Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки, про позбавлення батьківських прав посилаючись на те, що [PERSON] , [INFO] (позивач) та [PERSON] , [INFO] (відповідач) в зареєстрованому шлюбі не перебували, але мали відносини, які тривали з березня 2009 року по травень 2019 рік. Від наших стосунків маємо двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в свідоцтвах при народження дітей сторони записані батьками, що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Фактично стосунки між сторонами були припинені з травня 2019 року, позивач з відповідачкою проживає окремо, діти мешкають з ним. Спорів стосовно міста проживання дітей не було, відповідачка не заперечувала, що діти будуть проживати з позивачем. Весь цей час мати життям дітей не цікавилася, не телефонувала, не виявляла бажання спілкуватись з дітьми та приймати участь у їх вихованні. На сьогоднішній день діти проживають з позивачем та з його матір`ю в його будинку. Дітям забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між позивачем, дітьми і бабусею доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дітей, їх повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Нагляд за станом здоров`я дітей вже майже рік здійснює позивач, батько, [PERSON] , мати участі в цій сфері життя дітей не приймає. Позивач працює, має постійний дохід, матеріально забезпечений. [PERSON] мешкає зі співмешканцем, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Не має постійного доходу, не працевлаштована. За викладених обставин позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав, прохав задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Третя особа: Служба у справах дітей Харківської районної Державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав у судове засідання представника не направила, надавши до суду письмовий висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дітей. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, [PERSON] , [INFO] (позивач) та [PERSON] , [INFO] (відповідач) в зареєстрованому шлюбі не перебували, але мали відносини, які тривали з березня 2009 року по травень 2019 рік. Від наших стосунків маємо двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в свідоцтвах при народження дітей сторони записані батьками, що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Фактично стосунки між сторонами були припинені з травня 2019 року, позивач з відповідачкою проживає окремо, діти мешкають з ним. Спорів стосовно міста проживання дітей не було, відповідачка не заперечувала, що діти будуть проживати з позивачем. Весь цей час мати життям дітей не цікавилася, не телефонувала, не виявляла бажання спілкуватись з дітьми та приймати участь у їх вихованні. На сьогоднішній день діти проживають з позивачем та з його матір`ю в його будинку. Дітям забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між позивачем, дітьми і бабусею доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дітей, їх повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Нагляд за станом здоров`я дітей вже майже рік здійснює позивач, батько, [PERSON] , мати участі в цій сфері життя дітей не приймає. Позивач працює, має постійний дохід, матеріально забезпечений. [PERSON] мешкає зі співмешканцем, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Не має постійного доходу, не працевлаштована. Всі наведені вище факти свідчать про те, що гр. [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Згідно п. 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 (із змінами), органом опіки та піклування є виконавчі органи сільських рад у тому числі об`єднаних територіальних громад. Основним обов`язком органу опіки та піклування є захист прав, свобод та законних інтересів дітей. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно п. 2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема якщо він якщо вона, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Згідно зі ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, батьки несуть відповідальність за виховання дитини, її інтереси повинні бути предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.2 ст.157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно приписів Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Отже, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого доведено за обставин цієї справи належними та допустимими доказами систематичного, умисного ухилення відповідачки [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, які є законною підставою для позбавлення її батьківських прав. За обставин доведеності свідомого нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками, умисного незабезпечення належних побутових та соціальних потреб для дітей, забезпечення належного їх розвитку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Також, при ухваленні даного рішення суд враховує висновок Харківської районної державної адміністрації № 01-22/449 від 19.03.20221 року про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Надавши оцінку доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачка дійсно самоусунулася від виховання дітей, тривалий час, без поважних причин, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей, а тому позовні вимоги про позбавлення відповідачки батьківських прав є обґрунтованими, доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачки. На підставі викладеного та

Outcome: approved