Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду 11 грудня 2015 року з вказаним позовом до відповідача фізичної особи підприємця [PERSON] , який в послідуючому було уточнено, та просить суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування завданої йому матеріальної шкоди грошові кошти в сумі 11108,04 грн., моральну шкоду в сумі 10000,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування вимог зазначив, що 03 жовтня 2015 року між ним та відповідачем був укладений письмовий договір ремонтних послуг 03/10/15 від 03.10.2015 року з Автосервісом "ТехАвтоСервіс". Згідно пункту 1.1 договору предметом є - капітальний ремонт двигуна автомобіля марки ГАЗ 310, 2003 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] , який належить позивачу на праві приватної власності. Вартість виконаних робіт згідно п.1.1 договору становила 3000 гривень. 1500 гривень авансу при підписанні договору та 1500 гривень по виконанню робіт при підписанні акту прийому -передачі. Пункт 3.1 договору регулює початок виконання робіт, відповідно до якого початком виконання робіт по ремонту автомобіля є 03.10.2015 р., строк виконання робіт, у відповідності до пункту 3.2 є 15 днів з дня початку робіт, тобто з 03.10.2015 р. по 18.10.2015 р. По закінчення строку виконання робіт позивачу зателефонував майстер автосалону та повідомив, що капітальний ремонт автомобіля завершений. Того ж дня він прибув на автосервіс, де йому передали автомобіль, однак акт здачі-прийому робіт складено не було, у зв`язку з тим, що був відсутній власник автосалону [PERSON] . З майстром вони погодили, що акт зможуть скласти в інший час. Він погодився на вказану пропозицію, оплатив залишкову суму в розмірі 1500 гривень. Однак, проїхавши на автомобілі 12 кілометрів, його автомобіль зламався. Повернувши автомобіль на автосервіс, з усними претензіями, [PERSON] повідомила, що через неналежне виконання механіком робіт виникла поломка двигуна, яка спричинила пошкодження запасних частин двигуна, та [PERSON] був складений Дефектний акт № 22/1015 з врахуванням усунення недоліків по роботі. Згідно зазначеного дефектного акту, усунення недоліків проводиться за рахунок виконавця, згідно якого механік автосервісу повинен був повторно провести роботи по капітальному ремонту двигуна в строк до 29.10.2015 року. Однак, по спливу строку виконання робіт, зазначеного у дефектному акті, власник автосервісу [PERSON] повідомила, що ремонтувати двигун автомобіля вона відмовляється, посилаючись на те, що позивач забрав свій автомобіль раніше строку, передбаченого в договорі, тому механіком був проведений ремонт неналежної якості. 03.11.2015 року він звернувся до [PERSON] із письмовою претензією з проханням усунути недоліки у виконаній роботі. На його претензію від [PERSON] надійшло письмове повідомлення від 11.11.2015 року, у якому перекладено відповідальність за неякісний ремонт на позивача, у зв`язку із достроковим завершенням роботи по ремонту. [PERSON] запропонувала вирішити вказану проблему розділивши розходи порівну, однак він на вказану пропозицію відповів відмовою. На його відмову відповідач відреагувала неадекватно, звинувативши його в шахрайських діях та погрозами звернення до органів прокуратури. Позивачем було направлено звернення до відділу захисту прав споживачів виконавчого комітету Центрально - Міської районної у місті Кривому Розі ради, фахівцями якого йому було рекомендовано звернутися до суду. 13 листопада 2015 року, він звернувся до судового експерта Рейнюк О.В., яким було проведено дослідження поломок двигуна автомобіля позивача та складено висновок експертно-товарознавчого дослідження за № 246/15 від 26.11.2015 року, згідно якого встановлена сума майнового збитку, спричиненого з технічної точку зору позивачу, як власнику автомобіля марки ГАЗ 310, р.н. [NUMBER] , становить 11108,04 гривень. Внаслідок невиконання [PERSON] умов договору позивач вказує, що зазнав моральної шкоди, яка виразилася в моральних стражданнях, постійних хвилюваннях, нервуваннях, він втратив сон. Моральні страждання він оцінює в сумі 10000,00 тисяч гривень. На підставі вищезазначеного, просить задовольнити заявлені вимоги. Заочним рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 березня 2016 року, винесеного у справі №\~211/7432/15-ц,\~позов [PERSON] до фізичної особи підприємця [PERSON] про захист прав споживачів, стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з фізичної особи підприємця [PERSON] , матеріальну шкоду у розмірі 11108 гривень 04 копійки та витрати по справі. Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.05.2021 року скасовано заочне рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18.03.2016 року за позовом [PERSON] до фізичної особи підприємця [PERSON] про захист прав споживачів, стягнення матеріальної та моральної шкоди. Ухвалою суду від 03 червня 2021 року прийнято до розгляду справу, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2021, справу розподілено на суддю Середню Н.Г. у зв`язку зі звільненням з посади судді [PERSON] . Ухвалою суду від 01 вересня 2021 року справу прийнято до свого провадження. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на вимогах наполягає. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Гайдаш Є.В. звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позову. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, позивач [PERSON] є власником транспортного засобу ГАЗ 310, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 03 жовтня 2015 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений письмовий договір ремонтних послуг 03/10/15 від 03.10.2015 року з Автосервісом "ТехАвтоСервіс" (а.с.9). Згідно пункту 1.1 предметом договору є - капітальний ремонт двигуна автомобіля марки ГАЗ 310, 2003 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] , який належить позивачу на праві приватної власності. Вартість виконаних робіт згідно п.1.1 договору становила 3000 гривень. У зв`язку\~з неналежним\~виконанням робіт\~згідно умов\~договору,\~а саме\~пошкодженням елементів\~двигуна,\~що виникли\~після капітального\~ремонту належного\~позивачу транспортного\~засобу, 22 жовтня 2015 року між замовником [PERSON] та ФОП [PERSON] був складений дефектний акт з урахуванням усунення недоліків по роботі (ремонт двигуна) автомобіля ГАЗ 3110 [NUMBER] 2003 року випуску. Згідно дефектного акту, строк його фактичного виконання до 29 жовтня 2015. Усунення недоліків відбувається за рахунок виконавця (а.с.13). В строк до 29 жовтня 2015 року зобов`язання виконавця перед замовником не виконано, недоліки не усунені. 03.11.2015 позивач звернувся до відповідача з письмовою претензією з проханням усунути недоліки у виконаній роботі (а.с.10). У відповідь на претензію позивача, відповідачем [PERSON] 11.11.2015 було складено письмове повідомлення, в якому зазначено, що несправність двигуна виникла у зв`язку із неякісними запчастинами, які позивач придбав самостійно, та тим, що позивач квапив майстра аби скоріше забрати автомобіль, а тому майстер поспіхом погано затиснув бовти на шатуни (а.с.14). Згідно з Висновком експертно - товарознавчого дослідження за № 246/15 по визначенню вартості матеріального збитку від 26.11.2015 року, виконаного на замовлення [PERSON] судовим експертом Рейнюк О.В., за проведення якого позивачем було сплачено 1200,00 грн., розмір матеріального збитку завданого з технічної точки зору власнику автомобіля ГАЗ 3110 реєстраційний номер [NUMBER] складає 11108,04 грн. Для проведення дослідження було надано пошкоджений капот та двигун внутрішнього згорання автомобіля (а.с.15-37). Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Закон України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. За правилами частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою та належну якість продукції та обслуговування. Частиною першою\~статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів»\~споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Відповідно до\~ст.837\~ЦК України,\~за договором\~підряду одна\~сторона (підрядник)\~зобов`язується\~на свій\~ризик виконати\~певну роботу\~за завданням\~другої сторони\~(замовника),\~а замовник\~зобов`язується\~прийняти та\~оплатити виконану\~роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. \~Замовник має\~право у\~будь-який\~час перевірити\~хід і\~якість роботи,\~не втручаючись\~у діяльність\~підрядника. Якщо\~підрядник своєчасно\~не розпочав\~роботу або\~виконує її\~настільки повільно,\~що закінчення\~її у\~строк стає\~явно неможливим,\~замовник має\~право відмовитися\~від договору\~підряду та\~вимагати відшкодування\~збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника (ст.839 ЦК України). Умовами ч.2 ст.852 передбачено, що за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частиною другою статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору по ремонту автомобіля позивача, сторонами був складений дефектний акт, підписаний відповідачем, що підтверджує факт неналежного виконання ФОП [PERSON] взятих на себе зобов`язань згідно умов договору. Недоліки на момент звернення позивача до суду не усунені. Згідно висновку експерта вартість шкоди становить 11108,04 грн. При таких обставинах, підлягають задоволенню позовні вимоги про відшкодування відповідачем матеріальної шкоди завданої позивачу внаслідок неналежного виконання умов договору в сумі 11108,04 грн. Щодо заявленої вимоги про стягнення моральної шкоди, суд враховує наступне. Відповідно до частини першої та пункту 9 частини другої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу з застосуванням, зокрема, такого способу захисту, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно. Згідно з частинами першою та другою\~статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до частин третьої\~статті 23 ЦК України\~моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. У постанові\~Верховного Суду у\~складі колегії\~суддів Першої\~судової палати\~Касаційного цивільного\~суду від 23.02.2022 у справі №757/26027/18 було викладено правову позицію, згідно з якою,\~моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема статті\~4,\~22 Закону України «Про захист прав споживачів»). Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами\~Конституції України\~або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Згідно з преамбулою\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Статтею 1-1 Закону України «Про захист прав споживачів»\~передбачено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Відповідно до пунктів 18, 22 частини першої\~статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»\~продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Пункт 5 частини першої\~статті 4\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» передбачає, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до пункту 19 частини першої\~статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»\~термін «продукція» у цьому Законі вживається в значенні - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. За змістом частини другої\~статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»\~при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статті\~4\~та\~22 Закону України «Про захист прав споживачів»\~прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Отже, моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей\~16\~та\~23 ЦК України\~і\~статей 4\~та 22\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц. При визначенні\~розміру моральної\~шкоди суд\~виходить з\~того,\~що через\~дії відповідача\~позивачу [PERSON] \~було заподіяно\~моральну шкоду,\~яка виразилась\~в моральних\~стражданнях,\~постійних хвилюваннях,\~нервуванні та\~втрати сну.\~Тому, враховуючи\~характер завданих\~збитків та\~ступінь вини\~відповідача, зважаючи на вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 1000,00 грн. Щодо вимоги про стягнення судових витрат, понесених позивачем на проведення експертизи в розмірі 1200,00 грн., суд вважає необхідним зазначити наступне. Згідно з частиною першою, пунктом 2 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Склад та розмір судових витрат, зокрема, пов`язаних із проведенням експертизи, входить до предмета доказування у справі. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Відсутність документального підтвердження судових витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, тощо. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Положення статті 139\~ЦПК\~України передбачають, що судом встановлюється розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Учасниками справи є, зокрема, сторони, треті особи (частина перша\~статті 42 ЦПК України). Сторонами в цивільному процесі є позивач в відповідач (частина перша\~статті 48 ЦПК України). Отже, положення ЦПК України встановлюють порядок проведення експертизи на замовлення учасника справи та порядок відшкодування витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони. Це означає, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, призначення та проведення експертизи має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі. Враховуюче те, що замовлення експертизи та отримання експертного висновку відбулося за ініціативою позивача [PERSON] до його звернення до суду з позовом, то підстав для відшкодування йому витрат на складення такого експертного висновку відсутні. На підтвердження зазначеного також свідчать норми частини сьомої статті 106 ЦПК України, які надають право учаснику справи подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи. Отже, здійснення учасником справи замовлення експертного дослідження у поза процесуальному порядку обмежує право іншої особи приймати участь у процесі проведення експертизи, зокрема подавати заяву про відвід експерта. Вказане узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 824/647/19-а (провадження № К/9901/31359/20, та у постанові від 20 липня 2022 року у справі № 524/710/21 (провадження № 61-1693 св 22). Крім того, пунктом 5 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно частини 1 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 3 статті 137 ЦПК України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. В матеріалах справи відсутні докази понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 500,00 грн., тому вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Позивачами також заявлено вимогу про відшкодування судового збору в сумі 487,20 грн., сплачений ними при подачі позову (а.с.44), тому, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України, вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial