Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

13 квітня 2022 року Департамент соціальної політики Луцької міської ради (далі позивач) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) про стягнення надміру виплачених коштів житлової субсидії. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31 травня 2017 року відповідач звернулася до позивача із заявою про призначення житлової субсидії на адресу [ADDRESS] . Разом із заявою позивач подала декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії. В подальшому на період з травня 2018 року по вересень 2018 року, жовтня 2018 року по квітень 2019 року, травня 2019 року по квітень 2020 року житлова субсидія відповідачу призначалося автоматично, за раніше поданою заявою. Постановою КМУ від 27 квітня 2018 року №329 було викладено в новій редакції Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива. В результаті внесених змін, з 01 травня 2018 року під час призначення житлової субсидії враховуються також доходи членів сім`ї особи зі складу домогосподарства, у разі, коли їх зареєстроване (фактичне) місце проживання відмінне від адреси домогосподарства. В ході перевірки особової справи відповідача було встановлено, що вона одружена з [PERSON] , про що не повідомила позивача, в результаті чого їй було надмірно виплачено житлову субсидію за період з травня 2018 року по лютий 2020 року у розмірі 22\~344,90 грн. Посилаючись на вищевикладене та положення ст.1212 ЦК України позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 22\~344,90 грн. надмірно виплаченої житлової субсидії. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач та її представник, у судовому засіданні та у письмовому відзиві позов заперечили з тих підстав, що жодної недобросовісності в діях відповідача не було. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з таких підстав. Судом встановлено, що 31 травня 2017 року відповідач звернулася до позивача із заявою про призначення житлової субсидії на адресу [ADDRESS] . Разом із заявою позивач подала декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, де вказала лише себе, адже в житлі була зареєстрована лише вона (а.с.12 зворот). На підставі цієї відповідачу призначена субсидія на період з травня 2018 року по вересень 2018 року, яка в подальшому, без додаткових звернень відповідача, перепризначалася на періоди з жовтня 2018 року по квітень 2019 року, травня 2019 року по квітень 2020 року (а.с.10-11). Рішенням позивача від 19 березня 2020 року припинено житлову субсидію відповідачу. Це рішення мотивоване тим, що відповідач надала недостовірні дані про членів своєї сім`ї, а саме не вказала про чоловіка [PERSON] , який зареєстрований за іншою адресою [ADDRESS] . Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Відповідно до пунктів 2, 7, 12, 13, 14 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 (в редакції, чинній на час подання відповідачем заяви про призначення житлової субсидії) право на отримання адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, а також субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива поширюється на громадян, які проживають у житлових приміщеннях (будинках) державного та громадського житлового фонду, в тому числі, у гуртожитках, - на оплату користування житлом; приватного житлового фонду та фонду житлово-будівельних (житлових) кооперативів - на оплату утримання житла; житлового фонду незалежно від форм власності - на оплату комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива. Субсидія розраховується, виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають), яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, у тому числі, осіб, призваних на строкову військову службу. Кількість зазначених осіб та їх соціальний статус визначається на початок місяця, в якому надійшло звернення за призначенням субсидії, а у разі повторного призначення субсидії на наступний період - на початок місяця, з якого призначається субсидія. Субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг призначається на основі середньомісячного сукупного доходу осіб, зазначених у пункті 7 цього Положення. Для призначення субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає органу праці та соціального захисту населення заяву про призначення житлової субсидії та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії за встановленими формами. Після закінчення строку отримання субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення здійснюють розрахунок субсидії на наступний період (12 місяців, календарний рік) для домогосподарств, які отримували субсидію у попередньому відповідному періоді. Для цього структурні підрозділи з питань соціального захисту населення збирають необхідну інформацію у порядку, передбаченому пунктом 13 Положення без звернення громадянина і протягом десяти днів після отримання зазначеної інформації приймають рішення щодо призначення (не призначення) субсидії та письмово інформують про прийняте рішення громадян, які зверталися. За правилами пункту 20 Положення надання раніше призначеної субсидії припиняється, якщо громадянин приховав або свідомо подав недостовірні дані про доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на субсидію і визначення її розміру, внаслідок чого йому була надміру перерахована сума субсидії, - з місяця, в якому виявлено порушення. До таких порушень прирівняно і неповідомлення громадянином про зміни, зазначені у пункті 14 цього Положення. У разі коли громадянин добровільно не повернув надміру перераховану (виплачену) суму субсидії, питання про її стягнення органи, що призначають субсидії, вирішують у судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення відповідача до позивача із заявою про призначення житлової субсидії, так і на даний час, за адресою [ADDRESS] була зареєстрована лише позивач. На підставі заяви відповідача та декларації про доходи і витрати їй було призначено житлову субсидію. Позивач самостійно вказував суду, що призначення житлової субсидії на наступні періоди позивачем здійснювалися автоматично. 27 квітня 2018 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 329 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України та визнання такою, що втратила чинність, постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 року № 1022», якою Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 викладено в новій редакції. При цьому пунктом 2 постанови № 329 установлено, що з 01 травня 2018 року призначення житлової субсидії здійснюється лише після подання нових заяв і декларації, якщо у складі домогосподарства є, зокрема, особи, члени сім`ї яких не зареєстровані за адресою домогосподарства. Тобто, з 01 травня 2018 року змінилися умови надання житлової субсидії, якими визначено, що призначення житлової субсидії здійснюється з урахуванням всіх зареєстрованих осіб та членів їх сімей, навіть якщо вони зареєстровані за іншими адресами. Як вбачається з матеріалів справи відповідач є одруженою, але чоловік проживає та зареєстрований за іншою адресою. Таким чином, наявність у відповідача членів сім`ї (чоловіка), які не зареєстровані за адресою домогосподарства, є обставиною, яка вплинула або могла вплинути на встановлення права на призначення житлової субсидії їй та на визначення її розміру. При цьому, відповідач до позивача не зверталася з новою заявою та декларацією. Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17, від 11 березня 2020 року у справі № 328/1056/19. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18). Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Матеріали справи містять відомості про те, що на час подачі відповідачем заяви про призначення житлової субсидії та декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, вона зазначила одну особу, яка зареєстрована за адресою [ADDRESS] , тобто у відповідності до вимог чинного законодавства на той час. При цьому суд звертає увагу на те, що станом на момент звернення відповідача до позивача чинним законодавством на той час було передбачено, що субсидія розраховується, виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають), яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, у тому числі осіб, призваних на строкову військову службу. Субсидія для відшкодування витрат на оплату жилого-комунальних послуг призначається на основі середньомісячного сукупного доходу вказаних осіб. В подальшому, так само і після внесення відповідних змін до Положення з 01 травня 2018 року, позивач здійснював призначення житлової субсидії на наступні періоди автоматично. При цьому, відповідач. не зверталася до позивача з новою заявою та декларацією для призначення субсидії. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідач станом на травень 2017 року не повинна була подавати відомості про доходи чоловіка, оскільки останній за цією адресою не зареєстрований, а в подальшому відповідач не подавала заяву про призначення їй субсидії. Враховуючи відсутність умислу у відповідача на навмисне неподання інформації про осіб, членів сім`ї яких не зареєстровано за адресою домогосподарства (чоловіка) на момент подання заяви про призначення субсидії, фактичні обставини справи, які свідчать, що у квартирі за адресою [ADDRESS] , на момент вирішення питання про отримання субсидії зареєстрована одна особа, а також, виходячи із необхідності дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для стягнення коштів з відповідача на підставі ст.1212 ЦК України, оскільки жодних зловживань позивач не допускала. Призначаючи та виплачуючи субсидії автоматично на нові періоди, без нової заяви відповідача та без доведення їй до відома про необхідність подання відомостей про членів сім`ї, які не зареєстровані за адресою домогосподарства, що стало обов`язковим лише з 01 травня 2018 року, позивач діяв на власний ризик, без ознак недобросовісності з боку відповідача. У зв`язку з вищенаведеним у задоволенні позову слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed