Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

За позовом позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість у розмірі 22189 гривень 20 копійок за кредитним договором №860571946 від 22 травня 2019 року, обґрунтовуючи у позові свою позицію тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № 860571946 від 22 травня 2019 року відповідачеві було надано первісним кредитором, товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога», у тимчасове платне користування гроші в сумі 6660 гривень 00 копійок строком на 30 днів зі сплатою 1,66% від суми кредиту за кожен день строку користування кредитом. За умовами кредитного договору позичальник сплачує проценти за користування кредитом з розрахунку 605,90% річних за фактичний час користування кредитом. Відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором і має прострочену заборгованість у розмірі 22189 гривень 20 копійок, яка складається з наступного: 6660 гривень 00 копійок заборгованість за тілом кредиту; 12144 гривні 40 копійок заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом; 3384 гривні 80 копійок штрафи та пеня. Вказану суму має право просити стягнути саме позивач, позаяк 28 листопада 2018 року між первісним кредитором, товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога», та товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено перший договір факторингу й в подальшому мало місце укладення другого договору факторингу між товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та позивачем, котрий в силу означеного й набув усіх прав вимоги щодо стягнення коштів за приведеним вище кредитним договором. Відповідачем [PERSON] подавався до суду відзив, за змістом якого висловлено пропозиції щодо повної відмови у позові, обґрунтовуючи це тим, що підстави, наведені у позовній заяві, на погляд сторони відповідача, є необґрунтованими. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів. Згідно з ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» в разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронною документа. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Проте, копії кредитного договору не містять підпису відповідача. Докази того, що відповідач заходив на сайт товариства та вводив електронне підтвердження - динамічний пароль, який повинен був бути відправлений на його номер телефону, відсутні. Крім того, позивач не надав первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредиту в сумі 6660 грн, його погашення, якщо таке відбувалося (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, виписки по рахунку та інше), не надано належного розрахунку заборгованості за кредитним договором, з якого вбачалося б, котрим саме чином та за який період обчислені кожна зі складових зазначеної загальної суми заборгованості. Таким чином, на переконання відповідача, в матеріалах справи відсутні належні, достатні та допустимі докази на підтвердження факту отримання [PERSON] кредитних коштів у розмірі 6660 грн. Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором є обов`язком позивача, який не довів суду належними та допустимими доказами її розмір. Оскільки наданий позивачем кредитний договір №860571946 від 22 травня 2019 року та графік розрахунків, які містяться в матеріалах даної справи, не підписані відповідачем, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Відтак позивач не довів факту прийняття відповідачем запропонованих йому умов кредитного договору. Перехід прав вимоги до позивача також є сумнівним. Представники позивача, адвокат Коваленко Тетяна Анатоліївна (якою підписано позовну заяву) та адвокат Юхименко Юрій Юрійович, котрий займався подальшим доведенням до суду правової позиції позивача, у судове засідання не прибули. Адвокат Юхименко Ю. Ю. подав до суду клопотання, де зазначив дані про необхідність розгляду справи за його відсутності, повне підтримання позову. Також в надісланих до суду електронною поштою даних адвокат Юхименко Ю. Ю. зауважив, що він принципово не згоден з відзивом відповідача, бо приведені посилання відповідача, на переконання позивача, є безґрунтовними (а.с. 124 126). Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, за змістом якої позов вже визнав частково за виключенням сплачених ним коштів, які стягнуто за виконавчим провадженням (а.с. 120). Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, на підставі наявних у справі даних та доказів вважає, що позов підлягає вирішенню на користь позивача, адже дійсно між стороною позивача та відповідачем виникло зобов`язання, яке підтверджується даними копії кредитного договору (а. с. 9 - 27), згідно якого кредитодавець (юридична особа з боку сторони позивача) зобов`язався надати грошові кошти (кредит) позичальникові (відповідачеві) у розмірі та на умовах, встановлених договором. Відповідач справді певною мірою не виконав умови вказаного кредитного договору, порушивши п. п. 2.2.2.1 Договору (а. с. 10), своєчасно не повернувши за договором кошти, внаслідок чого на підставі ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України позов слід задовольнити, але частково, враховуючи викладене нижче. Так, випискою з особового рахунку за кредитним договором (а.с. 13) підтверджуються сальдо заборгованості на кінець періоду по сумам боргу з: простроченого тіла кредиту 6660 гривень 00 копійок; прострочених відсотків 12144 гривень 40 копійок. Воднораз за цим же документом сума штрафів та пені не виокремлена по кожному з цих різних видів забезпечення виконання зобов`язання (оремо по штрафу й окремо по пені) й виведена загальним сальдо такої заборгованості в 3384 гривні 80 копійок, хоча з огляду на вимоги ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України сторона позивача мала б подати суду належні розрахунки сум по кожному з означених видів забезпечення виконання зобов`язання. Інших документів щодо виокремлення сум заборгованості, які б давали достатні підстави для стягнення боргу не тільки по тілу кредиту й простроченим відсоткам, але й інших заявлених сум, всупереч приписам ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України стороною позивача суду не надано. Таким чином, позов підлягає задоволенню на загальну суму 18804 гривні 40 копійок (6660,00 (тіло кредиту) + 12144,40 (прострочені відсотки) = 18804,40). Разом з тим, за даним рішенням суд убачає за потрібне роз`яснити позивачеві, що це рішення не є перешкодою для пред`явлення ним нового позову до [PERSON] щодо стягнення сум пені та штрафів за кредитним договором № 860571946 від 22 травня 2019 року, але із наданням суду належних доказів. Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню частково, відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача частину сплаченого при подачі позову судового збору в сумі 1923 гривні 73 копійки пропорційно до розміру суми задоволених позовних вимог (2270 (сплачено судового збору) х 84,7457% (відсоток задоволених позовних вимог від заявлених, який виведений, виходячи з таких вихідних даних: 22189,20 заявлена ціна позову; 18804,40 сума, що підлягає стягненню за рішенням) = 1923,73). Аналогічно підлягає стягненню на користь позивача з відповідача й сума витрат на професійну правничу допомогу, що має становити 2118 гривень 64 копійки (2500 (сума, спрямована на оплату правової допомоги, підтверджена матеріалами справи, а.с. 51 61)) х 84,7457% (відсоток задоволених позовних вимог від заявлених, який здобутий, виходячи з таких вихідних даних: 22189,20 заявлена ціна позову; 18804,40 сума, що підлягає стягненню за рішенням) = 2118,64). Ухвалюючи дане рішення, суд не бере до уваги й відхиляє як приведену вище частину аргументів сторони позивача, так й наведену вище частину доводів сторони відповідача з огляду на деталізацію з`ясованих в міру поданих сторонами даних та доказів обставин й вимог закону, зазначених судом вище. Разом з тим, суд вважає, що позивачем подано достатньо доказів для ухвалення рішення на користь позивача, позаяк відповідач дійсно отримував кошти тіла кредиту від сторони позивача в сумі 6660 гривень 00 копійок (копія платіжного доручення на а.с. 28) й позивач законним шляхом отримав поетапно відступлення права вимоги від первісного кредитора (копії матеріалів щодо договорів факторингів на а.с. 31 47). Виходячи з цього, слід відмовити як у надмірному надісланому до суду клопотанні представника позивача [PERSON] про витребування доказів, зокрема, витягу з реєстру прав вимоги щодо переуступки кредитного договору (клопотання на а.с. 159 161). Приходячи до наведених висновків, суд переконаний, що для визнання слушними аргументів відповідача щодо факту скасування за судовим рішенням виконавчого напису нотаріуса не має істотного значення для розв`язання даного спору, адже це може слугувати переважно підставою для заявлення позову вже [PERSON] до сторони позивача щодо відповідного повернення примусово стягнутих за виконавчим провадженням з нього коштів. Подібним чином теж не дають підстав для зменшення стягнення за даним судовим рішенням й доводи відповідача про відрахування з нього за місцем роботи (до того ж подані відповідачем звіти з бухгалтерії підприємства, де працює [PERSON] (а.с. 98 101), є не достатньо інформативними в ключі отримання сум перерахувань саме позивачем). Також суд зауважує щодо ступеня подробиць викладення мотивів відхилення частини тверджень сторін, що повний текст цього рішення складений в умовах існування постійної реальної вірогідності проведення заздалегідь аніяким чином не відомої певної фази бойових дій на території юрисдикції Семенівського районного суду Чернігівської області.

Outcome: partial