Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

ППозивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути зі [PERSON] та [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 7386 гривень 84 копійки, в тому числі: 7089 гривень 11 копійок заборгованість за простроченим тілом кредиту, 297 гривень 73 копійки заборгованість за простроченими відсотками, мотивуючи тим, що відповідачі є спадкоємцями позичальника [PERSON] , з яким 30 жовтня 2012 року позивач уклав договір про надання банківських послуг й позичальнику було відкрито кредитний рахунок, видано для користування кредитним рахунком кредитну картку та визначено в послідуючому кредитний ліміт в розмірі 8000 гривень. Позивач зобов`язання за зазначеним вище договором виконав повному обсязі, натомість позичальник обов`язок щодо погашення кредиту та процентів шляхом внесення грошей на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість у вищезазначеній сумі. [INFO] позичальник помер, а тому відповідачі, які прийняли після його смерті спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого, за правилами статті 1282 ЦК України зобов`язані задовольнити вимоги банку як кредитора в повному обсязі Сторони про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, розгляд цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачі подали до суду письмові заяви, в яких просять в задоволенні позову відмовити.\~ Ухвалою Народицького районного суду Житомирської області від 21 вересня 2022 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів й постановлено витребувати з Центру надання адміністративних послуг Народицької селищної ради, що знаходиться за адресою: вул. 1 Травня, 15, смт. Народичі Коростенського району Житомирської області, довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: [ADDRESS] , станом на 11 листопада 2019 року, а також з Народицької державної нотаріальної контори центрально-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Хмельницький), що знаходиться за адресою: вул. Свято-Миколаївська, 175, смт.Народичі Коростенського району Житомирської області, - копію спадкової справи, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 30 жовтня 2012 року між Публічним акціонерним товариством комерційний Банк „ПриватБанк та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг й відкрито кредитний рахунок, за умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, про що свідчать копії анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, довідки про видачу кредитних карток, довідки про зміну умов кредитування, виписка за договором. З копії статуту Акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк, погодженого Національним Банком України 11 червня 2018 року вбачається, що згідно рішення Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року №519 було змінено тип банку з публічного та приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк, яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк. У розрахунку заборгованості за договором позивач зазначив, що заборгованість [PERSON] перед позивачем станом на 23 листопада 2021 року становить 7089 гривень 11 копійок заборгованість за простроченим тілом кредиту, 297 гривень 73 копійки заборгованість за простроченими відсотками. [INFO] [PERSON] помер. 12 травня 2021 року позивачем було направлено до Народицької державної нотаріальної контори претензію кредитора від 23 квітня 2021 року щодо включення кредиторських вимог банку в спадкову масу після смерті позичальника. 23 травня 2021 року позивачем було отримано лист нотаріальної контори від 19 травня 2021 року, яким було повідомлено, що спадкоємцю позичальника вже видані свідоцтва про право на спадщину на майно померлого й роз`яснено позивачу, що ним було пропущено строк для пред`явлення кредиторських вимог. 02 вересня 2021 року пред`явлено вимоги до відповідачів, тобто, у строки, встановлені статтею 1281 ЦК України. Досліджуючи правомірність вимог щодо заборгованості за договором банківського обслуговування, суд встановив таке. Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив окрім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками на заборгованість за користування кредитними коштами. Обґрунтовуючи свою правову позицію, позивач посилався на копії анкети-заяви відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, витяг з Умов та правил надання банківських послуг (надалі Витяг з умов), та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт (надалі-Витяг з тарифів). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оскільки надані позивачем Витяг з умов та Витяг з тарифів не підписані відповідачем, з урахуванням висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), суд не вважає їх складовою Договору, а тому, дійшов переконання, що посилання відповідача на Витяг з тарифів, як на обґрунтування своїх вимог в частині обрахування розміру пені, є безпідставним. Досліджена судом копія Анкети-заяви, яка була підписана відповідачем 30 жовтня 2012 року, також не містить обов`язку відповідача сплатити заборгованість за відсотками. З урахуванням викладеного, суд дійшов переконання про безпідставність позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками. Однак, зважаючи на той факт, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, суд дійшов висновку про те, що наявні правові підстави для пред`явлення вимог про стягнення тіла кредиту в сумі 7089 гривень 11 копійок. Разом з тим, перевіряючи законність та обґрунтованість вимог позивача до відповідачів, як спадкоємців позичальника, суд зважає на таке. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно частин 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 2 статті 1281 ЦК України передбачено, що кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (частина 3 цієї ж статті). Відповідно до частини 4 цієї статті кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Спадкоємці за правилами частини 1 статті 1282 ЦК України зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі (частина 2 і 3 цієї ж статті). З копії спадкової справи №46/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що 07 квітня 2020 року до Народицької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті останнього звернулась його дружина [PERSON] , якій 27 листопада 2020 року було видано свідоцтва про право на спадщину за законом. Крім того, вбачається, що 07 квітня 2020 року до Народицької державної нотаріальної контори із заявами про відмову від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] на користь матері, дружини померлого [PERSON] звернулись сини померлого [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи те, що [PERSON] не прийняв спадщину після смерті батька, суд вважає, що пред`явлена до нього, як спадкоємця позичальника, позовна вимога про задоволення вимог кредитора, є безпідставною. Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приймаючи до уваги те, що відповідальність спадкоємця за борги спадкодавця обмежується вартістю майна, успадкованого цією особою, а також те, що позивачем не надано суду жодних доказів щодо проведення оцінки та актуальної вартості успадкованого майна, суд вважає, що вимоги до [PERSON] є необґрунтованими, а отже, в задоволенні позову слід відмовити. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір в сумі 2481 гривня. За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже, сплачений позивачем судовий збір відшкодуванню не підлягає.

Outcome: dismissed