Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

10.06.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] і просить суд у зв`язку зі знищенням належних [PERSON] 45/100 часток в житлових будинках літ. «А-1» та «Е-1» з надвірними будівлями, розташованих по [ADDRESS] , припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 45/100 часток в житлових будинках літ. «А-1» та «Е-1» з надвірними будівлями по [ADDRESS] ; скасувати державну реєстрацію права спільної часткової власності [PERSON] на 45/100 часток в житлових будинках літ. «А-1» та «Е-1» з надвірними будівлями по [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] в цілому право власності на житловий будинок літ. «Е-1» з прибудовою «Е1-1», прибудовою «е», тамбуром літ. «еl», ґанком «е2» загальною площею 111,4 кв.м., житловою площею 52,3 кв.м., а також надвірні будівлі гараж літ. «М», льох «В», вигрібна яма №5, огорожа 1,2,3,6, вимощення І, що розташовані на земельній ділянці орієнтовною площею 1106 кв.м. по [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі спадкового договору від 17.05.2017 року, реєстровий номер 1024, зареєстрованого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кривошеїною І.М., [PERSON] належить 55/100 часток житлових будинків літ. «А-1» та літ. «Е-1» з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться за адресою [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №127278411 від 12.06.2018 право власності позивача на 55/100 часток житлових будинків літ. «А-1» та літ. «Е-1» з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться за адресою [ADDRESS] зареєстровано 12.06.2018, номер запису про право власності: 26581422. Інші 45/100 часток зазначеного житлового будинку зареєстровано за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 18.10.1978, виданого на підставі рішення виконкому Октябрського Райсовета народних депутатов №342-41 від 04.10.1978 «о перераспределении идеальных долей, в связи с постройкой дома лит. «А» гр. [PERSON] » (мовою оригіналу). Свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння від 18.10.1978 записано в реєстрову книгу бюро технічної інвентаризації за реєстровим номер 1574, про що свідчить відповідна відмітка на Свідоцтві. Зазначена обставина підтверджується завіреною копією Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 18.10.1978 та довідкою Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації Харківської міської ради» №1082039 від 16.06.2020 про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна з перевіркою відомостей з відкритих інформаційних ресурсів. Відповідно до технічного паспорту, виготовленого Харківським міським бюро технічної інвентаризації 12.09.1994, домоволодіння по [ADDRESS] складалося з наступних будинків та надвірних споруд: житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 57,3 кв.м., житловою 28,8 кв.м., житловий будинок літ. «Е-1» з прибудовою «Е1-1», прибудовою «е», тамбуром літ. «е1», ґанком «е2» - загальною площею 111,4 кв.м., житловою площею 52,3 кв.м., а також надвірні будівлі літ «И» - вбиральня, літ. «К», «З», «Д»- сараї, літ. «Л», «В»- Льохи, літ. «М»- гараж, огорожа № 1,2,3,4,6, зливна яма №5. [PERSON] помер приблизно у 2000 році. Його спадкоємцем є відповідач - [PERSON] . Відсутність належного догляду за житловим будинком літ. «А-1» а також надвірними будівлями: сараї літ. «К», «З», «Д», вбиральня літ. «И», льох «Л» ще за життя [PERSON] та після його смерті призвело спочатку до аварійного стану цього будинку з надвірними будівлями, а у подальшому - до його знищення. Той факт, що у фактичному користуванні [PERSON] перебував саме житловий будинок літ «А-1» з відповідними надвірними будівлями та відповідав розміру його часток (45/100) у праві власності підтверджується наступним. Попередніми власниками житлових будинків по [ADDRESS] була [PERSON] та [PERSON] (чоловік її доньки). [PERSON] належало 55/100 частин домоволодіння на підставі Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого Райжитлоуправлінням Жовтневого району м. Харкова 18.10.1978 року, зареєстрованого у Харківському міському бюро технічної інвентаризації 03.11.1978 року під №1574. [PERSON] належало 45/100 частин домоволодіння на підставі Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 18.10.1978 року, виданого на підставі рішення виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів №342-41 від 04.10.1978 року, зареєстрованого у Харківському міському бюро технічної інвентаризації 03.11.1978 під №1574. За своє життя [PERSON] було побудовано житловий будинок літ. «Е-1» та відповідні надвірні будівлі, а [PERSON] - житловий будинок літ. «А-1» та відповідні надвірні будівлі, у зв`язку з чим перерозподілено ідеальні частки в домоволодінні по фактичному користуванню будинками між співвласниками наступним чином: [PERSON] - 55/100 частки домоволодіння, [PERSON] - 45/100 частки домоволодіння. Таким чином, між попередніми власниками за їх згодою був встановлений певний порядок користування житловими будинками, відповідно до якого у користуванні [PERSON] знаходився будинок літ. «Е-1» з відповідною частиною надвірних будівель, що складало 55/100 часток, а у користуванні [PERSON] - житловий будинок літ. «А-1» та надвірні будівлі: сараї літ. «К», «З», «Д», вбиральня літ. «И», льох «Л», що складало 45/100 часток домоволодіння по [ADDRESS] . На теперішній час позивач користується житловим будинком літ. «Е-1» з прибудовою «Е1-1», прибудовою «е», тамбуром літ. «е1», ґанком «е2» - загальною площею 111,4 кв.м., житловою 52,3 кв.м., а також надвірними будівлями - гараж літ. «М», льох «В», вигрібна яма № 5, огорожа 1,2,3,6, вимощення 1, що складає 55/100 часток житлових будинків по [ADDRESS] на тих самих умовах, що належали попереднім власникам. Відповідно до довідки, виготовленої ТОВ «Харківська служба бюро технічної інвентаризації» від 11.06.2020 №3209 після обстеження житлових будинків літ. «А-1» та літ. «Е-1» з надвірними будівлями встановлено, що на земельній ділянці по [ADDRESS] розташовані: житловий будинок літ. «Е-1» з житловою прибудовою «Е-1», прибудовою «е», тамбуром літ. «е1», ґанком «е2», а також надвірні будівлі: гараж літ. «М», льох «В», вигрібна яма №5. Житловий будинок літ. «А-1» з верандою літ. «а» загальною площею 57,3 кв.м., житловою площею 28,8 кв.м., а також надвірні будівлі сараї літ. «К», «З», «Д», вбиральня літ. «И», льох «Л» по [ADDRESS] знищено (зруйновано). Виходячи з вищевикладеного слід вважати, що житловий будинок літ. «Е-1» з прибудовою «Е-1», прибудовою «е», тамбуром літ. «е1», ґанком «е2» загальною площею 111,4 кв.м., житловою 52,3 кв.м., а також надвірні будівлі гараж літ. «М», Льох «В», вигрібна яма №5 складають в цілому об`єкт нерухомого майна, який підлягає державній реєстрації в ДРРП з часткою 1 в праві власності. Відповідно до технічного паспорту, виготовленого ТОВ «Харківська служба бюро технічної інвентаризації» від 11.06.2020 року, на земельній ділянці площею 1106 кв.м. по [ADDRESS] розташовано житловий будинок літ. «Е-1» з прибудовою ««Е1-1», прибудовою «е», тамбуром літ. «е1», ґанком «е2» загальною площею 111,4 кв.м., житловою площею 52,3 кв.м., а також надвірні будівлі - гараж літ. «М», Льох «В», вигрібна яма № 5, огорожа 1,2,3,6, вимощення 1. Таким чином, зазначені вище обставини достовірно свідчать, що зруйновано саме 45/100 часток, що належали [PERSON] та складалися з житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 57,3 кв.м., житловою площею 28,8 кв.м., а також надвірних будівель - сараїв літ. «К», «З», «Д», вбиральні літ. «И», льоху «Л» по [ADDRESS] . Оскільки на даний час 45/100 часток житлового будинку по [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , знищена, є підстави для припинення права спільної часткової власності на зазначене нерухоме майно та скасування його державної реєстрації і визнання за позивачем права власності на житловий будинок літ. «Е-1», загальною площею 111,4 кв.м., житловою - 52,3 кв.м, та надвірні будівлі: гараж літ. «М», льох літ. «В», ворота №1, паркан №2,3, хвіртка №6, вигрібна яма №5, вимощення І, розташовані на земельній ділянці площею 886 кв.м. по [ADDRESS] в цілому. У зв`язку з вищевикладеним позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.06.2021 року прийнято позов до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Харківська міська рада про припинення спільної часткової власності, скасування державної реєстрації та визнання права власності. 27.08.2021 року та 28.09.2021 року ухвалами Жовтневого районного суду м. Харкова задоволені клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів. Долучені до матеріалів справи додаткові докази. Ухвалою Жовтневого\~районного суду\~м.\~Харкова від\~03.12.2021\~року підготовче\~провадження у\~цивільній справі за позовом\~ [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~третя особа:\~Харківська міська\~рада про\~припинення спільної\~часткової власності,\~скасування державної\~реєстрації та\~визнання права\~власності закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті. Клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] про виклик свідків задоволено. Викликано в судове засідання свідків [PERSON] , [PERSON] . Представник позивача [PERSON] [PERSON] приймала участь у судових засіданнях, надала вступне слово, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на викладені обставини, в подальшому надала письмову заяву з проханням розглянути справу у її відсутність та у відсутність позивача. Зокрема, представник позивача в судовому засіданні пояснила, що позивачу належить 55/100 домоволодіння, а [PERSON] - 45/100 домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Матір [PERSON] [PERSON] мала двох дочок [PERSON] та [PERSON] . Чоловіком Тамари був Стунджя, який помер в 1995 році, а в 1997 році померла спадкоємиця після його смерті [PERSON] , після смерті якої спадкоємицею стала її матір [PERSON] . Вона померла в 2002 році. Після її смерті спадщину прийняла дочка [PERSON] , а після смерті [PERSON] в 2012 році спадщину прийняв [PERSON] , батько відповідача [PERSON] , який в свою чергу є спадкоємцем після батька, оскільки проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою було два будинки Е-1, який належить [PERSON] , та А-1, який був побудований і належав Стунджя. Саме такий порядок користування підтверджено рішеннями виконкому, які додані до матеріалів справи. Отже у зв`язку з тим, що будинок А-1 з надвірними будовами на даний час зруйновано, право власності на належні Стунджя 45/100 частин домоволодіння слід вважати припиненим, у зв`язку з чим за позивачем необхідно визнати право власності на вказане домоволодіння вцілому. Відповідач [PERSON] надав письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував, визнав їх. Представник третьої особи Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином, письмових пояснень на адресу суду не надавав. Подавав заяву про відкладення розгляду справи, однак за час відкладення судового засідання будь-яких клопотань від представника Харківської міської ради не надходило. В судове засідання 13.10.2022 року учасники справи не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином, сторони надали відповідні заяви, у зв`язку з чим суд вважав за можливе на підставі ст.223 ЦПК України розглянути справу у відсутність учасників справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу в останніх судових засіданнях за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що рішенням №18-68 виконкому Жовтневої райради депутатів трудящих від 28/IV-1968 р. розглянута заява [PERSON] про оформлення документів на самовільно збудований житловий будинок в домоволодінні по [ADDRESS] . У рішенні встановлено, що [PERSON] на праві особистої власності має домоволодіння, в якому крім житлового будинку літ «Б» житловою площею 18, 0 кв.м за згодою останньої її дочка з чоловіком гр. [PERSON] збудували житловий будинок літ. «А1» розміром 6,5х7,8 та коридор розміром 2,0х6,8. У зв`язку з чим вирішено: за самовільне будівництво житлового будинку літ. «А-1» розміром 6,5х7,8 та прибудови до цього коридору, розміром 2,0х6,8 в домоволодінні по [ADDRESS] гр. [PERSON] оштрафувати на 10 крб., після сплати штрафу дозволити оформити документи та перерозподілити ідеальні долі користування домоволодінням між співвласниками в [PERSON] (а.с.26). В подальшому рішенням виконкому Жовтневої райради народних депутатів №342-41 від 04.10.1978 року про перерозподіл ідеальних долей у спільній власності співвласників домоволодіння по [ADDRESS] , встановлено, що співвласники звернулись з заявою до Міськ БТІ про перерозподіл ідеальних долей за фактичним користуванням, крім того ними у свій час були здійснені прибудови, які узаконені рішеннями виконкому, у зв`язку з чим змінились ідеальні долі, отже вирішено перерозподілити ідеальні долі у спільній власності та вважати, що на праві особистої власності [PERSON] належить 45/100 чистин домоволодіння, а [PERSON] 55/100 частин домоволодіння (а.с.28). 16.08.1983 р. за №140-29 виконавчим комітетом Жовтневої районної ради народних депутатів прийнято рішення про узаконення самовільно побудованого будинку [ADDRESS] . Вказано, що рішенням виконкому №255-13 від 19.07.1978 р. [PERSON] дозволено узаконити самовільно збудований будинок літ. «Б-1», житловою площею 204 кв.м по [ADDRESS] . [PERSON] зобов`язалась здати будинок в експлуатацію, перерозподілити ідеальні долі та переоформити правовстановлюючі документи. Згідно зі свідоцтвом про право власності від 18.10.78 року [PERSON] належить 55/100 частин домоволодіння [ADDRESS] . [PERSON] , посилаючись на ветхий стан житлового будинку, самовільно здійснила капітально-відновлювальний ремонт його зі збільшенням розмірів, який зареєстрований в Міськ БТІ під літ «Е-1», житловою площею 46,3 кв.м., загальною площею 75, 9 кв.м, який і просить узаконити. Склад сім`ї 4 особи. Співвласник та органи нагляду на заперечують. В результаті вирішено: 1. Узаконити [PERSON] самовільно побудований будинок літ. «Е-1», житловою площею 46,3 кв.м. по [ADDRESS] ; 2. Зобов`язати [PERSON] здати будинок літ. «Е-1», житловою площею 46,3 кв.м по [ADDRESS] в експлуатацію; 3. Зобов`язати співвласників домоволодіння [ADDRESS] перерозподілити ідеальні долі в МіськБТІ. 4. Матеріали про самовільне будівництво житлового будинку [PERSON] надати на адміністративну комісію для прийняття максимального заходу впливу (штраф 50 руб.) (а.с.27). 13.12.2002 року після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , її дочка [PERSON] , що мешкала в [ADDRESS] , отримала свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №2-1102 на спадкове майно, яке складається з 55/100 частин домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.29). Згідно з довідкою Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради №1082039 від 16.06.2020 про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна з перевіркою відомостей з відкритих інформаційних ресурсів інформація з паперових носіїв до 31.12.2012 року наступна: житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] належав на праві приватної власності 1) [PERSON] 45/100 часток на підставі свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння, виданого 18.10.1978 Райжитлоуправлінням Жовтневого району Виконавчого комітету Жовтневої районної ради депутатів трудящих та 2) [PERSON] - 55/100 часток на підставі свідоцтва про право на падщину за законом, виданого 13.12.2002 П`ятою Харківською державною нотаріальною конторою, р. №2-1102 (а.с.31). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією актового запису про смерть №12988 від 02.10.2012 року, місце проживання померлої: [ADDRESS] (а.с.84). Після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 07.06.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №1341, право власності на 55/100 часток житлових будинків літ. «А-1» та літ. «Е-1» з відповідною частинною надвірних будівель, що знаходяться за адресою [ADDRESS] , отримав її син [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.30). В подальшому, на підставі спадкового договору від 17.05.2017 року, зареєстрованого за номером 1023 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кривошеїною І.М., відчужувач [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , розпорядився передати після його смерті у власність [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , належні йому на праві приватної власності 55/100 часток житлових будинків літ. «А-1» та літ. «Е-1» з відповідною частинною надвірних будівель, що знаходяться за адресою [ADDRESS] (а.с.15-16). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №6091 та підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.66). Отже, на даний час, як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №127278411 від 12.06.2018 за [PERSON] зареєстровано 12.06.2018 року, номер запису про право власності: 26581422 на підставі наведеного спадкового договору, право спільної часткової приватної власності на 55/100 часток житлових будинків літ. «А-1» та літ. «Е-1» з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Аналогічні дані містяться і в інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04.06.2020 року. При цьому і витяг і довідка містять наступний опис об`єкта нерухомого майна по [ADDRESS] : загальна площа (кв.м.): 168,7, житлова площа (кв.м.): 81,1, матеріали стін: житловий будинок літ. «А-1»- саманний, обкладений цеглою; житловий будинок літ. «Е-1» - шлакоблок, обкладений цеглою. Опис: житловий будинок літ. «А-1», житлова площа -28,8 кв.м., загальна площа 57,3 кв.м., житловий будинок літ. «Е-1» житлова площа -52,3 кв.м., загальна площа 111,4 кв.м., а також надвірні будівлі: сараї літ. «К», «З», «Д», льохи - «Л», «В», вбиральня - літ. «И», гараж літ. «М» огорожа - №1,2,3,6, вигрібна яма - №5, вимощення - 1 (а.с.17-18). Інші 45/100 часток домоволодіння з надвірними будівлями по [ADDRESS] залишаються і на даний час зареєстрованими за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 18.10.1978, виданого на підставі рішення виконкому Жовтневої райради народних депутатів №342-41 від 04.10.1978 про перерозподіл ідеальних долей, у зв`язку з побудовою будинку літ. «А» гр. [PERSON] . Свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння від 18.10.1978 року записано в реєстрову книгу бюро технічної інвентаризації року за реєстровим номер 1574, про що свідчить відповідна відмітка на Свідоцтві (а.с.25). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 20.05.2011 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №2365 (а.с.68). Згідно з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 15.10.2020 року після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с.54). Згідно з відповіддю Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 11.11.2021 року, проведеною перевіркою облікових даних органів державної реєстрації актів цивільного стану та за даними розширеного пошуку системи Державний реєстр актів цивільного стану громадян по Харківській області, виявлено актовий запис № 12988 про смерть [PERSON] , [INFO] , складений 02.10.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), яка померла [INFO] . Передача книг державної реєстрації актів цивільного стану, метричних книг на постійне зберігання до державного архіву здійснюється щороку після закінчення сімдесяти п`яти років зберігання їх у відділах державної реєстрації актів цивільного стану. Отже, в архівах відділів державної реєстрації актів цивільного стану Харківської області на зберіганні знаходяться книги державної реєстрації актів цивільного стану за період з 1942 року. Книги державної реєстрації актів цивільного стану, складені до 1942 року передані на постійне зберігання до Державного архіву Харківської області. Відтак, актові записи про народження відносно [PERSON] , [PERSON] , 1937 р.н., передані на постійне зберігання до Державного архіву Харківської області (а.с. 83,84). Однак з відповіді Державного архіву Харківської області від 03.11.2021 року вбачається, що для виявлення архівом записів про народження [PERSON] , [PERSON] , запису про шлюб [PERSON] та [PERSON] надано недостатньо відомостей, а саме: не вказано роки та місця цих подій, тому здійснити пошук вищевказаних записів за книгами реєстрації актів громадянського стану неможливо. У Державному архіві Харківської області зберігаються метричні книги та книги реєстрації актів громадянського стану лише по місту Харкову та Харківській області до 1941 року включно (а.с.81). Отже, у зв`язку з неможливістю отримати підтвердження державних органів, суд виходить з наданих позивачем доказів. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 07.06.2011 року, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №4637 (а.с.69). [PERSON] , померла [INFO] , і після її смерті спадщину прийняла її дочка [PERSON] . В свою чергу після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину отримав її син [PERSON] . Відповідач [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 01.02.1992 року (а.с.64) Згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 13.08.2008 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 30.05.2007 року, про що зроблено відповідний актовий запис №195 (а.с.65). Між тим [PERSON] передав за спадковим договором [PERSON] належне йому майно у вигляді 55/100 часток житлових будинків літ. «А-1» та літ. «Е-1» з відповідною частинною надвірних будівель, що знаходяться за адресою [ADDRESS] . Враховуючи, що [PERSON] , виходячи зі змісту рішень виконкому, був чоловіком дочки [PERSON] , і помер [INFO] , а [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] , фактично вступила у володіння майна померлої дочки та її чоловіка, однак не оформила спадщину. Після [PERSON] майно успадкувала дочка [PERSON] , а після неї - її син [PERSON] . Отже відповідач - [PERSON] , [INFO] , є єдиним відомим суду на даний час спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , постійно проживає та зареєстрований за адресою спірного домоволодіння в [ADDRESS] , що підтверджено паспортними даними і був зареєстрований за вказаною адресою з 29.04.2015 року, тобто також і на момент смерті батька, який помер [INFO] (а.с. 43, 64) . Відповідно до технічного паспорту, виготовленого ТОВ «Харківська служба бюро технічної інвентаризації» від 11.06.2020 року та до довідки, виготовленої ТОВ «Харківська служба бюро технічної інвентаризації» від 11.06.2020 №3209 по [ADDRESS] розташовано житловий будинок літ. «Е-1» з житловою прибудовою ««Е1-1», прибудовою «е», тамбуром літ. «е1», ґанком «е2» загальною площею 111,4 кв.м., житловою 52,3 кв.м., а також надвірні будівлі гараж літ. «М», льох «В», вигрібна яма № 5. Житловий будинок літ. «А-1» з верандою літ. «а» загальною площею 57,3 кв.м., житловою площею 28,8 кв.м., а також надвірні будівлі сараї літ. «К», «З», «Д», вбиральня літ. «И», Льох «Л» по [ADDRESS] знищено (зруйновано) (а.с.32-35). Як вбачається з досліджених доказів, між попередніми власниками фактично був встановлений певний порядок користування домоволодінням, відповідно до якого у користуванні [PERSON] знаходився будинок літ. «Е-1» з відповідною частиною надвірних будівель, нею побудований, при цьому зареєстровано за нею право власності на 55/100 часток домоволодіння по [ADDRESS] , які в подальшому отримані у власність позивачем [PERSON] . В фактичному ж користуванні [PERSON] знаходився побудований ним житловий будинок літ. «А-1» та відповідні надвірні будівлі, які на даний час знищені, однак залишаються за ним зареєстрованими на праві власності як 45/100 часток вказаного домоволодіння. Згідно зі звітом суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] станом на 05.06.2020 року ринкова вартість нерухомого майна 55/100 частини житлових будинків з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] становить 211990 грн. без урахування ПДВ при застосуванні порівняльного підходу (а.с.36-40). Як вбачається з актів від 06.03.2021 року, підписаних [PERSON] та [PERSON] , останні вказують, що [PERSON] , який раніше мешкав за адресою: [ADDRESS] , виїхав з цього будинку приблизно у 1991 році. Протягом 30 років він не з`являвся, будинком не піклувався, будинок, в якому він проживав, повністю зруйновано (а.с.52-53). У судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду, що проживає в [ADDRESS] з 1982 року, знає позивача та відповідача як сусідів. Також свідок пояснила, що знала [PERSON] , яка також раніше проживала в будинку [ADDRESS] , у неї було 2 дочки [PERSON] , яка одружилась з [PERSON] , та [PERSON] , яка була одружена зі Стунджя. Останнє подружжя приблизно в 1990-1992 роках виїхали і свідок їх не бачила більше 30 років. Позивач [PERSON] , її чоловік [PERSON] та їх син [PERSON] проживали у великому новому будинку. Отже [PERSON] по відношенню до [PERSON] внучатий племінник, а його батько [PERSON] племінник Тамари Стунджя. На теперішній час в домоволодінні [ADDRESS] , яке розташовано через паркан від будинку свідка, в наявності лише один великий будинок, в якому проживає [PERSON] . Раніше був ще інший будинок, але він зруйнований. Вказані обставини добре відомі свідкові, оскільки у неї двоповерховий будинок і з другого поверху добре видно домоволодіння сусідів. Свідок [PERSON] надала показання про те, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] з 1997 року, отже позивач та відповідач - це її сусіди. Співвласника Стунджу свідок не знає і не бачила жодного разу. З відповідачем [PERSON] свідок спілкується. Знала його бабусю [PERSON] та діда [PERSON] . Батько [PERSON] був хрещеним батьком для дочки свідка, тому вона добре знає їх родину, ходить в гості і їй відомо, що там один великий будинок, а інший зруйновано. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. У\~статті 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У\~статті 77 ЦПК України\~вказано про належність доказів: 1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. 4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. У\~статті 78 ЦПК України\~зазначено про допустимість доказів: 1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. 2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно до\~ст. 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Про достатність доказів вказано у\~ст. 80 ЦПК України: 1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності, відповідно до ст. 317 ЦК України, становлять три складові: право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 346 ЦК України встановлений перелік підстав припинення права власності, зокрема право власності припиняється у разі знищення майна (п. 4) ч. 1. ст. 346 ЦК України) та смерті власника (п.11) ч.1 ст. 346 ЦК України). Згідно зі ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Зі змісту ст. 328 ЦК України\~вбачається, що спадкування є однією з підстав набуття права власності. Статтями\~1216,\~1220-1221 ЦК України\~визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до\~ст. 1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у\~першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною третьою зазначеної статті передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1270 ЦК України\~встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Зазначені положення\~закону узгоджуються\~зі змістом ст. 549 ЦК Української РСР в редакції закону 1963 року, яка була чинна до 01.01.2004 року якою в изнається,\~що спадкоємець\~прийняв спадщину: \~ 1)\~якщо він\~ фактично\~ вступив\~ в\~управління \~або \~володіння спадковим\~майном; \~2)\~якщо він\~подав державній\~нотаріальній конторі\~за місцем\~ відкриття\~спадщини заяву\~про прийняття\~спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ч. 1\~ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч.3 ст. 17 ЦК України орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування здійснюють захист цивільних прав та інтересів у межах, на підставах та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законом. Згідно зі\~ст.10 Закону України\~«Про місцеве\~самоврядування в\~Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідно до\~ст.\~18-1\~Закону України\~«Про місцеве\~самоврядування в\~Україні» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Процедура скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме здійснюється із дотриманням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон), Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, а також щодо технічної можливості скасування запису пункту 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141 (зі змінами).\~ Виходячи із вимог Закону, однією із умов скасування державної реєстрації права власності, обтяження та іншого речового права (далі державна реєстрація прав) є рішення суду, яке набрало законної сили. Так, згідно статті 26 Закону передбачено, що запис про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень держаними реєстраторами вноситься до Державного реєстру прав у разі скасування на підставі рішення суду: - рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; - документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; - скасування записів про проведену державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Крім цього, вказаною нормою Закону визначено, що у разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав державним реєстратором вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Виходячи з викладеного, даючи оцінку дослідженим доказам, враховуючи дані правовстановлюючих документів щодо фактичного порядку користування співвласників домоволодінням з надвірними будівлями по [ADDRESS] , а також докази про зруйнування житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 57,3 кв.м., житловою площею 28,8 кв.м., а також надвірних будівель сараїв літ. «К», «З», «Д», вбиральні літ. «И», льоху «Л» по [ADDRESS] , тобто 45/100 часток зазначеного домоволодіння , які зареєстровані за [PERSON] , померлим на даний час, визнання позову відповідачем [PERSON] , що не суперечить закону та не порушує права та свободи інших осіб, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню шляхом припинення права приватної власності [PERSON] на 45/100 часток домоволодіння з надвірними будівлями по [ADDRESS] у зв`язку зі знищенням майна, скасування державної реєстрації права приватної власності [PERSON] на 45/100 часток домоволодіння з надвірними будівлями по [ADDRESS] та визнання за [PERSON] в цілому права власності на домоволодіння з надвірними будівлями по [ADDRESS] , яке фактично складається, згідно з довідкою про наявність майна: з житлового будинку літ. «Е-1», житлової прибудови «Е1-1», прибудови «е», тамбура літ. «еl», ганку «е2», загальною площею 111,4 кв.м., житловою площею 52,3 кв.м., а також з надвірних будівель - гаражу літ. «М», льоху «В», вигрібної ями №5. При цьому підставою для визнання права власності на вказане майно за позивачем в цілому є не спадкування, а раніше укладений нею спадковий договір, а також припинення права власності співвласника у зв`язку з фактичною відсутністю (руйнацією) часток домоволодіння, які позивачу не належали. Позовні вимоги, що стосуються інших надвірних будівель та вказівки на приблизні розміри земельної ділянки, на якій розташовано домоволодіння, задоволенню не підлягають через їх недоведеність належними доказами на час ухвалення рішення, зокрема, довідкою, виготовленої ТОВ «Харківська служба бюро технічної інвентаризації» від 11.06.2020 №3209 та актуальною технічною документацією, тому позов підлягає частковому задоволенню. З огляду\~на викладене\~та

Outcome: partial