Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

І.\~Виклад позиції\~позивача та відповідача. 07.07.2022 року до суду звернулась [PERSON] з позовом (а.с. 2-5) до Фізичної особи підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивує тим, що зазнала збитків, які завдані порушенням договору на виготовлення металоконструкцій ПВХ балкону від 28.09.2021 в сумі 29 000,00 грн., та до часу звернення до суду, 21.01.2022 року робота не була виконано. Позивач змушена звернутись до суду та просить суд: Розірвати договір індивідуального замовлення № 2024 укладений між [PERSON] та фізичною особою підприємцем [PERSON] (ОКПО [NUMBER] ) від 28.09.2021 року. Стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] ( ОКПО [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), кошти, отримані за договором індивідуального замовлення № 2024 від 28.09.2021 року у сумі 29\~000,00 грн. (двадцять дев`ять тисяч гривень 00 копійок). Стягнути з\~фізичної особи-підприємця\~ [PERSON] (\~ОКПО [NUMBER] )\~на користь\~ [PERSON] (РНОКПП\~ [NUMBER] ),\~кошти за невиконання умов договору неустойку у розмірі 3\~024,00 грн. (три тисячі двадцять чотири гривні 00 копійок). Стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] ( ОКПО [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) витрати пов`язані з отриманням правової допомоги за договором від 18.01.2022 року № 152 у сумі 12\~500,00 грн. (дванадцять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок). Стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] ( ОКПО [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 копійок). Відповідач [PERSON] відзив не надав. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду письмові пояснення в якій просить, розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. (а.с. 57-59). Відповідач ФОП [PERSON] не надав до суду відзив, сповіщався належним чином, про причини останньої неявки суд не сповістив (а.с. 50, 53-54). ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 08.07.2022 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області відкрито провадження по справі в спрощеному порядку (а.с. 41). Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (ст. 128 ЦПК), в судове засідання не з`явився без поважних причин, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281\~ЦПК України. Судом на підставі ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що від 28.09.2021 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір №2024. На підставі вказаного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі до 29 000,00 грн.(про що відповідач особисто розписався в договорі про отримання) (а.с. 13-14). Згідно фото скріну переказу на карту, від 28.09.2021 рок , 15:17 год. [PERSON] отримав 9006,16 грн. (а.с. 15-16). Відповідно претензії про повернення коштів та розірвання договору позивач зверталась до відповідача від 29.10.2021 року (а.с. 17). Згідно листа ГУНП в Одеської області відділ поліції № 2 №61.2-11942 від 29.12.2021 року надало відповідь [PERSON] про те, що їй необхідно звернутись за захистом своїх цивільних прав до Іллічівського міського суду Одеської області (а.с. 18-19). Відповідно фото таблиці балкону, показано, що балкон в поганому стані (а.с. 20). Згідно квитанції № 1532 від 18.01.2022 року та договору № 152 від 18.01.2022 року [PERSON] , уклала договір про надання правової допомоги та сплачено кошти в розмірі 12\~500, 00 грн. (дванадцять тисяч п`ятсот гривень) (а.с. 30-33). Відповідач ФОП\~ [PERSON] належним чином умови договору від 28.09.2021 р. не виконав. V. Оцінка Суду. За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.\~865\~ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.\~599\~ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статей 610, 611\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Згідно п. 5 ч. 1 ст.\~4\~ЗУ "Про\~захист прав\~споживачів" споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Згідно ч. 2 ст.\~22\~ЗУ "Про\~захист прав\~споживачів" Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Закон про захист прав споживачів (в редакції, чинній станом на дату укладення Договору) не містить застережень про те, що моральна шкода споживачу відшкодовується лише у разі завдання шкоди його життю чи здоров`ю. Згідно з ч. 1 та 2 ст.\~23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 3, 4 ст.\~23\~ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Так, вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23\~ЦК України і статей 4 та 22 Закону про захист прав споживачів навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено. Порушення відповідачем строків виконання робіт, встановлених договором є недоліком продукції, неналежним виконанням робіт, що має наслідком відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу таким неналежним виконанням робіт. Вказана правова позиція викладена Великою палатою Верховного Суду у постанові від 01.09.2020 року у справі № 216/3521/16-ц. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Крім того, відповідно до положень п. 5 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995р., (далі Постанова) відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У пункті 9 Постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з врахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода це прямий наслідок внаслідок заподіяння протиправної дії. Встановлення факту заподіяння моральної шкоди суд вважає беззаперечним. При визначені розміру заподіяної позивачу моральної шкоди, суд враховує характер і обсяг душевних та психічних страждань, які зазнала позивач, характер немайнових втрат, їх тривалість, вимушеність змін в життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також те, що сталося, стало стресовою ситуацією для позивача, спричиняючи моральні страждання. Отже, вимоги позивачки є обґрунтованими та підтверджуються зібраними по справі доказами. Так, з відповідача підлягає стягненню сума збитків у розмірі 29\~000,00 грн., які позивачем були надані відповідачу в рахунок виконання умов договору, які ним так і не були виконані. Щодо відшкодування моральної шкоди, то ЗУ «Про захист прав споживачів» який підлягає застосуванню в даному випадку передбачає таке відшкодування моральної шкоди, тому виходячи правову позицію Великої палати Верховного Суду, яка викладене вище в цьому рішенні, та враховуючи конкретні обставини справи, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн., яка була завдана позивачці неправомірним невиконанням відповідачем умов договору, внаслідок якого позивачка зазнала незручностей, відчуття безпорадності та ошуканості. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до статті 141\~ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. В матеріалах справи містяться копії договору про надання правочинної допомоги № 152 від 18.01.2022 року, квитанція № 152 від 18.01.2022 року про сплату 12 500,00 гривень, ордеру на ім`я адвоката Пасічник О.В. (а.с. 30-33). Позивачка просила суд стягнути з відповідача витрати пов`язані зі зверненням до суду підтверджені квитанціями у матеріалах справи, а саме 12\~500,00 гривень. Згідно чч.1, 2, 3 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Враховуючи те, що суд задовольнив частково позов, судові витрати пов`язані з розглядом справи повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача в розмірі 6\~908,00 гривень. За змістом ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved