Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

у грудні 2019 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшла заява представника [PERSON] - адвоката Чередніченка В.П. про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій останній просив суд встановити факт зміни імені заявника з « [PERSON] », який народився [INFO] у м. Донецьк, про що в книзі записів актів про народження Куйбишевським районним бюро РАЦС у м. Донецьк було внесено відповідний запис №233 від 27.02.1969 року на « [PERSON] » 25.03.1977 року при внесенні відомостей про дитину до паспорта його матері громадянки Австралії - [PERSON] , посилаючись на те, що встановлення цього факту є необхідним для набуття громадянства України за територіальним походженням. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 06 березня 2020 року у відкритті провадження у справі за заявою [PERSON] відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року апеляційну скаргу представника [PERSON] - адвоката Чередніченка В.П. залишено без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 06 березня 2020 року - без змін. Постановою Верховного суду від 30.06.2021 року касаційну скаргу представника [PERSON] - адвоката Чередніченка В.П. задоволено частково. Зазначену вище постанову скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Постановою Київського апеляційного суду від 25.08.2021 року ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 06 березня 2020 року скасовано та на направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обгрунтування заяви представник заявника зазначив, що [PERSON] [INFO] народився у м.Донецьк, яке станом на момент його народження входило до складу Української Радянської Соціалістистичної республіки, що стала територією України, під ім`ям [PERSON] , про що в книзі записів актів громадського стану про народження було зроблено відповідний запис. У цьому ж свідоцтві про народження зазначені відомості про батьків: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . Крім того, дані про народження заявника були внесені до паспорту його матері, з записом - «сын- [PERSON] ». У 1977 році сім`я заявника переїхала до Австралії, де вони набули громадянство цієї ж країни та отримали паспорти громадян Австралії. При цьому представник заявника зазнав, що ім`я заявника у документах матері було записано по-різному, а саме у її паспорті, як громадянки Австралії зазначено « [PERSON] », а у паспорті громадянина СРСР - « [PERSON] ». На підставі даних паспорту матері, як громадянки Австралії, зазначене ім`я « [PERSON] » було також вказано у інших документах, які заявник отримував вже в Австралії, відповідно паспорт громадянина Австралії заявник отримав також на ім`я « [PERSON] ». Представник заявника зауважив, що під час перебування в Австралії останній у встановленому законодавством Австралії порядку змінив прізвище та ім`я, а саме прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », а ім`я « [PERSON] » - на « [PERSON] ». У зв`яку з чим вважає, що лише факт зміни імені з « [PERSON] » на « [PERSON] » не має свого документального підтвердження, внаслідок відсутності проходження заявником спеціальної процедури зміни імені та отримання відповідного підтверджувального документу. При цьому, зазначив, що Українським бюро лінгвістичних експертиз Національної Академії Наук України було надано експертний висновок щодо ідентичності імен « [PERSON] » та « [PERSON] ». А тому, посилаючись на положення ч.ч. 1, 7 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», а також з метою набуття громадянства України за територіальним походженням, заявник просив встановити факт зміни імені заявника з « [PERSON] », який народився [INFO] у м. Донецьк, про що в книзі записів актів про народження Куйбишевським районним бюро РАЦС у м. Донецьк було внесено відповідний запис №233 від 27.02.1969 року на « [PERSON] » 25.03.1977 року при внесенні відомостей про дитину до паспорта його матері громадянки Австралії - [PERSON] . Ухвалою суду від 18.10.2021 року відкрито провадження у справі та призначений розгляд справи за правилами окремого провадження до судового засідання. В судовому засіданні представник заявника підтримав заявлені вимоги, з підстав викладених у заяві, просив її задовольнити. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд надходить до висновку про те, що заява представника [PERSON] - адвоката Чередніченка В.П. про встановлення юридичного факту не підлягає до задоволення, з огляду на наступне. За змістом наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] з перекладом на українську мову, [PERSON] , [INFO] народився у м.Донецьк, батького якого є [PERSON] , росіянин, матір`ю - [PERSON] , росіянка. При цьому, за даними копії паспорта Союзу радянських Соціалістичних республік [NUMBER] з перекладом на українську мову та засвідченого у встановленому законодавством порядку встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] у м.Донецьк. Згідно засвіченого перекладу копії паспорта громадянина Австралії [PERSON] № [NUMBER] від 25.03.1977 року у місті Аделаїда, Південна Австралія, 14 квітня 1977 року в особливих відмітках внесено запис про народження [PERSON] у м. Донецьк, СРСР, [INFO] року. У свою чергу, заявник [PERSON] станом на момент звернення до суду з заявою про встановлення факту зміни імені є громадянином Австралії, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта [PERSON] № [NUMBER] від 20.08.1990 року, копіє свідоцтва про зміну прізвища [PERSON] на [PERSON] та копією паспорту [PERSON] № [NUMBER] від 20.02.2018 року, які належно засвідчені з перекладом на українську мову. Звертаючись до суду з заявою представник заявника зазначає, що лише факт зміни імені з « [PERSON] » на « [PERSON] » не має свого документального підтвердження, внаслідок відсутності проходження заявником спеціальної процедури зміни імені та отримання відповідного підтверджувального документу. Згідно Експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/265 від 12.09.2019 року: «З практики лінгвістичних експертиз відомі численні випадки розбіжностей у написанні особових імен, зумовлені їх нормативною полівартністю, а також використанням у документальних записах розмовних, говіркових, архаїчних , гіпокористичних та субнормативних форм. В ономастичних традиціях слов`янських мов особові імена мають по декілька варіантів. Варіанти ряди в різних мовах кількісно і якісно не збігаються, тому інколи кожний варіант особового імені однієї мови має в іншій мові єдиний відповідник, а інколи - декілька варіантних відповідників. З документальних записів XIX-XX ст. відомі випадки зближення етимологічно споріднених імен в усному мовленні з їх наступним перенесенням в офіційні документи. Це відбувається через посередництво ареальних та говіркових варіантів імені або його гіпокористичних форм. Причиною розбіжностей у записах особового імені [PERSON] в документах наданих для експертизи, документальна фіксація його гіпокористичного варіанта [PERSON]/ [PERSON] див. Трійняк І.І . Словник українських імен .- К.: Довіра, 2005, с. 67, 117). Лінгвістична ідентифікація записів власних назв такого типу грунтується на їх співвіднесенні з типовими девіаціями, зумовленими наведеними вище причинами. З урахуванням зазначеного записи імені [PERSON], рос. [PERSON] ( свідоцтво про народження, запис російською мовою [PERSON] ; паспорт громадянина СРСР [PERSON] , записи російською мовою , внесені в паспорт: син [PERSON] ), [PERSON] ( переклад паспорта громадянина Австралії, вид. 20.02. 2018, запис [PERSON] ) і [PERSON] ( паспорт громадянина Австралії, вид. 20.08.1990, запис [PERSON] ; паспорт громадянина Австралії, вид. 20.02.2018, запис [PERSON] ) у документах, наданих для експертизи, є ідентинтичними. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 315 ЦПК України). Згідно ст. 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. У своїй заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, заявник просить встановити факт ідентичності імені: [PERSON] та [PERSON] й належність одній особі персональних даних у актовому записі № 233 від 27.02.1969 року зареєстрованого Куйбишевським районним бюро РАЦС у м. Донецьк. Метою встановлення відповідного юридичного факту за змістом заяви та згідно пояснень представника заявника наданих в судовому засіданні, є можливість подальшого набуття заявником громадянства України за територіальним походженням. Статтею 4 Закону України «Про громадянство України» визначено, що питання громадянства України регулюються Конституцією України, цим Законом, міжнародними договорами України. Отже, правовідносини щодо набуття громадянства України, оформлення та припинення громадянства врегульовані Конституцією України, Законом України «Про громадянство», Указом Президента України «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» та іншими нормативними актами. Згідно Закону України «Про громадянство України» іноземці або особи без громадянства, за наявності підстав, можуть набути громадянство України за народженням, за територіальним походженням, внаслідок прийняття до громадянства України та за іншими підставами. Стаття 4 Конституції України визначає, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом. Відповідно до Конституції України правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначає Закон України «Про громадянство України». За змістом ст. 6 Закону України «Про громадянство України», громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України. Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Іноземці із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства". За змістом Преамбули «Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001р. № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», цей Порядок відповідно до Закону України "Про громадянство України" визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України. Пунктом 28 вказаного Порядку передбачено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, дід чи баба якої народилися до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент їх народження до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також: а) документ, що підтверджує факт народження діда чи баби заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту; б) документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з дідом чи бабою, які народилися на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту. Згідно підпунктів «а»-«в» пункту 24 Порядку, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа подає: а) заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням; б) дві фотокартки (розміром 35 x 45 мм); в) один із таких документів: декларацію про відсутність іноземного громадянства - для осіб без громадянства; зобов`язання припинити іноземне громадянство - для іноземців. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України; декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує надання особі статусу біженця чи притулку в Україні, - для іноземців, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні; декларацію про відмову особи, яка є громадянином Російської Федерації і зазнала переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує переслідування через політичні переконання (довідка Міністерства закордонних справ України, дипломатичного представництва чи консульської установи України, видана в установленому Кабінетом Міністрів України порядку), - для іноземців, які є громадянами Російської Федерації та зазнали переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності; заяву про зміну громадянства - для іноземців, які є громадянами держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України. Пунктом 44 Порядку передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Приймаючи рішення про відмову у задоволенні заяви суд по-перше враховує положення ст. 8 Закону України «Про громадянство України» та зазначає, що за змістом вказаної норми закону і п. 28 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001р. № 215/2001 в редакції від 27 червня 2006р. № 588/2006, особа, що має намір набути громадянство України за територіальним походженням, подає до відповідного органу заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням, зобов`язання припинити іноземне громадянство/декларацію про відмову від іноземного громадянства - для іноземців, а також документи, що підтверджують факт народження діда чи баби заявника на відповідних територіях та засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з дідом чи бабою. Отже, при вирішенні питання про обґрунтованість заявленої вимоги, крім перевірки та встановлення факту народження особи на території України, необхідно також підтвердити той факт, що заявник подав до компетентного органу заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням та зобов`язання припинити іноземне громадянство/декларацію про відмову від іноземного громадянства. Разом із тим усупереч вимогам статті 8 Закону України «Про громадянство», статей 294, 318 ЦПК України із доданих до заяви документів не вбачається, що заявник розпочав передбачену законодавством України процедуру для набуття громадянства України та припинення громадянства Республіки Австралія. Матеріали справи не містять будь-яких доказів, з яких би вбачалося, що заявник у позасудовому порядку вживав будь-яких заходів, передбачених статтею 8 Закону України «Про громадянство», Порядком, що у свою чергу свідчити про відсутність підстав встановлення юридичного факту, на який вказує заявник, та передчасність звернення із такою заявою до суду. При розгляді справи судом не встановлено факту подання заявником до компетентного органу заяви про набуття громадянства України за територіальним походженням та зобов`язання припинити іноземне громадянство/декларацію про відмову від іноземного громадянства, адже заявник звернувся до суду з указаною заявою маючи намір набути громадянство України. Відсутність даних про звернення до компетентного органу із заявою про набуття громадянства України за територіальним походженням та зобов`язанням припинити іноземне громадянство/декларацію про відмову від іноземного громадянства, вказує на відсутність підтвердження дотримання заявником процедури, передбаченої Порядком №215. Оскільки заявником не надано доказів того, що він звертався до відповідного територіального органу Державної міграційної служби України із заявою та іншими документами для набуття громадянства України, або доказів того, що йому було відмовлено, заява представника заявника [PERSON] - Чередніченка В.П. про встановлення юридичного факту є передчасною і відповідно не підлягає до задоволення. Крім того, суд звертає увагу, що під час розгляду заяви про встановлення факту зміни імені представник заявника [PERSON] - адвокат Чередніченко В.П. визнав той факт, що дія, яка стала підставою для подання заяви про встановлення факту, мала місце на території Австралії, а сам заявник [PERSON] , як іноземець на території України станом на момент звернення до суду з заявою про встановлення факту не проживав. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed