Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-06 00:00:00

Адвокат Хейніс О.Г., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання дітей, звільнення від заборгованості за аліментами та стягнення аліментів. Мотивуючи свої позовні вимоги, вказує на те, що Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.03.2019 року по справі № 308/3734/18 було розірвано шлюб, зареєстрований 14.07.2007 року у виконавчому комітеті Чопської міської ради Закарпатської області за актовим записом № 29, між [PERSON] (далі за текстом - «позивач») та [PERSON] (далі за текстом - «відповідач»). Рішенням суду також було встановлено стягувати із позивача та користь відповідача аліменти на доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 11.04.2018 року і досягнення ними повноліття. Щодо припинення стягнення аліментів на утримання дітей позивач зазначає, що Відповідно до довідки від 09.03.2022 року, виданої Управлінням центру надання адміністративних послуг Чопської міської ради від 09.03.2022 року, позивач дійсно зареєстрований і мешкає за адресою: [ADDRESS] та має наступний склад сім`ї: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що відповідно до акту про встановлення факту проживання, складеного у місті Чоп 04 квітня 2022 року, [PERSON] , [INFO] (позивач); [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] дійсно зареєстровані та проживають у складі однієї сім`ї за адресою: [ADDRESS] із березня 2019 року по дату складання цього акту. [PERSON] , [INFO] (позивач) за даної адресою тимчасово не проживає із 24.02.2022року у зв`язку із проходженням військової служби у місті Вінниці, відповідно до Указу Президента України "Про введення воєнного стану" від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Позивач вказує, що дані документи підтверджують той факт, що після розлучення діти проживали разом із батьком та, відповідно, перебували на його утриманні, тому відсутні правові підстави для отримання відповідачкою аліментів та для стягнення аліментів із позивача на її користь. Оскільки діти проживають із батьком із моменту розлучення, дана обставина має істотне значення, тому позивач просить припинити стягнення із нього аліментів за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.03.2019 року по справі № 308/3734/18, відповідно до ст. 192 та ч. 1 ст. 273 Сімейного кодексу України. Щодо звільнення\~від заборгованості\~за аліментами\~позивач вказує,\~що Відповідно\~до ч.\~2\~ст.\~197\~Сімейного кодексу\~України за\~позовом платника\~аліментів суд\~може повністю\~або частково\~звільнити його\~від сплати\~заборгованості за\~аліментами,\~якщо вона\~виникла у\~зв`язку\~з його\~тяжкою хворобою\~або іншою\~обставиною,\~що має\~істотне значення.\~16.04.2019\~року Ужгородський\~міськрайонним судом\~Закарпатської області\~був виданий\~виконавчий лист\~№ 308/3734/18\~про стягнення\~із позивача\~на користь\~відповідача аліментів\~на утримання\~дітей. Відповідно до довідки № 8-58953839/21 від 01.10.2021 року «Розрахунок заборгованості по сплаті аліментів», за період із січня 2018 року по грудень 2021 року у позивача виникла заборгованість по сплаті аліментів, в розмірі 144 162, 35 грн. Оскільки діти проживали разом із батьком після розірвання шлюбу, із березня 2019 року, просить звільнити позивача від сплати заборгованості за аліментами із березня 2019 року, так як діти проживали разом із батьком та перебували на його утримані, що має істотне значення для звільнення від заборгованості за аліментами, відповідно до ч. 2 ст. 197 та ч. 1 ст. 271 Сімейного кодексу України. Щодо стягнення аліментів на користь вказує, що позивачу відомо, що відповідачка є працездатною особою, у неї немає стягнень по виконавчим документам, батьки на її утриманні не перебувають, стан її здоров`я дозволяє їй самостійно працювати, тому вона може сплачувати аліменти на утримання наших неповнолітніх дітей, в розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Враховуючи вищенаведене, позивач просить:припинити стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на доньку [PERSON] , [INFO] , та на сина [PERSON] , [INFO] , які стягуються за Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.03.2019 року по справі № 308/3734/18 у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 11.04.2018 року і досягнення ними повноліття; звільнити [PERSON] від заборгованості за аліментами на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , які стягуються з нього на користь [PERSON] за Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.03.2019 року по справі № 308/3734/18, що утворилась із березня 2019 року; стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 (однієї третини) всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Представник відповідача подав відзив, в якому зазначає наступне. Відповідно до рішення суду по справі №308/3734/18 від 06.03.2019 за позовною заявою [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів то таку було задоволено в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів з [PERSON] , на користь [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 гривень на кожну дитину щомісячно і до досягнення ними повноліття. Під час розгляду справи судом [PERSON] , позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав, в частині стягнення аліментів позовні вимоги визнав частково та просив суд стягнути їх в сумі по 1500 гривень на кожну дитину. Після винесення судом рішення позивач погодився з ним, не оскаржував його та частково виконував таке рішення по сплаті аліментів. Вказує, що з моменту розгляду справи №308/3734/18 в суді, тобто з 2018 року, позивач виїхав в м. Вінниця, де і проживає весь цей час з громадянкою [PERSON] у цивільному шлюбі, жодним чином не бере участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей. Діти весь цей час проживають спільно з відповідачкою, за адресою: [ADDRESS] та перебувають на її утриманні. Вказане підтверджується актом про встановлення фактичного місця проживання за №56 від 01.09.2022. Представник відповідача зазначає, що приблизно в березні 2022 року позивач звернувся до відповідача з усною пропозицією, щоб вона подала заяву до органу Державної виконавчої служби про відсутність заборгованості за аліментами, яка згідно долученого позивачем розрахунку станом на 01.11.2021 складала 144 162,35 гривень, для того щоб він мав змогу виїхати за кордон на заробітки і на зароблені гроші він би розрахувався по заборгованості, однак відповідачем було відмовлено у вказаному проханні, оскільки таку пропозицію позивача вважала обманом. Отримавши відмову позивач вирішив звернутися до суду з надуманим позовом, який не підтверджено жодним доказом. Вказує, що зокрема позивач у своєму позові посилається на довідку від 09.03.2022, видану Управлінням центру надання адміністративних послуг Чопської міської ради та акт про встановлення факту проживання, складеного у місті Чоп 04.05.2022 та долучив такі документи як докази. Такі документи на думку позивача підтверджують той факт, що після розлучення діти проживали разом із батьком та відповідно, перебували на його утриманні. Вказане не відповідає дійсності, оскільки долучена довідка свідчить лише про місце реєстрації позивача та дітей, які від народження були зареєстровані за вказаним місцем і ніяким чином не доводить той факт, що діти перебували або перебувають на утриманні у позивача. Час від часу діти дійсно навідуються до бабусі - [PERSON] , яка зареєстрована та сама проживає за адресою: [ADDRESS] . Щодо долученого акту про встановлення факту проживання, складеного у місті Чоп від 04.05.2022 та наявній в ній інформації, то такий не є доказом та його не можна брати до уваги, оскільки: По-перше згідно отриманої відповіді директора КП ЧМР «Чистий Чоп» №53 від 19.08.2022 на адвокатський запит останній повідомив, що: 1) ні ним, ні працівниками КП ЧМР «Чистий Чоп» акт про встановлення факту проживання (який було долучено до адвокатського запиту) не виготовлявся, не віддрукувався та не був зареєстрованим, ким саме він був зроблений йому не відомо. Стосовно того чи затверджував він своїм підписом вказаний акт, то таку відповідь зможе надати лише при огляді оригіналу такого документа; 2) щодо інформації, про проживання осіб зазначених у вказаному акті як однією сім`єю, то таке могло бути зроблено лише на підставі наявних даних, щодо місця реєстрації осіб за адресою: [ADDRESS] ; 3) виїзд та огляд помешкання за адресою: [ADDRESS] не проводився. По-друге на копії акту про встановлення факту проживання долученого до позовної заяви відсутня дата його заповнення, а також відсутня печатка КП ЧМР «Чистий Чоп». По-третє ознайомившись з матеріалами справи виконавчого провадження №58953889 по сплаті позивачем аліментів, встановлено, що стягнення аліментів відбувалося лише тоді коли позивач офіційно працевлаштовувався, зокрема: у вересні 2019 року був працевлаштований в ПАТ «Вінницька кондитерська фабрика», адреса підприємства: м.Вінниця, вул.Гліба Успенського, 8; з листопада 2019 року по лютий 2020 року, був працевлаштований в ТОВ «Голдентрейд Груп», адреса підприємства: м.Вінниця, вул. Садова, 18; з лютого 2020 року по 31 липня 2020 року був працевлаштований в ФОП [PERSON] , адреса підприємства: [ADDRESS] . По-четверте відповідно до отриманої відповіді №11225/106/25/1-2022 від 24.08.2022 начальника ВП №1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області встановлено, що в ході проведення перевірки було опитано сусідів громадянина [PERSON] , мешканців [ADDRESS] які повідомили, що вказаний громадянин вже декілька років не проживає за адресою його реєстрації. Окрім наведеного було опитано маму громадянина [PERSON] , громадянку [PERSON] , яка пояснила, що син з моменту повномасштабного військового вторгнення РФ не приїздив додому та приблизно три, чотири роки фактично перебував за межами України на заробітках та ще раніше приймав участь в бойових діях в зоні проведення АТО тому додому приїздив рідко. Представник відповідача зазначає, що вказані обставини спростовують твердження позивача про, те що після розірвання шлюбу діти проживали разом з ним за адресою їх реєстрації в м. Чоп та знаходились на повному його утриманні. Та навпаки підтверджують той факт, що позивач постійно проживає в м. Вінниця, оскільки офіційно працевлаштовувався на роботу та працював у вказаному місті. Доказом того, що діти знаходяться виключно на вихованні відповідачки є відповідь №1-22/132 від 18.08.2022 директора Чопського ЗЗСО І-ІІІ ступенів №1 Чопської міської ради Ужгородського району відповідно до якої мати [PERSON] . учнів 6-А класу [PERSON] та учениці 8-А класу [PERSON] , виховує дітей самотужки з 2019 року по даний час. Вона приймає активну участь у навчально-виховному процесі, а батько [PERSON] , не приймає участі у вихованні дітей (не спілкується з учителями, не цікавиться навчанням дітей, не забирає їх зі школи додому, не відвідує батьківські збори, не контактує з класними керівниками). Крім того, представник відповідача наголошує, що позивач, навіть після того як з 24.02.2022 приступив до виконання службових обов`язків та йому щомісячно виплачується заробітна плата, однак ним жодного разу не було сплачено аліменти, таким чином заборгованість продовжує зростати. На підставі вищенаведеного, просить у задоволенні позову відмовити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Представник відповідача підтримав позицію, викладену у відзиві, просив в задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.03.2019 року ухвалено шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] було розірвати; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 11.04.2018 року і до досягнення ними повноліття. Згідно копії довідки №350 від 09.03.2022 року, виданої державним реєстратором відділу державної реєстрації нерухомості, бізнесу на реєстрації місця проживання Управління центр надання адміністративних послуг Чопської міської ради, [PERSON] , [INFO] зареєстрований і мешкає за адресою: [ADDRESS] і має склад сім`ї [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів відносно [PERSON] згідно виконавчого листа №308/3734/18 від 16.04.2019 року виданого Ужгородським міськрайонним судом №8-58953889/21 від 01.10.2021 року, станом на 01.11.2021 року заборгованість по сплаті аліментів складає 144\~162,35 грн. [PERSON] призваний на військову службу, що підтверджується копією витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] від 24.02.2022 року. Згідно копії акту про встановлення факту проживання без дати складання та номеру (а.с. 17) [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] дійсно зареєстровані та проживають у складі однієї сім`ї за адресою: [ADDRESS] із березня 2019 року по дату складання цього акту. Також засвідчено, що [PERSON] , [INFO] за даною адресою тимчасово не проживає із 24.02.2022 року у зв`язку із проходженням військової служби у місті Вінниці, відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану» від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російською Федерацією проти України. Даний акт підписаний сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та підпис сусідів підтверджено підписом «директора» [PERSON] . Проте зазначений вище акт суд визнає недостовірним доказом та не бере до уваги відповідно до вимог ч. 1 ст. 79 ЦПК України у зв`язку з наступним. Копією Акту про встановлення фактичного місця проживання від 01.09.2022 вересня, Вих. №56, встановлено, що [PERSON] , [INFO] фактично проживає разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] з квітня 2019 року і по теперішній час. Даний акт засвідчено підписами сусідів-свідків [PERSON] , [PERSON] та керівником (уповноваженою особою) [PERSON] та скріплено печаткою Комунального підприємства Чопської міської ради «Чистий Чоп». Також згідно копії відповіді на адвокатський запит №б/н від 11.08.2022, наданої директором КП ЧМР «Чистий Чоп» Петрушко Р.В. 19.08.2022 р., №53, підписаного [PERSON] та скріпленого печаткою Комунального підприємства Чопської міської ради «Чистий Чоп», ні ним, ні працівниками КП ЧМР «Чистий Чоп» акт про встановлення факту проживання не виготовлявся, не віддруковувася та не був зареєстрованим, ким саме він був зроблений йому не відомо. Щодо інформації про проживання осіб, зазначених у вказаному акті як однією сім`єю, то таке могло бути зроблено лише на підставі наявних даних, щодо місця реєстрації осіб за адресою: [ADDRESS] . Виїзд та огляд помешкання за адресою: [ADDRESS] не проводився. Відповідно до відповіді №1062095293 від 17-04-2020 14:07:24 на запит №78147535 від 17-04-2020 09:59:41 до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, відповіді №1058072737 від 04-11-2019 14:17:14 на запит №67275776 від 04-11-2019 10:51:17 до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, відповіді №1064803612 від 27-08-2020 19:57:54 на запит №85435571 від 27-08-2020 15:40:44 до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, [PERSON] протягом 2019-2020 року працював в м. Вінниця, що також підтверджується наказом фізичної особи-підприємця [PERSON] від 17.07.2020 р. № -30-к, листом ТОВ «Голден Груп» №29 від 07.02.2020 року, листом ТОВ «Голден Груп» №11 від 13.01.2020 року. Відповідно до листа Чопського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Чопської міської ради від 18.08.2022 р. №1-22/132, [PERSON] , мати учнів 6-А класу [PERSON] , [INFO] та учениці 8-А класу [PERSON] , [INFO] , виховує дітей самотужки з 2019 року по даний час. Вона приймає активну участь у навчально-виховному процесі, а батько [PERSON] , [INFO] не приймає участі у вихованні дітей (не спілкується з учителями, не цікавиться навчанням дітей, не забирає їх зі школи додому, не відвідує батьківські збори, не контактує з класними керівниками). Відповідно до листа Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області від 24.08.2022 року №11225/106/25/1-2022, було опитано сусідів громадянина [PERSON] , мешканців [ADDRESS] , які повідомили, що вказаний громадянин вже декілька років не проживає за адресою його реєстрації, а саме [ADDRESS] . Окрім наведеного було опитано маму громадянина [PERSON] громадянку [PERSON] [INFO] , мешканку [ADDRESS] , яка пояснила, що син з моменту повномасштабного військового вторгнення РФ не приїздив додому та приблизно три, чотири роки фактично перебував за межами України на заробітках та ще раніше приймав участь в бойових діях в зоні АТО, тому додому приїздив рідко. Свідок [PERSON] (мати позивача) в судовому засіданні вказала, що малолітня [PERSON] постійно проживає з нею, а малолітній [PERSON] час від часу. Останній місяць [PERSON] до неї не приходить. Стверджує, що утримує дітей на власні кошти, оскільки отримує заробітну плату, їй також допомагає син, а саме передає грошові кошти в сумі 2-3, 5 тисяч гривень, відповідач коштами не допомагає, проте приносила їжу. Вказує, що позивач часто не приїжджає, оскільки працює, проте постійно телефонує дітям. Вказує, що участь в забезпеченні дітей одягом та канцтоварами беруть обоє батьків. Також стверджує, що хоч [PERSON] постійно проживає з нею, проте відповідачка бере участь у її вихованні та матеріальному забезпеченні. Свідок [PERSON] (малолітня донька позивача та відповідачки) в судовому засіданні вказала, що проживає з бабусею (матір`ю батька), а брат як з матір`ю, так і з бабусею, коли мати працює. Зазначила, що захотіла жити в родині батька, оскільки їй так комфортніше. Вказала, що вона має свою кімнату в баби, а в матері своєї кімнати не має. Зазначає, що батько бере участь у їх з братом вихованні, вони двічі на рік їздять до нього у Вінницю і він купує їм речі. Також з батьком спілкується 2-3 рази на день по телефону. Підтвердила, що батько дає кошти на утримання, кишенькові кошти їй та брату дає як батько, так і мати. Зазначила, що мати просила її не давати покази в суді. Підтвердила, що батько проживає у Вінниці. Одяг купує як мати, так і батько, а всі шкільні приладдя цього року забезпечила мати. Лікарів у разі необхідності відвідує з матір`ю, або ж сама. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.191 ч.1 аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований\~розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 274 СК України визначення заборгованості за аліментами, що стягуються з інших членів сім`ї та родичів, а також повне або часткове звільнення їх від сплати заборгованості провадяться відповідно до положень, встановлених статтями 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог належними, допустимими та достовірними доказами, а відтак в задоволенні позову слід відмовити. Згідно ч.1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed