Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

у вересні 2019 року Головне управління Пенсійного форду України в м. Києві (далі - ГУ ПФУ в м. Києві, позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надміру отриманих грошових коштів (пенсії) у розмірі 20835,06 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві відповідачка [PERSON] перебуває як отримувач пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». 18.10.2016 року в межах покладених зобов`язань Управлінням виконано постанову Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 752/13003/15-а і було здійснено перерахунок пенсії відповідача через перехід з пенсії, як науковому працівникові на пенсію, як працівникові НБУ відповідно до Закону України «Про державну службу», починаючи з 04 червня 2015 року. У зв`язку з тим, що згідно з ЗУ «Про державну службу» тимчасово, у період з 01.04.2015 по 31.12.2015 року, та ЗУ «Про Національний банк України» тимчасово у період з 01.06.2016 по 31.12.2016 пенсії, призначені на їх підставі, не виплачувалися, виконання цього рішення призвело до переплати пенсії відповідачу за період з 04.06.2015 по 30.11.2016 у розмірі 20835,06 грн. Листом № 39604/05 від 28 листопада 2016 року Управління запропонувало відповідачу сплатити суму боргу в добровільному порядку, проте цей лист було проігноровано, кошти не повернуто. ГУ ПФУ прийнято рішенням про утримання надміру виплаченої пенсії, однак відповідачка не погодилася і оскаржила його в судовому порядку. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 01.11.2018 року у справі № 752/22086/16-а позов [PERSON] про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. У межах покладених зобов`язань Управління повернуло відповідачу грошові кошти, утримані з її пенсії, у розмірі 20 835,06 грн. Відповідно до Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення стягуються на підставі територіальних органів ПФУ чи в судовому порядку. За таких підстав, позивач просить стягнути з [PERSON] надміру отримані кошти (пенсію) у розмірі 20 835,06 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 3 січня 2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 35). Під час підготовчого засідання сторони відсутні. Звертаючись до суду з позовом позивач просив розглядати справу за відсутності його представника. Відповідачка про причини неявки не повідомила, правом подачі відзиву на позов не скористалася. Ухвалою від 25 листопада 2020 року підготовче провадження за позовними вимогами ГУ ПФУ в м. Києві закрито. Справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні, призначеному на 28.09.2022 року, сторони відсутні, про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Сторона позивача надіслала клопотання про розгляд справи без участі їх представника, вимоги до відповідача підтримує повністю. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши подані сторонами у справі докази в справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. [PERSON] перебуває на обліку в Головного управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві. Отримувала пенсію за віком з 04.06.2008 р. На підставі розпорядження № 807093 від 09.08.2013 р. Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва з 04.11.2009 р. відповідачку було переведено на пенсію за віком згідно Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність". Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 08 червня 2016 року у справі № 752/13003/15-а, визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва щодо переведення [PERSON] , [INFO] року, на пенсію державного службовця та зобов`язано Правобережне об`єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві перевести [PERSON] на пенсію державного службовця у відповідності до Закону України «Про державну службу», починаючи з 04 червня 2015 року (а.с. 7-10). Згідно п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 р. № 213 в разі прийняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про Державну службу", Про прокуратуру", Про судоустрій і статус суддів", Про статус народного депутата України", Про Кабінет Міністрів України", Про судову експертизу", Про Національний банк України", Про службу в органах місцевого самоврядування", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника - консультанта народного депутата України. Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 р. частину 4 ст. 37 Закону України "Про державну службу" тимчасово у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особам, на яких поширюється дія цього Закону " (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи, та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються. Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 р. та пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 р. № 622/2016, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, службовцям Національного банку (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи у Національному банку, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються (стаття 64 Закону України "Про національний банк України". Відповідно, з 04.06.2015 р. розмір нарахованих позивачу виплат проводиться з урахуванням вказаних змін законодавства. 28 листопада 2016 року Правобережне об`єднання управління Пенсійного фонду України в м.Києві листом № 39604/05 повідомило відповідача про призначення їй пенсії згідно з Законом України "Про державну службу" та перерахунок по пенсійній справі через перехід з виду на вид, починаючи з 04.06.2015 р. з вимогою повернути переплату, яка створена ним у результаті такого перерахунку виплаченої у цей період з 04.06.2015 р. по 30.11.2016 р. пенсії у сумі 20 835,06 грн (а.с. 18). Отже, виконання постанови суду призвело до зменшення розміру пенсії [PERSON] та виникнення переплати пенсії за період з 04.06.2015 р. по 30.11.2016 р. у сумі 20 835,06 грн. Відповідно до вимог ст. 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" N 1058-IV від 09.07.2003 р. (надалі - Закон N 1058-IV) суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Тож, рішенням Правобережного об`єднання Управління ПФУ № 96 від 20.02.2017 року щодо [PERSON] встановлено переплату за період з 04.06.2015 по 30.11.2016 в розмірі 20835,06 грн та ухвалено, що у разі ненадходження від пенсіонера коштів протягом місяця з дня його повідомлення, утримувати переплату в розмірі 20% пенсії щомісячно, починаючи з березня 2017 року до повного погашення, про що було повідомлено відповідачу листом № 305 від 20.02.2017 року (а.с. 19,20). Відповідач з зазначеним рішенням не погодився і оскаржив його у судовому порядку. В мотивувальній частині рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01.11.2018 у справі 752/22086/16-а, яка набрала законної сили та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року, встановлено наступне. Процедура стягнення врегульована Порядком повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України №6-4 від 21.03.2003 р. Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до статті 103 Закону N 1058-IV у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім`ї тощо. З аналізу вказаних норм закону вбачається, що необхідною умовою його застосування є рахункова помилка при здійсненні нарахування пенсії та зловживання з боку пенсіонера, тобто подання ним недостовірних даних. В той же час, згідно ст. 50 Закону N 1058-IV підставою для повернення пенсіонером добровільно або стягнення на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку сум пенсій є їх виплата надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. В даному випадку такі підстави відсутні, оскільки арифметична помилка не мала місця, як і не мало місце надання позивачем недостовірних даних або зловживання з його боку. Ситуація з переплатою пенсії позивачу мала місце у зв`язку з виконанням судового рішення - постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 08 червня 2016 р., що призвело до наслідків, на які позивач не розраховував, що під підстави ст. 50 Закону N 1058-IV від 09.07.2003 р. не підпадає. Крім того, згідно ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем виконано постанову Голосіївського районного суду м.Києва від 08 червня 2016 р. відповідно до її резолютивної частини. Виконання рішення суду, починаючи з 04.06.2015 р. призвело до зменшення розміру пенсії позивача та виникнення переплати пенсії за період з 04.06.2015 р. по 30.11.2016 р. у сумі 20 835,06 грн. Положення ст. 50 Закону N 1058-IV та ст. 1215 ЦК України не суперечать одне одному і містять ті самі винятки щодо підстав повернення коштів - розрахункова помилка або недобросовісність з боку набувача, а відтак висновок, що оскаржувані дії відповідача щодо утримання надміру виплачених сум пенсії є протиправними. З аналізу наведених норм вбачається, що підставою для утримання з пенсії особи надміру виплачених сум коштів є наявність однієї з таких умов: 1) зловживання з боку пенсіонера; 2) подання ним органам ПФУ недостовірних відомостей; 3) неподання пенсіонером до органів ПФУ відомостей, які б могли вплинути на розмір його пенсії. З огляду на викладене, судом визнано протиправними дії ГУ ПФ України щодо утримання надміру виплачених сум пенсії [PERSON] та зобов"язано його повернути грошові кошти, утримані з пенсії відповідача (а.с. 21-29). Такі ж висновки містяться в постанові Верховного Суду України від 02.07. 2014 року у справі № 6- 91 цс 14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи, що виплата відповідачу пенсії була проведена органом Пенсійного фонду України добровільно, на підставі відповідного рішення, при цьому фактів недобросовісності з боку відповідача або подання страхувальником недостовірних даних, судом не встановлено, передбачені законом підстави для повернення безпідставно виплаченої пенсії відсутні. Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, оцінивши докази, подані сторонами, встановивши характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позов Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до [PERSON] про надміру отриманих грошових коштів, не підлягає задоволенню. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі, то відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню відповідачем не підлягають.

Outcome: dismissed