Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

Адвокат Зінькова І.В. в інтересах [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, у якій просить встановити факт народження гр. [PERSON] , яка є рідною сестрою заявника, дитини чоловічої статі [INFO] у місті Мелітополі, Запорізької області, Україна. В обґрунтування заяви зазначила, що при народженні дитини [PERSON] було видано медичне свідоцтво про народження № 267 від 03.05.2022 року. Факт народження дитини було зареєстровано Сімферопольським районним відділом ЗАЦС Департаменту РАЦС МЮ Республіки Крим від 09.08.2022 року, про що видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Посилаючись на те, що документи зразка Російської Федерації про реєстрацію народження дитини видано незаконними органами, що функціонують на окупованій території України, тому зареєструвати факт народження дитини у встановленому законодавством України порядку заявник не має можливості, заявник просить встановити факт народження дитини чоловічої статі у певний час та за певних обставин. Ухвалою суду від 17.10.2022 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку окремого провадження. Представник заявника у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі та без участі заявника. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив. Виходячи з положень частини другої статті 317 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін у справі, на підставі наявних у справі доказів. На підставі ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених вимог, суд встановив наступне. Відповідно до\~п.\~7\~ч.\~1\~ст.\~315\~ЦПК України, суд\~розглядає справи\~про встановлення\~факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. За змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту народження гр. [PERSON] дитини у місті Мелітополі, Запорізької області, Україна, заявник зазначив про відсутність документу про народження дитини, виданого компетентною установою України, у зв`язку з чим відсутня можливість зареєструвати народження дитини компетентними органами держави Україна. До заяви про встановлення факту народження дитини заявником долучено ксерокопію свідоцтва серії [NUMBER] від 09.08.2022 року про народження [INFO] [PERSON] , яке видано Сімферопольським районним відділом ЗАЦС Департаменту РАЦС МЮ Республіки Крим та медичне свідоцтво про народження № 267 від 03.05.2022 року. Разом з тим, ксерокопії вказаних документів, які долучені представником заявника до заяви про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території, не засвідчені у встановленому ст. 95 ЦПК України порядку, тому у суду виникають обґрунтовані сумніви у відповідності наданих суду ксерокопій документів їх оригіналам. За приписами ч. 2 та ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», зі змінами, які набули чинності з 07.05.2022, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Таким чином, вказаною нормою Закону передбачено виключення, у тому числі для документів, які видані органами та/або особами створеними, обраними чи призначеними у порядку, не передбаченому законом, зокрема, для документів які підтверджують факт народження і повинні додаватися до заяви про державну реєстрацію народження дитини. За таких обставин, доводи заявника про те, що у неї відсутня можливість зареєструвати народження дитини в компетентних органах держави Україна, оскільки у неї відсутній документ про народження дитини, виданий компетентною установою України, є безпідставними. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», органами державної реєстрації актів цивільного стану є: 1) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; 2) відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських, міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); 3) виконавчі органи сільських, селищних і міських рад. Статтею 6 цього ж Закону передбачено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 підставами для проведення державної реєстрації народження є один із документів: а) медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі-медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18 вересня 2020 року № 2136, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 вересня 2020 року за № 953/35236. б) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; в) медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; ґ) медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Таким чином, підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є відповідний медичний документ, виданий закладом охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження. Як вбачається із відповіді Вознесенівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 07.10.2022 № 53/21.13-153, заявнику відмовлено у проведенні державної реєстрації народження у зв`язку із поданням для підтвердження факту народження дитини копії документу, що виданий на непідконтрольній території України, а саме свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 09.08.2022 року, виданого Сімферопольським районним відділом ЗАЦС Департаменту РАЦС МЮ Республіки Крим, що свідчить про те, що поданий до органу державної реєстрації документ не є медичним документом, виданим закладом охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні. Інші документи, виходячи зі змісту відповіді заінтересованої особи, заявником до органу ДРАЦС не подавалось. Неможливість подання таких документів до компетентного органу державної реєстрації актів цивільного стану заявником у заяві про встановлення факту народження дитини не зазначено та не обґрунтовано. Отже, заявником у заяві не обґрунтовано та не надано доказів неможливості зареєструвати народження дитини за умови подання органу ДРАЦС оригіналу відповідного медичного документу, навіть виданого органами та/або особами створеними, обраними чи призначеними у порядку, не передбаченому законом, які, відповідно до положень ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», зі змінами, які набули чинності з 07.05.2022, мають бути прийняті відповідним органом ДРАЦС, як документи, що підтверджують факт народження дитини. Вказані обставини свідчать про те, що заявник має можливість зареєструвати народження дитини у відділі ДРАЦС на території України, за умови дотримання порядку подання відповідної заяви про державну реєстрацію народження дитини та долучення до вказаної заяви оригіналів відповідних документів. Суд не може підміняти державний орган, приймаючи рішення, та вирішувати питання, які належать до компетенції іншого суб`єкта владних повноважень. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року в справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19) зазначено, що «для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би факт, що має юридичне значення, але йому в цьому було відмовлено (із зазначенням причин відмови)». У цьому контексті суд зауважує, що п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачає можливість встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Разом із тим, ані вказана норма права, ані приписи інших законодавчих актів, які регулюють спірні правовідносини, не пов`язують можливість (неможливість) здійснення державної реєстрації народження із можливістю з`явлення батьків до певного органу РАЦС з цією метою. При вирішенні питання можливості (неможливості) здійснення державної реєстрації народження визначальним є питання належності документів для здійснення такої реєстрації. Отже, заявником не доведено неможливості подання належних документів для здійснення державної реєстрації народження в органі ДРАЦС і відповідно реєстрації народження дитини у компетентних органах України. Крім того, ч. 1 ст. 317 ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Заявник [PERSON] при зверненні до суду до заяви додав копію свідоцтва про його народження серії [NUMBER] від 09.09.1997 року та копію свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 16.05.1995 року на підтвердження родинних зв`язків, проте доказів про те, що мати дитини та заявник є членами однієї сім`ї, відповідно до положень законодавства України, суду не надано. За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги заяви є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed