSON] , [INFO] , спілкується з нею, просить суд внести відомості до актового запису про народження дитини та вказати його батьком. Заінтересована особа надала пояснення по справі, та просила суд розглядати даний позов без їх участі. Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною першою статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У статті 125 СК України передбачено, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодекс. Згідно з пп. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №96/5, та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за №55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Пунктом 2.16.4 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання передбачено, що на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Відповідно до ст. 128 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Вирішуючи питання про доведеність факту кровного споріднення між позивачем і дитиною суд виходить з наступного. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви [PERSON] про визнання батьківства по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] . Оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати позову, а відповідач визнав позов, то з відповідача слід стягнути на користь держави 50 відсотків ставки судового збору.

Outcome: approved