Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

23 червня 2022 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив те, що до служби у справах дітей виконавчого комітету Новомосковськом міської ради з клопотанням про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , звернулась служба у справах дітей Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області. [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] з січня 2017 року мешкають без реєстрації в родині співмешканця [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] не працює, схильна до вживання алкогольними напоями, має соціально небезпечну хворобу, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, часто залишає дитину без нагляду (від декілька днів до пів року). На даний час фактичне місце проживання останньої невідомо. 27 вересня 2021 року службою у справах дітей Миколаївської сільської ради Дніпровського району неповнолітнього [PERSON] було взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. 30 вересня 2021 службою у справах дітей Миколаївської сільської ради видано наказ № 47 про тимчасове влаштування неповнолітнього [PERSON] в сім`ю [PERSON] , оскільки в вересні 2021 року мати залишила дитину і не повертається до свого місця проживання. 27 січня 2022 року, під час бесіди з начальником служби у справах дітей Миколаївської сільської ради, неповнолітній [PERSON] висловив свою думку з питання позбавлення своєї матері батьківських прав. В своїх поясненнях він вказав, що мати не займається його вихованням, не піклується про його здоров`я та навчання, не забезпечує матеріально. Родина з липня 2021 року перебуває під соціальним супроводом як сім`я, яка опинилась в складних життєвих обставинах. Крім того, [PERSON] неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень. Батько дитини - [PERSON] помер [INFO] . Позивач зазначає, що [PERSON] свідомо знехтувала виконанням своїми обов`язками, відтак наявні всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно її неповнолітнього сина. Також, з [PERSON] необхідно стягувати аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини. Ухвалою судді від 04 липня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку загального позовного провадження та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 20 вересня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, 03 жовтня 2022 року подала до суду заяву, у якій підтримала позов та просили його задовольнити, а розгляд справи здійснювати без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавала. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, 02 вересня 2022 року подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити позов. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини зазначений [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.9/. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22 вересня 2021 року, [PERSON] помер [INFO] /а.с.12/. Наказом служби у справах дітей Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 27 вересня 2021 року № 45 неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах служби у справах дітей Миколаївської сільської ради, у зв`язку з ухиленням матері [PERSON] , [INFO] , від виконання своїх батьківських обов`язків /а.с.15/. 30 вересня 2022 року [PERSON] звернулась до начальника служби у справах дітей Миколаївської сільської ради з заявою про влаштування в її сім`ю неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] /а.с.19/. 30 вересня 2021 року складено акт прийому передачі дитини /а.с.18/ та наказом служби у справах дітей Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 30 вересня 2021 року № 47 тимчасово влаштовано неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка залишилась без батьківського піклування в сім`ю - [PERSON] , [INFO] , до надання статусу дитині та встановлення над нею опіки /а.с.16/. 01 жовтня 2021 року служба у справах дітей Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області звернулась до служби у справах дітей Новомосковської міської ради з клопотанням щодо вирішення питання стосовно соціально-правового захисту неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з ухиленням матері [PERSON] , [INFO] , від виконання своїх батьківських обов`язків /а.с.13/. Також, згідно з характеристикою від 12 жовтня 2021 року № 502, виданою Миколаївською сільською радою Дніпровського району Дніпропетровської області, [PERSON] з січня 2017 року мешкала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] зі своїм співмешканцем - [PERSON] та його батьками: [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] має двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сім`я перебуває на обліку сімей, які опинилися у складних життєвих обставинах. Мати, [PERSON] не працює, схильна до зловживання спиртними напоями, має соціально небезпечну хворобу, не виконує батьківські обов`язки на належному рівні, часто буває відсутня вдома. На даний час фактичне місце проживання гр. [PERSON] невідомо. Обов`язки по догляду та вихованню неповнолітніх дітей покладені на бабусю - [PERSON] , 1958 року народження /а.с.14/. З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , який підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: письмовими поясненнями неповнолітньої дитини [PERSON] /а.с.17/, заявою [PERSON] /а.с.19/, письмовою згодою неповнолітньої дитини [PERSON] на влаштування в родину /а.с.22/, письмовими поясненнями [PERSON] /а.с.23/, актом оцінки потреб сім`ї /а.с.24-28/, висновком оцінки потреб сім`ї /а.с.29-30/, висновками Шевченківської амбулаторії загальної практики сімейної медицини /а.с.32, 33/ вбачається, що позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо її неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , є доцільним. Також у висновку вказано, що мати неповнолітньої дитини [PERSON] - [PERSON] не працює, схильна до вживання алкогольними напоями, має соціально небезпечну хворобу, ухиляється від виконання батьківських, часто залишає дитину без нагляду /а.с.5-6/. Поданий висновок органу опіки та піклування містять мотиви його прийняття, посилання на обставини справи, норми законодавства, яким керувався орган опіки та піклування та не суперечить інтересам дитини, тому суд вважає за необхідне погодитися з ним. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як встановлено у ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилалась на ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п.п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09). Європейський суд з прав людини зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulingerand Shuruk v. Switzerland), (заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року), що інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідність харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (Конвенція ООН про права дитини) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. З матеріалів справи судом не встановлено жодних намагань відповідача виховувати дитину та матеріально їх забезпечувати, що свідчить про фактичне самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини. Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні докази у сукупності, суд дійшов висновку про наявність порушення прав та інтересів неповнолітньої дитини, свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, невжиття протягом тривалого часу жодних заходів щодо можливості забезпечення належних умов для фізичного, духовного розвитку та виховання дитини, а тому наявні достатні правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині та позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи вимоги позивача в частині стягнення аліментів суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У позовній заяви позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Однак, враховуючи те, що у відповідача на утриманні перебувають двоє дітей, вбачаються підстави для стягнення з останньої аліментів на утримання дитини - [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до повноліття дитини. Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подання цього позову, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 984,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial