Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

04.08.2022р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що на первинному обліку у Службі (управлінні) у справах дітей ЗМР як такі, що опинились в складних життєвих обставинах, перебувають малолітні [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Мати дітей [PERSON] неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки, не приділяє належної уваги вихованню та навчанню дітей, зловживає спиртними напоями, ніде не працює, своїм способом життя створює загрозу життю та здоров'ю дітей, кошти державної допомоги на утримання дітей витрачає не за призначенням. За час перебування на обліку вона тяжко йшла на контакт, на виклики не з'являлась, рекомендації спеціалістів не виконувала, поводилася зухвало та агресивно, здебільшого не надавала доступ до житла з метою обстеження умов проживання дітей. 12.04.2022р. до служби надійшла інформація з КНП «Міська дитяча лікарня №5» про те, що до лікарні 08.04.2022р. працівниками поліції був доставлений малолітній [PERSON], [INFO] 15.04.2022р. відповідачка прибула до служби, була знервована, від неї відчувався запах алкоголю, з нею проведена профілактична бесіда, однак заяву про повернення дитини в родину вона відмовилась писати. На запрошення служби також прибув батько малолітньої [PERSON] - [PERSON], який повідомив, що їх спільна донька зараз проживає разом з ним, оскільки [PERSON] веде соціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не працює, малолітній [PERSON] часто перебуває на вулиці без контролю та супроводу дорослих. На повторне запрошення [PERSON] до служби не прибула. 25.05.2022р. в черговий раз спеціалістами був здійснений вихід за місцем мешкання родини: [ADDRESS]. Батько відповідачки та дід малолітніх дітей повідомив, що [PERSON] з дітьми за вказаною адресою не проживає понад місяць, де знаходиться йому невідомо, зв'язок з нею відсутній. Зі слів сусідів вони неодноразово бачили її в стані алкогольного сп'яніння та [PERSON] без супроводу дорослих. З 16.06.2022р. малолітній [PERSON] поміщений в будинок дитини «Сонечко» і перебуває там до теперішнього часу на повному державному утриманні. За цей період відповідачка до будинку дитини не зверталась, дитину не відвідувала. 29.06.2022р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації ЗМР по Хортицькому району було прийнято рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Просить позбавити відповідачку батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], а також стягнути з неї на користь особи чи установи, на утриманні якої будуть знаходитись діти, аліменти на їх утримання в розмірі 50% розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, на кожну дитину. Ухвалою суду від 05.08.2022р. відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 21.09.20221р. підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача Куркова К.В. позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] судове засідання не прибула за невідомими суду причинами, про місце, день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, відзиву на позов або зустрічного позову не подала. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачки [PERSON] заочному порядку на підставі ст.280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.8,9 ст.7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому, відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу (ч.4 ст.164 СК України). Ст.171 СК України закріплює, що дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Суд встановив, що матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], є відповідачка [PERSON], [INFO] Відомості про батька обох дітей записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України за вказівкою матері. Крім того, відповідачка [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON],[INFO], яка на час розгляду справи проживає з батьком [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS] та перебуває на його вихованні і утриманні. Згідно наказів Служби (управління) у справах дітей ЗМР №567 від 23.07.2019р. малолітній [PERSON], [INFO], № 463 від 22.04.2022р. малолітній [PERSON], [INFO], взяті на облік як діти, що опинились в складних життєвих обставинах. Згідно з Актом органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров'я від 08.04.2022р. працівниками поліції виявлений малолітній [PERSON], [INFO], який залишений без батьківського піклування - мати [PERSON] перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Дитина доставлена до КНП «Міська дитяча лікарня №5». 15.04.2022р. спеціалістами відділу по Хортицькому району Служби (управління) у справах дітей ЗМР проведена бесіда з відповідачкою [PERSON], яка відмовилась подати письмову заяву про повернення малолітнього [PERSON] до родини. Під час бесіди була знервована, від неї відчувався запах алкоголю. Їй рекомендовано звернутись до медичної установи, привести помешкання в належний санітарний стан та повторно запрошено до відділу. З 16.06.2022р. малолітній [PERSON], [INFO], зарахований до Будинку дитини «Сонечко» і перебуває там на повному державному забезпеченні. За цей період мати [PERSON] до будинку дитини не зверталась, дитину не відвідувала. Згідно з Актами обстеження умов проживання, складеними спеціалістами відділу по Хортицькому району Служби (управління) у справах дітей ЗМР 27.04.2021р. за адресою: [ADDRESS], умови проживання задовільні, квартира потребує косметичного ремонту. Родина займає одну кімнату, яка обладнана меблями, є телевізор, пральна машина зламана, холодильник відсутній, їжа готується щодня невеликими обсягами, запас їжі малий, комунальні послуги підключені, але є борги. Діти забезпечені одягом та взуттям, канцелярським приладдям. Місце для навчання облаштовано на кухонному столі. Згідно з довідками спеціалістами відділу по Хортицькому району Служби (управління) у справах дітей ЗМР здійснені виходи за місцем проживання [PERSON] та її малолітніх дітей 03.02.2022р., 13.04.2022р.,14.04.2022р., 11.05.2022р., 21.06.2022р., 27.06.2022р., але двері квартири ніхто не відчинив, залишено письмове запрошення. За інформацією Запорізького загальноосвітнього навчально-виховного комплексу №108 ЗМР від 19.01.2022р. неповнолітня [PERSON] до 2022р. проживала разом з матір'ю, після новорічних канікул проживає з батьком. Малолітній [PERSON] проживає з матір'ю. До 11.012022р. діти систематично не відвідували школу. Мати дітей невідповідально ставилась до навчання. [PERSON] був не уважним, не виконував завдання, поводився зухвало, на зауваження дорослих не реагує, забирає у дітей їжу та інші речі. [PERSON] навчанням дітей не цікавиться, зовнішній вигляд дитини неохайний, на контакт з педагогами не йде. За інформацією Запорізького загальноосвітнього навчально-виховного комплексу №108 ЗМР від 27.05.2022р. в закладі навчаються [PERSON] - 8-А клас та [PERSON] - 3-Б клас. Неповнолітня [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON], з матір'ю [PERSON] дівчинка спілкується рідко. З другого семестру 2022р. дівчина практично завжди відвідує заняття, без проблем йде на контакт, завдання виконує, але рівень знань низький. Малолітній [PERSON] за тиждень оффлайн занять поводився добре, виконував завдання. Після переходу на дистанційне навчання через відсутність комп'ютерної техніки спілкування відбувалось за телефоном вітчима та тітки, дитина виконувала завдання старанно. Наприкінці квітня 2022р. зв'язок з дитиною та її родичами перервався. Двері квартири педагогам ніхто не відчиняв. В травні 2022р. дід дитини повідомив, що за вказаною адресою дитина не мешкає разом з матір'ю, де вони знаходяться невідомо. Зі слів сусідів [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, [PERSON] гуляє на вулиці без супроводу дорослих. Запорізький загальноосвітній навчально-виховний комплекс №108 ЗМР неодноразово звертався до відділу по Хортицькому району Служби (управління) у справах дітей ЗМР з поданням про застосування до [PERSON] заходів впливу через неналежне виконання батьківських обов'язків. Згідно з висновком органу опіки та піклування в особі районної адміністрації ЗМР по Хортицькому району №21.01/03-23/450 від 02.08.2022р. ним визнано доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є соціальним педагогом ЗЗНВК №108, в якому навчаються неповнолітні [PERSON] та [PERSON], матір'ю яких є [PERSON] [PERSON] з матір'ю не проживає з початку року, мешкає разом з батьком. [PERSON] мешкає разом з матір'ю. Дитина прийшла до 1 класу майже у 8 років. Вони 1,5 роки не могли залучити його до навчання. Вони наполегливо пропонували матері влаштувати дитину до школи, але вона усяк ухилялась від цього і лише в листопада 2019р. привела [PERSON] Він мав низький рівень знань, погану поведінку, конфліктував з дітьми, зривав уроки, з дитиною працював психолог. Також [PERSON] має пропуски занять, зі слів матері хворів, іноді це підтверджувалось довідками, іноді-її заявами. Вони неодноразово намагались потрапити до [PERSON] додому, телефонного зв'язку з нею немає, двері ніхто не відчиняє. Сусіди казали, що часто бачили [PERSON] самого на вулиці, він ходить з дорослими парнями, жебракує, пізно приходив, стукав у вікно, щоб йому відкрили вхідні двері. В поточному навчальному році [PERSON] відвідував школу лише три дні, з 05.09.2022р. до школи дитина не ходить, зв'язку з родиною немає. На минулому тижні їм стало відомо, що [PERSON] разом з дітьми мешкає за іншою адресою у співмешканця. Вони змогли потрапити до цієї квартири. [PERSON] сказала, що їй нічого невідомо про пропуски уроків [PERSON] В квартирі місця для навчання дитини немає. Вони неодноразово звертались з поданнями до служби у справах дітей щодо прийняття до [PERSON]. заходів реагування. Вважає, що позбавлення її батьківських прав є доцільним з метою забезпечення інтересів дитини. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є класним керівником [PERSON] [PERSON] з лютого 2021р. Фактично в цей період діти навчались дистанційно, але [PERSON] не мав технічних засобів для виконання завдань онлайн, тому вони домовились, що він буде приходити до школи і отримувати завдання, а потім приносити виконані на перевірку. Спочатку так і було. Потім зв'язок з родиною припинився. В середині травня вони зв'язались з тіткою [PERSON] - [PERSON] по мобільному телефону і [PERSON] отримував завдання через Вайбер. Через тиждень зв'язок знов пропав. В червні вона особисто зустріла [PERSON] на вулиці, потім він приходив до неї до школи, виконував завдання і вона атестувала його за навчальний рік. В серпні дідусь сказав, що дитина буде ходити до школи і займатись офлайн. [PERSON] приходив три дні, 5 вересня запізнився, сказав, що був у вітчима на дачі за містом, був втомлений, неактивний, на другому уроці почав засинати. В понеділок він до школи не прийшов. Вони пішли до них додому, двері ніхто не відчинив, наступного разу дідусь сказав, що [PERSON] та [PERSON] тут не проживають, а мешкають в сусідньому будинку. Коли вона пішла туди, то [PERSON] з [PERSON] там також не було, двері відкрив чоловік в стані сп'яніння. На початку жовтня [PERSON] прийшла до школи твереза, з нею спілкувались педагоги, вона обіцяла, що дитина буде навчатись і що вони самостійно будуть виконувати завдання. Взагалі [PERSON] має здібності до навчання. Якщо б з дитиною займались належним чином, рівень його успішності був би кращим. Коли на дистанційному навчанні вона підключала його до онлайн уроків зі свого ноутбука, бачила, що він добре виконує завдання, намагається відповідати на питання, був активним. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є спеціалістом центру соціальних служб. Родина [PERSON] перебуває під їх соціальним супроводом з 2018р. через неналежне виконання [PERSON] батьківських обов'язків. Вони неодноразово виходили за місцем мешкання родини, здійснювати обстеження житлових умов дітей - у дітей не було окремого місця для сну, було відсутнє світло, через що продукти харчування були в мінімальному обсязі на один день. Потім умови декілька покращились - з'явилось світло, продукти харчування. [PERSON] часто уходила з дому, залишала дітей. Через наполегливість педагогічних працівників вона із значним запізненням влаштувала [PERSON] до школи, уклала декларацію з сімейним лікарем. З нею постійно проводились бесіди, але вона тяжко йшла на контакт. До травня 2021р. [PERSON] відвідував школу, після зв'язок з родиною припинився, до їх житла вони потрапити не могли - або двері ніхто не відкривав, або [PERSON] непристойній формі відмовляла в доступі до квартири. Також там проживає брат [PERSON], який також агресивно до них ставиться. Після народження молодшого сина з [PERSON] взагалі немає контакту. Зі слів її співмешканця вона зловживає алкогольними напоями, через що відбуваються сварки, викликається поліція. Старша донька [PERSON] з матір'ю не проживає і з нею не спілкується. Дитина мешкає разом з батьком. На даний час налагодити зв'язок з [PERSON] немає можливості. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв'язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає позовні вимоги органу опіки та піклування законними та обгрунтованими. Так, суд виходить з того, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом п.2 ч.1 ст.164 СК України підставою для позбавлення батьківських прав є не лише невиконання батьками обов'язків щодо виховання дитини, а саме факт ухилення батьків від виконання цих обов'язків. Ухилення від виконання обов'язків слід розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) особи, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборна сила, події тощо). Як зазначено в п.16 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України), тому вона підлягає застосуванню лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, лише при наявності вини в діях батьків, з урахуванням ставлення дітей до них, а також тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі №760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі №638/16622/17, від 02 жовтня 2019 року у справі №461/7387/16-ц, від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц. Так, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню, розвитку та утриманню малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], веде асоціальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, офіційно ніде не працює і жодних джерел доходів не має, належних умов для проживання, розвитку, навчання дітей не створила, дітьми не займається і про них не піклується, у зв'язку з чим діти взяті на облік як такі, що опинились в тяжких житлових умовах. 08.04.2022р. малолітній [PERSON] доставлений працівниками поліції до міської дитячої лікарні, оскільки залишився без батьківського піклування, з 16.06.2022р. дитина перебуває на повному державному забезпеченні в Будинку дитини «Сонечко». При цьому, відповідачка [PERSON] дитину протягом тривалого часу не відвідувала, з заявою про її повернення в родину не зверталась. Малолітній [PERSON] за адресою реєстрації разом з матір'ю на даний час не проживає, встановити місце його знаходження не вдалось. Дитина школу фактично не відвідує, завдання не виконує. Зі слів сусідів постійно перебуває на вулиці без нагляду та супроводу дорослих. Вказані обставини підтверджуються безпосередньо дослідженими судом доказами - поясненнями свідків та письмовими доказами, які суд вважає належними, допустимими та достатніми для ухвалення відповідного рішення. При цьому, суд повністю погоджується з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки він складений на підставі ретельно з'ясованих та перевірених умов проживання та виховання малолітніх дітей, є достатньо обґрунтованим і узгоджується з фактично встановленими судом обставинами. Так, сукупність вказаних обставин, на думку суду, свідчить про те, що відповідачка [PERSON] як матір свідомо не виконує свої батьківські обов'язки щодо виховання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Також суд враховує, що відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ст.180 СК України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вищевикладене, а також відповідно до ст.182 СК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачки [PERSON] на користь особи чи установи, на утриманні яких будуть знаходитись діти, аліменти на утримання двох малолітніх дітей в розмірі 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно і до їх повноліття. Також суд враховує, що відповідачка [PERSON] обґрунтованого заперечення проти позову не подала, в судове засідання не прибула і жодним чином позовні вимоги не спростувала. На підставі вищевикладеного, з метою якнайкращого забезпечення інтересів малолітніх дітей, їх захисту, позов органу опіки та піклування в особі РА ЗМР по Хортицькому району до [PERSON] слід задовольнити повністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачки [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 992,40грн. за позовні вимоги немайнового характеру про позбавлення батьківських прав та 992,40грн за позовні вимоги майнового характеру про стягнення аліментів, усього 1984,80грн.

Outcome: approved