Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом\~ [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення та зняття з реєстраційного обліку. \~ Обґрунтовуючи заявлені вимоги та пояснюючи підстави звернення до суду, представник позивача вказувала, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Проте, за вказаною адресою проживає [PERSON] , який, як зазначає позивач, відмовляється у добровільному порядку звільняти вищевказану квартиру та який вчиняє дії, які полягають у накопиченні великої кількості відходів, що заважає сусідам та створює загрозу епідемічному благополуччю оточуючих, періодично вчиняє залиття суміжних квартир, живе в антісанітарійних умовах, використовує квартиру не за цільовим призначенням, а як місце накопичення сміття. У зв`язку із тим, що [PERSON] позбавлена права користування та розпорядження вказаним належним їй майном, остання звернулась до суду із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення та зняття з реєстраційного обліку [PERSON] з квартири [ADDRESS] . Відповідач правом подачі відзиву не скористався, відзив на позовну заяву на адресу суду не надходив. Відповідач у судові засідання не з`являвся, про час та місце проведення судових засідань був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача у судові засідання не з`явились, але від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони за наявними матеріалами. Згідно із\~ч. 1 ст. 280 ЦПК України,\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд зважав можливим розглядати справу в заочному порядку. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, взявши до уваги пояснення сторони позивача, дослідивши подану позовну заяву, письмові докази, що були представлені суду, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, належну правову оцінку, суд доходить наступного висновку. Під час судового розгляду справи було встановлено, що 28 травня 1983 року Палацем урочистих подій у м. Одесі було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Під час перебування у зареєстрованих шлюбних відносинах, 13 вересня 1996 року [PERSON] було придбано квартиру [ADDRESS] . Згідно довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 23 вересня 2020 року за вих.№518753.36.20 вбачається, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченому Першою одеською державною нотаріальною конторою 13.09.1996р. №10-4474. Дата реєстрації: 17.09.1996 року (запис в реєстровій книзі 116пр на сторінці 41, р. №168). Судом встановлено, що 10 вересня 1997 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Дані твердження знаходять своє підтвердження у долучених до матеріалів доказах. Разом з тим, після розлучення відповідач вчиняв умисні дії, які мали за мету зробити проживання позивача у власній квартирі нестерпним, зазначене мало своїм наслідком те, що у лютому 2011 року позивач з`їхала з власної квартири. Судом встановлено, що за весь час проживання відповідача у квартирі [ADDRESS] , останній вчиняє дії, які полягають у збереженні та накопиченні великої кількості відходів, що заважає сусідам та створює загрози епідемічному благополуччю оточуючих, періодично вчиняє залиття суміжних квартир, живе в антісанітарійних умовах, використовує квартиру не за цільовим призначенням, а як місце накопичення сміття. Численні звернення до відповідача не мають результату. Відповідач продовжує використовувати квартиру не за призначенням накопичує відходи та сміття у обсязі непридатному для проживання. Як регламентує\~ст. 29 ч. 1 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно із ст.\~317\~ч. 1,\~2 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У силу\~ст. 321 ч. 1 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Також, відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно із\~ст. 47 Конституції України\~ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. За змістом\~ст. 16 ЦК\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Відповідно до\~ст. 383 ч. 1, ЦК України,\~ст. 150 ЖК УРСР\~громадяни, які мають у приватній власності будинок і частину будинку, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Як чітко регламентує\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 9 ЖК УРСР, зокрема, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 \~ст. 116 ЖК Української РСР, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. У пункті\~17\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~12\~квітня 1985\~року №\~2\~«Про деякі\~питання,\~що виникли\~в практиці\~застосування судами\~Житлового кодексу\~України» судам\~роз`яснено,\~що при\~вирішені справ\~про виселення\~на підставі\~статті\~116\~ЖК Української\~РСР осіб,\~які систематично\~порушують правила\~співжиття і\~роблять неможливим\~для інших\~проживання з\~ними в\~одній квартирі\~або будинку,\~слід виходити\~з того,\~що при\~триваючій антигромадській\~поведінці виселення\~винного може\~статися і\~при повторному\~порушенні,\~якщо раніше\~вжиті заходи\~попередження або\~громадського впливу\~не дали\~позитивних результатів.\~Серед таких\~визначені заходи\~попередження,\~що застосовуються\~судами,\~п Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до абз. 6 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Документом, до якого вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, є у т.ч. паспорт громадянина України. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання. Аналогічна норма міститься і у абзаці 2 ч. 1 ст. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», відповідно до якої, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою В пункті 34 Постанови Пленуму № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ наголосив, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК УРСР;\~стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Ураховуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість виселення [PERSON] з квартири квартирі [ADDRESS] . Вимога щодо зняти з реєстраційного обліку [PERSON] за адресою: квартира [ADDRESS] не підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що позивачем до матеріалів цивільно справи було долучено копію довідки (відомостей) №Ц5-108452-ф/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, з якої вбачається зняття з реєстраційного обліку відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору - у розмірі 908,00 гривень.

Outcome: partial