Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 20.01.2018 зареєстрував шлюб із відповідачем. До реєстрації шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення до суду з даним позовом послужило те, що із-за психологічної несумісності характерів створити міцну сім`ю їм не вдалося. Різні погляди на життя, світобачення негативно впливали на їх взаємини, на заміну відчуття любові та пошани прийшло непорозуміння та незадоволеність один одним. Між ними постійно виникали сварки і розбіжності з різних причин. В 2020 році їх родина фактично перестала існувати. Вони стали проживати окремо, але офіційно шлюб розірвано не було у зв`язку з тим, що не змогли прийти до згоди. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце якого повідомлявся своєчасно, належним чином. Надав суду заяву про підтримання позовної заяви та розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце якого повідомлялася своєчасно, належним чином. Надала суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 20 січня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Виконавчим комітетом Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області, актовий запис за № 5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка [PERSON] . До реєстрації шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до довідки, виданої військовою частиною [NUMBER] за №2965 від 24.05.2022, [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 22.07.2021 по теперішній час. У теперішній час примирення неможливе. Майнового спору між подружжям немає. Вимоги про визначення місця проживання дитини не заявлені. Відповідно до\~ст.51 Конституції України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.5 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.\~\~\~\~ Згідно ч.3 ст.109\~СК\~України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення для справи. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Статтею 5 Протоколу № 7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню.\~\~ Після всебічного, повного дослідження та оцінки наявних матеріалів справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved