Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Уманського міського нотаріального округу Крижанівська Інна Володимирівна про визнання договору дарування недійсним. Зазначає, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті, з дозволу бабусі [PERSON] (матері [PERSON] ), в травні місяці 2014 року, він вселився в побудований батьком будинок разом зі своєю сім`єю по [ADDRESS] . Разом з дружиною доглядав бабусю, надав їй посильну допомогу. Будинок,\~в якому\~проживав батько,\~а в\~даний час\~він,\~по документах\~зазначений як\~літня кухня,\~так як\~батько належним\~чином не\~оформив документи\~на новостворене\~майно.\~Даний будинок\~розташований на\~земельній ділянці,\~яка належала\~ [PERSON] \~по [ADDRESS] ,\~де раніше\~проживали його\~батьки і\~він,\~що підтверджується\~фактом реєстрації\~за даною\~адресою до\~2004\~року.\~Батько побудував\~даний будинок\~для проживання\~своєї сім`ї,\~так як\~іншого житла\~не мав\~і з\~дозволу власника\~земельної ділянки\~ [PERSON] \~ [INFO] його бабуся [PERSON] померла. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є її донька [PERSON] та він. Як спадкоємець першої черги по закону, він звернувся до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті бабусі, при цьому відповідачка, на його прохання, не надала свідоцтво про смерть бабусі для оформлення спадкових прав, а через декілька днів - 8 серпня 2015 року, близько 10 год., [PERSON] , разом зі своїм чоловіком та незнайомими людьми, в його [PERSON] , відсутність зрізала вхідні двері і почала руйнувати добудову до літньої кухні, де він мешкав разом зі своєю сім`єю. З її слів стало відомо, що бабуся [PERSON] , незадовго до смерті, подарувала будинок [ADDRESS] [PERSON] , що вважає неправомірним, оскільки в усіх документах літня кухня площею 101 кв.м. по [ADDRESS] рахується як самочинна будівля. Позивач вказує,\~що при\~посвідченні договору\~дарування 01.04.2015\~р.\~нотаріус порушила\~вимоги Інструкції\~про порядок\~вчинення нотаріальних\~дій. [PERSON] не була власником даної будівлі (літньої кухні), так як в технічному паспорті вона зазначена як самочинна, це є житловий будинок площею 101 кв.м., але не був належно оформлений. [PERSON] достовірно знала, що дане майно належить його батьку. Просить визнати договір дарування будинку з надвірними спорудами і земельної ділянки, розташованих по [ADDRESS] від 01 квітня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Уманського нотаріального округу, між [PERSON] і [PERSON] - недійсним. 30.12.2015 позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог в якій зазначив, що має сумніви, що договори дарування будинку та земельної ділянки підписала [PERSON] . Підписи на договорах [PERSON] викликають підозру в їх легітимності. В судовому\~засіданні позивач\~ [PERSON] \~та його\~представник [PERSON] \~позовну заяву\~підтримали,\~просили задоволити\~позовні вимоги.\~Представник позивача\~ [PERSON] \~зазначила,\~що жодного\~підтверджуючого документа\~про право\~власності на\~спірну будівлю,\~розташовану по\~ [ADDRESS] у\~ [PERSON] \~при оформленні\~договору дарування\~не було.\~При оформленні\~договору дарування\~ [PERSON] \~було надано\~технічний паспорт\~виготовлений в\~2003\~році.\~Дані обставини\~підтвердила і\~приватний нотаріус,\~яка посвідчувала\~договір дарування,\~в судовому\~засіданні,\~а тому,\~щоб не\~порушувати вимоги\~Інструкції про\~порядок вчинення\~нотаріальних дій,\~вона відібрала\~у [PERSON] \~письмові пояснення,\~щодо відсутності\~самочинних будівель\~на території\~даного домоволодіння. Той факт, що [PERSON] видає, що спірна будівля це є літня кухня не відповідає дійсності і відповідно документів розмір літньої кухні, яку будували подружжя [PERSON] , за свого життя, мала інші розміри і площа даної будівлі становила 50 м.кв. Площа житлового будинку, який був побудований батьком позивача і в якому проживає [PERSON] складає - 65,4 кв.м. загальна (житлова 47.6 м.кв.), а тому це аж ніяк не літня кухня (яка зазначена в документах при оформленні договору дарування) та сараї, які зі слів відповідача приєднанні до літньої кухні, оскільки площа будівлі, яка була включена до переліку подарованого майна, як самочинна складає 101.7 кв.м. (за винятком будинку та літньої кухні). Факт находження на території будинковолодіння по [ADDRESS] підтверджується і довідкою Уманського відділку ЧООБТІ від 20.08.2015 року. Відповідно до висновку ПП ТехБудЕкспрес від 14.06.2016 року будівля, яка зазначена, як літня кухня, є житловим будинком. Оскільки об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно реконструйовані об`єкти не є об`єктами права власності (ч. 2 ст. 376 ЦК України), тому вони не можуть бути і предметом договору дарування. Оскільки оспорюваний договір дарування укладено щодо будівель де є самочинно реконструйований об`єкт, який не є об`єктом права власності, тому такий договір не відповідає вимогам закону - ч. 2 ст. 376, 717 ЦК України та є недійсним. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] заперечували проти задоволення позову. Представник відповідача [PERSON] зазначив, що вказані аргументи позивача є надуманими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, так як будь-яких належних та допустимих доказів зазначеного з їх сторони в суд надано не було. Навпаки, третя особа приватний нотаріус Уманського міського нотаріального округу Крижанівська І.В. в судовому засіданні 02.11.2021 року детально та аргументовано надала інформацію суду про те, що дійсно вона особисто 01.04.2015 року як нотаріус, оформляла договір дарування будинку з надвірними спорудами і земельної ділянки, розташованих по [ADDRESS] , при цьому особисто спілкувалася з дарувальницею та роз`яснювала їй наслідки такої дії, запитувала її неодноразово чи вона розуміє, що здійснює дарування свого домоволодіння своїй дочці, відповідачці [PERSON] , і лише після цього здійснила зазначену нотаріальну дію у відповідності до вимог чинного законодавства та підписами у оригінальних Договорах дарування виконані в її присутності саме дарувальницею [PERSON] безпосередньо в її офісному приміщенні. Дарувальник [PERSON] була одноосібним власником зазначеного житлового будинку, до складу якого входив житловий будинок з господарськими нежитловими спорудами та земельна ділянка, якими вона мала право розпорядитися на власний розсуд, що і зробила. Згідно п. 3.2 Наказу №127 від 24.05.2001 року Державного Комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за №582/5773 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна» спірна житлова будівля (літня кухня) не належить до самочинного будівництва. Не належать до самочинного будівництва: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року. Майно, яке було подароване [PERSON] своїй дочці [PERSON] , було побудовано ще до 05 серпня 1992 року. Разом з тим, власник домоволодіння [PERSON] не зверталася до виконавчого комітету Уманської міської ради про надання дозволу на будівництво окремо від свого житлового будинку якогось іншого житлового будинку і не надавала нікому іншому дозволу на будівництво якогось іншого житлового будинку на своїй земельній ділянці. Третя особа приватний нотаріус Уманського міського нотаріального округу Крижанівська І.В. в судове засідання не з`явилася, однак у судовому засіданні 02.11.2021 та в попередньо наданих суду письмові пояснення зазначила, що 01 квітня 2015 року за р. № 139 та р. №140 нею були посвідчені договори дарування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки під кадастровим номером 7110800000:05:004:0557, за якими [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар вищевказане нерухоме майно. При з`ясуванні намірів сторін вона задала цілий ряд запитань дарувальнику [PERSON] . На її запитання: чому вона хоче подарувати будинок, в якому вона зареєстрована та проживає, [PERSON] пояснила, що мала двох дітей, син помер і їй відомо, що її онук (син померлого [PERSON] ) матиме право на спадщину за законом у випадку її смерті. З метою позбавити онука права на спадщину, хоче розпорядитись своїм майном за життя. При цьому повідомила, що має намір поїхати на хірургічну операцію, тому хоче розпорядитися майном так, як вважає за потрібне. Сказала, що онук їй не допомагає і перебуваючи при здоровому розумі, розуміючи значення своїх дій, маючи дійсні наміри, хоче подарувати дочці будинок та земельну ділянку, так, як не хоче нічого залишити онукові. До посвідчення вищевказаних договорів, вона, як нотаріус, перевірила на відповідність чинному законодавству документи, що підтверджують право власності на майно, що було предметом договору. При цьому з довідки-характеристики, виданої ПП «Оцінка та інвентаризація майна» від 27 березня 2015 року за №82 було встановлено, що перелік будівель: сарай під літ. «О» площею 11,61 кв.м, сарай під літ. «Д» площею 18,72 кв.м, сарай «Ж» площею 31,00 кв.м, сарай «Н» площею 6,7 кв.м, сарай «З» площею 10,63 кв.м, гараж «К» площею 24,19 кв.м, які при оформленні спадщини в 2003 році не ввійшли у свідоцтво про право на спадщину за законом так, як вважалися самочинно збудованими, відповідно до положень Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Мінрегіонрозвитку, будівництва та ЖКГ України від 08.01.2013 за №2 не належать до самочинного будівництва, як такі, що побудовані до 05 серпня 1992 року. Твердження позивача, що порушене його право на майно так, як до переліку відчужуваного майна було включено літню кухню, в якій він проживає, не відповідає дійсності. В переліку наявних будівель і споруд, які успадкувала [PERSON] після свого чоловіка [PERSON] вказана літня кухня «Б» 1963 року побудови. При цьому, за даною адресою не має жодної будівлі площею 101,7 кв.м. Відповідно відомостям з РПВН загальна площа житлового будинку 65,4 кв.м, а площа самочинно збудованого 101,7 кв.м, що є сумою площ сараїв «О», «Д», «Ж», «Н», «З» та гаража «К». Літньої кухні, або будь-якої іншої будівлі з площею 101,7 кв.м. не існує. Крім того, твердження позивача, що літня кухня була побудована його батьком - неправдиві. Так, як його батько, померлий [PERSON] , був [INFO] , а згідно проведеної технічної інвентаризації БТІ вказана літня кухня збудована в 1963 році. Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб, виданої квартальним комітетом 24 березня 2015 року за №182, засвідченої 24.03.2015 секретарем виконкому Уманської міської ради Л.П. Плотніковою зареєстровано усього одну особу за вказаною адресою, а саме, [PERSON] , [INFO] , неповнолітніх, малолітніх дітей та незареєстрованих жителів не має. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суддя встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. [INFO] в с. Сокол, Долинського р-ну, Сахалінської обл. народився [PERSON] , батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.8,т.1). [INFO] в м. Умань Черкаської обл. народився [PERSON] , батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.4,т.1). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.07.2015 (а.с.9,т.1). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.10.2015 (а.с.10,т.1). За життя, [PERSON] , на підставі свідоцтв про право власності та право на спадщину, виданих Уманською міською державною нотаріальною конторою 03.12.2003 р. № 1-3526, № 1-3528, була власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с.74,т.1). Згідно Договору дарування житлового будинку від 01.04.2015 р. № 139, посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Крижанівською І.В., [PERSON] подарувала [PERSON] зазначений житловий будинок [ADDRESS] (а.с.231-232,233,т.1). Згідно Договору дарування земельної ділянки від 01.04.2015 р. № 140, посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Крижанівською І.В., [PERSON] подарувала [PERSON] земельну ділянку під кадастровим номером 7110800000:05:004:0557 по [ADDRESS] (а.с.234-235,236,т.1). Згідно Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , виданого ПП «Оцінка та інвентаризація майна» 14.07.2015 р. станом на 28.10.2003 р., рік побудови житлового будинку та спірної літньої кухні 1963, відомості про самочинне будівництво відсутні (а.с.223-225,т.1). На підтвердження своїх позовних вимог позивачем надано Звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта будівлі житлової літньої кухні, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ПП «ТехБудЕксперт» від 14.06.2016 р. в якому зазначено, що в результаті проведення технічного обстеження житлової будівлі встановлено їх відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації і можливість використання в якості житлового будинку (а.с.247-254,т.1) та надано на підтвердження витрат на проведення ремонту та перебудови літньої кухні товарні чеки (а.с.33-42,т.1), надано договори на газопостачання та електроенергію (а.с.43-50,т.1). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин. За змістом вказаних процесуальних норм, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів щодо порушення його прав, свобод чи законних інтересів відповідачем при розпорядженні своїм майном, отриманим за договорами дарування. З наданих суду медичних висновків та показів приватного нотаріуса Крижанівської І.В. вбачається, що покійна [PERSON] була при здоровому глузді та пам`яті, підписала договори дарування добровільно, з власного волевиявлення. [PERSON] успадкувала земельну ділянку та житловий будинок після смерті свого чоловіка [PERSON] та оформила належним чином право власності на зазначене майно, яким і розпорядилась на власний розсуд. Покійний [PERSON] , проживаючи у літній кухні домоволодіння по [ADDRESS] , не оформив право власності на зазначену будівлю та позивачем, як спадкоємцем після смерті батька, не надано суду будь-яких документів, які б свідчили про право власності на спірну будівлю. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини першої ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На позивача покладений обов`язок довести в суді ті обставини, що позивач уповноважений звертатися до суду з відповідним позовом і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень цивільного законодавства України. Тобто, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 76-83 ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак таких доказів він не надав. Таким чином, при викладених обставинах, у зв`язку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві позов не підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: dismissed