Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч С.В., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивує тим, що 28.07.2022 року в Єдиному порталі державних послуг «Дія» нею було виявлено Постанову від 26.01.2022 року приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча С.В. про відкриття виконавчого провадження № 68370003 та Постанову від 04.02.2022 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в межах виконавчого провадження № 68370003. Із вказаних постанов їй стало відомо, що 14.01.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. було вчинено виконавчий напис № 4917 щодо стягнення з неї на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості в розмірі 15\~655, 81 грн. Ніяких правовідносин у неї з ТОВ «Бізнес Позика» не було, ніяких договорів з відповідачем вона не укладала, а тому ніякої заборгованості у неї перед відповідачем немає. Вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням норм чинного законодавства, оскільки під час вчинення виконавчого напису приватний нотаріус не переконався належним чином у безспірності заборгованості, чим порушив норми законодавства, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи наведені обставини, просить суд визнати виконавчий напис від 14 січня 2022 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., зареєстрований в реєстрі за N 4917 таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 02.08.2022 року відкрито провадження по цивільній справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. 02.08.2022 року ухвалою суду забезпечено позов, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого провадження №68370003. Ухвалою суду від 07.09.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача Вендель О.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю в тому ж обсязі і з тих же підстав, просив позов задовольнити. 08.09.2022 року до суду від представника позивача [PERSON] надійшло додаткове пояснення. В судове засідання представник відповідача ТОВ «Бізнес Позика» не з`явився, однак надав витребувані ухвалою суду докази. Третя особа-приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та надав завірені належним чином копії виконавчого напису, а також документів на підставі яких його було вчинено. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч С.В. в судове засідання не з`явився, до суду повернулась поштова кореспонденція з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Судом встановлено, що 17 грудня 2020 року між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» укладений кредитний договір №152034-КС-002 на суму 54000, 00 грн. строком на 24 тижні, з кінцевим терміном до 03 червня 2021 року. Договір в подальшому нотаріально не посвідчувався. 14 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис №4917 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість у сумі 15\~655, 81 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту -12 044, 97 грн.; простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 3\~010, 84 грн.; за вчинення виконавчого напису нотаріусом 600 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В. 26 січня 2022 року за заявою ТОВ «Бізнес Позика» про примусове виконання рішення відкрито виконавче провадження № 68370003 з примусового виконання зазначеного нотаріального напису. 04 лютого 2022 року приватним виконавцем Булахевічем С.В. винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка була направлена для виконання за місцем роботи позивача. Встановивши вказані обставини суд приходить до такого висновку. Статтею 18 ЦК України\~передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється\~Законом України "Про нотаріат"\~(далі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1\~ст. 39 Закону "Про нотаріат"), зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5\~(далі - Порядок). У частині першій\~статті 88 Закону України "Про нотаріат"\~передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому, цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор має надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Тобто, станом на дату постановлення даного рішення суду, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Незважаючи на те, що судовим рішення були скасовані зміни до Переліку в частині вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, нотаріуси продовжують вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, які нотаріально не посвідчені та не забезпечені іпотекою. Отже, починаючи з 22 лютого 2017 року нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливають з кредитних відносин. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо\~подання стягувачем\~документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 14 січня 2022 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. З урахуванням норм статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Як вбачається з копії матеріалів нотаріальної справи, наданої на вимогу суду приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., представник відповідача ТОВ "Бізнес позика" Крупела А.М. звернувся до приватного нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису від 28.12. 2021 року вих. 243813, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "Бізнес позика" заборгованість за кредитним договором № 152034-КС-002 від 17.12. 2020 року у розмірі 15055, 81 грн та сума плати за вчинення виконавчого напису 600 грн, за період з 20 травня 2021 року по 13 грудня 2021 року. \~\~\~\~\~\~ При цьому, до заяви про вчинення виконавчого напису додано кредитний договір, виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення кредиту, довідку про укладення договору, вимогу про про погашення заборгованості. \~ \~ \~ \~Як встановлено судом, укладений з позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не посвідчений нотаріально. В той же час, приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису залишено поза увагою, що норми, які дозволяли вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій форм, визнані нечинними з дня їх прийняття. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такий правовий висновок Верховний Суд виклав, зокрема, у постанові від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17. \~ Крім того, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Також матеріалами справи не підтверджено отримання позивачем будь-яких претензій чи заяв, а також вимог про наявність заборгованості та погашення боргу від ТОВ «Бізнес Позика» чи приватного нотаріуса. Отже, виконавчий напис № 4917 від 14 січня 2022 року вчинений з порушенням законодавства, оскільки нотаріус не переконався у безспірності заборгованості боржника та не дотримав умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів відповідно до Переліку. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів на спростування доводів позивача. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивач у відповідності до ст. 22 Закону України від 22.05.1991 року № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» з наступними змінами, звільнений від сплати судового збору. Велика Палата Верховного Суду щодо застосування ч. 6\~ст. 141 ЦПК\~у випадку задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, зазначила, що судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору (постанова від 20 березня 2019 року у справі № 161/4985/17). Отже, у відповідності до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави, які складаються з судового збору в розмірі 1488,60 грн.(992, 40 грн. судовий збір за подання позовної заяви + 496, 20 грн. за заяву про забезпечення позову).

Outcome: approved