Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою про визнання свого сина [PERSON] безвісно відсутнім. В обґрунтування своїх вимог посилається на наступне. Її син [PERSON] зареєстрований та проживав в [ADDRESS] в будинку, який належить їй, її доньці та її сину на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.05.1998 року після смерті її чоловіка та батька її дітей. Напочатку 2007 року її син пішов з будинку й більше не повертався, вона не може його знайти сама, з допомогою родичів, поліції тощо. З січня 2007 року вона його не бачила, хоч і займалась його розшуком. Йдучи з дому, син не взяв жодних речей, документів, тощо. Визнання сина безвісно відсутнім необхідно їй для того, щоб отримати субсидію та розпорядитись його майном, оскільки протягом шістнадцяти років від сина немає жодної звістки. За таких обставин звернулась до суду. В судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала і просила суд їх задовольнити. Додатково суду пояснила, що її син раніше їздив на заробітки, але куди саме, вона не знає. Того січневого ранку син вдягся і кудись пішов, не сказавши куди. Тому вона сподівалась, що він повернеться додому. Коли не повернувся, забила на сполох, почала шукати, але пошуки сина результатів не дали. Тому звернулась по допомогу в поліцію. Але теж безрезультатно. Їх родичі про сина теж нічого не знають, жінки у сина не було, в усякому випадку, вона про жінок від сина нічого не чула. Представник заінтересованої особи в судове засідання не прибула. Надала заяву про те, що представник відділу до суду не прибуде (а.с.39). Вислухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.43 ЦК України, громадянин може бути в судовому порядку визнаний безвісно відсутнім, якщо напротязі одного року в місці його постійного проживання немає відомостей про його місце перебування. Як встановлено в судовому засіданні, заявниця є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.7). В січні 2007 року [PERSON] вийшов з дому та й досі його місце знаходження невідоме (а.с.8). З того часу будь-який зв`язок з ним втрачено. Заявниця намагалася розшукати сина самостійно, однак, її розшукові дії позитивного результату не принесли. Тому заявниця звернулась до Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області з відповідною заявою щодо розшуку чоловіка. За даними Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, [PERSON] серед померлих, заарештованих, затриманих в порядку ст.208, 191, 535 КПК України, осіб невстановлених трупів громадян та невідомих хворих не значиться (а.с.11-12, 41). На сьогоднішній день місцезнаходження [PERSON] невідоме та встановити його не виявилося можливим. Згідно Акту про не проживання особи за місцем реєстрації, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з січня 2007 року не проживає, місце перебування його невідоме (а.с.38). Відповідно листа Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 06.05.2022 року, інформація про застраховану особу [PERSON] з 2007 року по теперішній час в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня (а.с.53-54). Згідно листа Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 07.04.2022 року, відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України про суми виплачених доходів стосовно [PERSON] також відсутні (а.с.45-48). Відповідно даних Головного Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 13.04.2022 року, відомостей про перетинання кордону [PERSON] у період з 11.04.2017 року по 11.04.2022 року в базі даних не виявлено.(а.с.50). Інформація у базі даних осіб щодо відомостей про громадян України, іноземців та осіб без громадянства зберігається протягом п`яти років. До сьогодні від [PERSON] немає ніяких відомостей, місце його знаходження невідомо. Відповідно до п.26. Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до єдиного державного демографічного реєстру», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням; про виселення; про зняття з реєстрації місця проживання особи; про визнання особи безвісно відсутньою. Свідки [PERSON] та [PERSON] також підтвердили факт відсутності [PERSON] за його адресою реєстрації. Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою заявниці через паркан вже років 40. Добре знає сім`ю заявниці, її дітей. Сина заявниці [PERSON] зовсім перестала бачити більше, ніж 15 років тому. На Новопавлівці ходили чутки, що він десь на заробітках, але де він насправді, не знає. Заявниця живе зараз сама, донька з онуками приходить до неї в гості. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона теж є сусідкою заявниці, але трохи навскоси навпроти від неї. Сусідами вони є більше 30 років, тому теж дуже добре знає цю сім`ю. Сина заявниці не бачить вже більше 10 років. Питала в неї. де син, але заявниця не знає сама, вона подавала на його розшук в поліцію, але безрезультатно. Зараз заявниця живе сама. За таких обставин суд вважає доведеним, що про [PERSON] більше 14 років немає відомостей про його місце перебування. На підставі викладеного,

Outcome: approved