Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

13.07.2021 позивач [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача розмір завданого матеріального збитку (розмір різниці між сумою сплаченого страхового відшкодування та розміром завданого збитку) у сумі 20 764,90 (двадцять тисяч сімсот шістдесят чотири) грн., враховуючи, що відповідач був визнаний винним у скоєнні ДТП, внаслідок якого позивачу було завдано шкоди. Ухвалою Печерського районного сулу м. Києва від 29.11.2021 відкрито провадження у справі та визначено розглядати за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. 14.02.2022 до суду надійшли пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна «Страхова компанія «ОРАНТА», в яких представник вказав на те, що ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виконало свої зобов`язання, забезпечивши у встановленому Законом порядку і у встановлений термін проведення огляду пошкодженого транспортного засобу, щодо якого претензій чи зауважень не надходило, складення відповідного звіту про оцінку на підставі Методики товарознавчої експертизи, провівши розрахунок страхового відшкодування відповідно до положень чинного законодавства та виплативши його. Разом з тим, у прохальній частині просив відмовити у задоволенні позовних вимог та провести розгляд справи у його відсутність. 01.07.2022 до суду надійшли письмові пояснення позивача, в яких останній наполягав на обґрунтованості позовних вимог та просив позов задовольнити. В судове засідання учасники розгляду не з`явилися, про місце і час судового розгляду повідомлені належним чином. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без технічної фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Судовим розглядом встановлено, що 23 листопада 2020 року в м. Києві близько 08 години 40 хвилин сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), а саме, зіткнення за участю транспортного засобу AUDI, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу CADILLAC, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . На місце настання ДТП були викликані працівники патрульної поліції, які оформили дану пригоду та склали протокол про адміністративне правопорушення на водія [PERSON] за порушення вимог ПДР України, відповідальність за яке передбачено ст. 124 КУпАП. 28 січня 2021 року Постановою Печерського районного суду м. Києва водія [PERSON] , було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 77-80 ЦПК України, докази мають бути належними, допустимими, достовірними, а їй сукупність достатньою. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. В свою чергу, процесуальне законодавство визначає випадки, коли сторони звільняються від доказування обставин (фактів), на які вони посилаються, як на підставу свої правових вимог та заперечень. Тобто, ці обставини (факти) апріорі розглядаються як достовірні. Саме до такої категорії відносяться обставини, які були встановлені рішенням суду, що набрало законної сили. Так, внаслідок зіткнення належний [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль CADILLAC, д.н.з. [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень правої частини кузова, чим було завдано матеріальних збитків. На момент настання вказаної ДТП цивільно-правова відповідальність була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА»» відповідно до полісу № 195926845, вказане підтверджується роздруківкою з централізованої бази даних МТСБУ за критерієм «визначити статус полісу внутрішнього страхування за номером транспортного засобу на задану дату» станом на 23.11.2020 р. цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів власника транспортного засобу AUDI, д.н.з. [NUMBER] , номер кузова VIN: [NUMBER] застрахована відповідно до полісу ОЦВВТЗ № 195926845. 23.11.2021 року страховику було подано повідомлення про настання події, заяву на виплату відшкодування з банківськими реквізитами, надано вичерпний перелік документів та надано пошкоджений автомобіль для огляду з метою визначення розміру завданого матеріального збитку. Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати,пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Відповідно до п. 34.4 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти В січні 2021 року страховиком за вказаною подією на банківські реквізити позивача було перераховано страхове відшкодування у розмірі 7 769,65 грн. Разом з тим сума сплаченого страхового відшкодування, на думку позивача, не відповідала дійсному розміру заподіяної шкоди. Таким чином, у зв`язку з неповним відшкодуванням [PERSON] звернувся до СОД ФОП [PERSON] та уклав договір на проведення оцінки збитку у незалежного експерта автотоварознавця. Для проведення оцінки розміру матеріального збитку та проведення огляду завчасно було запрошено як представників страховика так і відповідача, як заподіювача шкоди, однак 27 січня 2021 року на огляд запрошені особи не з`явилися. Відповідно до Звіту №1116-Ф/21 вартість матеріального збитку за належним позивачу транспортним засобом CADILLAC, д.н.з. [NUMBER] складає - 33 012,38 (тридцять три тисячі дванадцять) гривень, з яких, 16 506,19 грн. - вартість відновлювального ремонту; 16 506,19 грн. - вартість втрати товарного вартості. 01 березня 2021 року після отримання даного Звіту позивачем подано до страховика із письмову заяву про перегляд суми страхового відшкодування та надано страховику Звіт №1116-Ф/21 виконаний СОД ФОП [PERSON] . На вказану заяву НАСК «ОРАНТА» було надано відповідь, що НАСК «ОРАНТА» було розглянуто даний Звіт, але підстав для доплати страхового відшкодування у заявленому розмірі не вбачається. Також, на підставі п. 34.3 ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у Страховика відсутні підстави відшкодовувати витрати за замовлений потерпілою особою Звіт № 1116-Ф/21 ФОП « [PERSON] ». Згідно із п. 32.7 ст. 32 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. 22.03.2021 р. НАСК «ОРАНТА» було замовлено у ФОП [PERSON] висновок. Так, згідно вказаного висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 23-В/88/8, складений експертом Урусовим С.В., вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу CADILLAC, д.р.н. [NUMBER] , без ПДВ складає 12 247,48 грн. (дванадцять тисяч двісті сорок сім грн. 48 коп.). Згідно із страховим актом № ОЦВ-ЗГ-СП-20-32-39803/2 від 05.05.2021 р. НАСК «ОРАНТА» здійснила доплату страхового відшкодування на рахунок [PERSON] в АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 4 477,83 грн. Загальна сума страхового відшкодування, сплаченого НАСК «ОРАНТА» на рахунок [PERSON] за пошкоджений у ДТП 23.11.2020 р. транспортний засіб CADILLAC, д.р.н. [NUMBER] , склала 12 247,48 (дванадцять тисяч двісті сорок сім грн. 48 коп.). Так, статтею 32 Закону визначено випадки, коли шкода не відшкодовується, а саме, Страховик або МТСБУ не відшкодовує, зокрема п.32.7. передбачає, що шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу Страховик не відшкодовує. Отже, виходячи з наведеної норми спеціального закону Страховик не відшкодовує розмір матеріального збитку, пов`язану із втратою товарної вартості. Виходячи з обмежень встановлених законом, Страховиком було сплачено страхове відшкодування у розмірі 12 247.48грн. Однак, відповідно до підсумкового результату Звіту №1116-Ф/21 вартість матеріального збитку за належним позивачу транспортним засобом САОІІІАС, д.н.з. [NUMBER] складає - 33 012.38 грн. Так, суд вважає за необхідне зазначити, що приймає до уваги Звіт №1116-Ф/21, так як вважає, що його виконано з дотриманням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 N 142/5/2092, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за N 1074/8395 (у редакції наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.07.2009 N _ 1335/5/1159. Пунктом 2.4. Методики визначено поняття «вартості матеріального збитку», а саме, Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власнику разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Виходячи з наведеного вбачається, що існує різниця між сумою сплаченого страхового відшкодування (з врахуванням вимог п.32.7 ст. 32 Закону) та повним розміром матеріального збитку з врахуванням розміру втрати товарної вартості щодо автомобіля, який належить Позивачу. Така сума різниці складає: 33 012,38 грн. - 12 247,48 грн. = 20 764,90 (двадцять тисяч сімсот шістдесят чотири) грн., де, 33 012,38 - сума матеріального збитку згідно Звіту; 12 247,48 - сума сплаченого страхового відшкодування. Отже, загальна вартість суми різниці, яка на законних підставах підлягає стягненню з Відповідача складає: 20 764.90 (двадцять тисяч сімсот шістдесят чотири! грн. Статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а у відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.92р., під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на праві власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Статтею 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до частини третьої ст. 12, частини першої, шостої ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Розмір суми страхового відшкодування, наданий позивачем, відповідачем у в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України не спростований. З огляду на зазначене, суд оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність заявлених вимог, у зв`язку з чим позов слід задовольнити. У відповідності дост.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: approved