Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-13 00:00:00

У лютому 2022 року позивачка звернулась до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що між нею та відповідачем було укладено усний попередній договір про укладення у майбутньому, не пізніше 31.12.2021, договору купівлі-продажу двох земельних ділянок та будинку, який знаходиться на одній із ділянок за ціною 6\~000 доларів США. 11.10.2021 віддала завдаток в сумі 500 доларів, в підтвердження цього факту відповідачка надала їй розписку про отримання завдатку. При перевірці нотаріусом відповідного реєстру виявилося, що одна із земельних ділянок не належить відповідачці, а належить її сину, крім того, знаходиться під арештом з 2009 року. Після того, як не вдалося провести дану угоду, відповідачка у односторонньому порядку змінила умови усного договору та змінила ціну земельної ділянки із будинком, визначивши її в 5\~500 доларів США замість 6000 доларів США за дві земельні ділянки з будинком. За таких умов укласти основний договір було неможливо. Посилаючись на ст. 570 ЦК України зазначає, що оскільки не встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів є завдатком, вона вважається авансом. Відповідач володіє грошовими коштами позивача без достатньої правової підстави та відмовилась добровільно повертати кошти в розмірі 500 доларів США, що за курсом НБУ станом на момент подачі позову становить 14159,00 грн. Просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти, передані в якості авансу, у розмірі 14\~159,00 грн. а також судові витрати. У відзиві на позовну заяву представник відповідача проти позову заперечував. Пояснив, що відповідач не заперечує факту звернення позивача до неї з приводу купівлі дачного будинку. Але згодом позивачка повідомила, що ціна будинку для неї зависока і вона відмовилася від його придбання. Розписка видається кредитором боржнику про отримання у нього завдатку має містити відомості як про особу кредитора, так і про особу боржника, у якого кредитором отримані грошові кошти в якості завдатку. Розписка не містить жодних відомостей про особу, у якої [PERSON] отримала завдаток. Надана позивачем розписка не підтверджує отримання відповідачем завдатку саме у неї, відтак відсутні підстави для стягнення коштів. На підставі ч. 1 ст. 571 ЦК України, оскільки порушення зобов?язання сталося не з вини кредитора, а через відмову позивача від його укладення , завдаток не підлягає поверненню. Просить відмовити у задоволенні позову. У відповіді на відзив позивач вказувала, що підлягає поверненню особі, яка його сплатила, незалежно від того, з вини якої сторони не відбулося укладення договору. Завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов?язання, яке випливає з договору, укладеного сторонами. Оскільки договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а вони лише домовились укласти такий договір у майбутньому, передана позивачкою грошова сума у розмірі 500 доларів США є авансом, який підлягає поверненню, а не завдатком. Сторона, яка надавала аванс є та, в якої знаходиться розписка, інакше яким чином оригінал розписки опинився у відповідачки. Просить позов задовольнити. У запереченнях представник відповідача зазначив, що надана розписка не є допустимим доказом отримання коштів саме у позивача, оскільки в ній не вказано особу, у якої отримано кошти. Наявність у позивача оригіналу розписки не може свідчити про надання цих коштів відповідачу саме позивачем. Розписка складена 11.10.2021, а перемовини з приводу купівлі дачного будинку сторони почали вести наприкінці листпада 2021 року, тобто через місяць після її складання. Просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалами суду від 11.02.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання, відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову. 15.03.2022 справа була знята з розгляду на підставі п. 1 рішення зборів суддів Зарічного районного суду м. Суми від 24.02.2022 №5 у зв?язку із запровадженням воєнного стану. 09.05.2022 призначено судове засідання на 10.06.2022. 10.06.2022 у зв?язку з неявкою відповідача судове засідання відкладено. 08.07.2022 оголошено перерву у судовому засіданні у зв?язку з витребуванням доказів. 22.07.2022 оголошено перерву у судовому засіданні за клопотанням позивача. 10.08.2022 оголошено перерву у судовому засіданні у зв?язку з витребуванням доказів. 14.09.2022 судове засідання відкладено у зв?язку з неявкою учасників справи. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала із зазначених підстав. Додатково пояснила, що під час передачі авансу не знала, що одна із земельних ділянок не належить відповідачеві. Оглядала земельні ділянки разом із відповідачем. Вони розташовані поряд та не відгороджені одна від одної. Спочатку вважала, що це є одна земельна ділянка, однак потім з?ясувалося, що за документацією це є дві окремих ділянки. Сторонами було обумовлено укладення у майбутньому договору щодо продажу обох земельних ділянок та дачного будинку за 6\~000 доларів США. Проте після того, як виявилось, що продати одну із земельних ділянок відповідачка не може, вона запропонувала продати одну ділянку з будинком за ціною 5\~000 доларів США. Така пропозиція позивачку не влаштувала, оскільки запропонована ціна була завеликою за продаж лише однієї із земельних ділянок. Відповідачка відмовляється повертати кошти в добровільному порядку. Просить позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з?явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала клопотання про розгляд справи без її участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 11.10.2021 [PERSON] складено розписку про отримання завдатку за продаж дачної ділянки у кооперативі «Тепличний» в сумі 500 доларів (а.с. 5). Оригінал розписки мається у позивача та був досліджений у судовому засіданні. Правочин з купівлі-продажу нерухомого майна не був укладений, що не заперечується сторонами у справі. Відповідно до витягів з Державного земельного кадастру, інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка з кадастровим номером 5910136600:01:001:0215, місце розташування м. Суми, Громадська організація товариства садоводів «Тепличний», ділянка № [NUMBER] , а також розташований на ній садовий будинок загальною площею 28,7 кв.м., належить на праві приватної власності [PERSON] . Земельна ділянка з кадастровим номером 5910136600:01:001:0213, місце розташування м. Суми, Громадська організація товариства садоводів «Тепличний», ділянка № [NUMBER] належить на праві приватної власності [PERSON] . Свідок [PERSON] , яка є матір?ю позивачки, у судовому засіданні пояснила, що донька збиралась придбавати у відповідача дачний будинок разом із земельною ділянкою. Оглядали разом майно, що збиралися придбавати. Відповідачка повідомила, що земельна ділянка належить їй, однак потім нотаріусом було з?ясовано, що земельна ділянка складається з двох окремих частин, одна з яких належить не відповідачці, а її сину. У відповідачки не було оформлено усіх документів про право власності на нерухоме майно, у зв?язку з цим угоду не мали можливості укласти одразу. 11 жовтня 2021 року була разом із донькою, коли вона передавала кошти відповідачу в рахунок оплати вартості дачі. Сторони написали дві розписки: позивачка про передачу коштів [PERSON] , і ця розписка була передана [PERSON] ; відповідачка про отримання коштів від [PERSON] , ця розписка наявна у [PERSON] . В подальшому нотаріус зателефонувала її доньці та повідомила, що правочин не може бути укладений, оскільки у [PERSON] недійсний паспорт; потім виявилося, що одна із земельних ділянок не належить [PERSON] , а належить її сину та знаходиться під арештом. Взимку 2022 року нотаріус зателефонувала та повідомила, що [PERSON] забрала у неї документи, які передавала для оформлення договору купівлі-продажу. Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами статті 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання. Згідно з положеннями статей 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами. Відповідно до частини першої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, у письмовій формі. Згідно зі статтею 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Оскільки договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачкою грошова сума у загальному розмірі 49 150 дол. США є авансом, який підлягав поверненню, а не завдатком. Враховуючи наведене та положення статті 570 ЦК України суд дійшов висновку, що сума, яка названа в розписці завдатком, фактично є авансом, оскільки сторонами не дотримано умов, визначених статтею 570 ЦК України, а саме не укладено договору купівлі-продажу на виконання якого передано кошти. Посилання заявника на те, що саме з вини позивача сторони не уклали основного договору, а тому втратила право вимагати повернення коштів, є безпідставними, оскільки сума грошових коштів, що за своєю правовою природою є авансом, підлягає поверненню особі, яка їх сплатила, незалежно від того, з вини якої сторони не відбулося укладення договору. Вказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 17\~червня 2021 року у справі № 711/5065/15-ц. Безпідставним є посилання відповідача на відсутність вказівки у розписці про особу, яка отримала від [PERSON] кошти як на підставу для відмови у задоволенні позову. Відповідно до ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У постановах Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у справі № 705/3275/18, від 09 грудня 2021 року у справі № 570/5689/16, від 08 червня 2022 року у справі № 676/205/20 викладено такі правові висновки щодо застосування статті 545 ЦК України: «у частині другій статті 545 ЦК України передбачено презумпцію належності виконання обов`язку боржником, оскільки наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. І навпаки, якщо борговий документ перебуває у кредитора, то це свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником його обов`язку. У контексті презумпції належності виконання обов`язку боржником потрібно акцентувати на декількох аспектах: (а) формулювання «наявність боргового документа у боржника» варто розуміти розширено, адже такий документ може перебувати в іншої особи, яка на підставі статті 528 ЦК України виконала зобов`язання; (б) вона є спростовною, якщо кредитор доведе протилежне. Тобто кредитор має можливість доказати той факт, що не зважаючи на «знаходження» в боржника (іншої особи) боргового документа, він не виконав свій обов`язок належно; (в) у частині третій статті 545 ЦК України регулюються як матеріальні, так і процесуальні відносини. Матеріальні втілюються в тому, що наявність боргового документа в боржника (іншої особи) свідчить про належність виконання зобов`язання. У свою чергу, процесуальні відносини проявляються в тому, що презумпція належності виконання розподіляє обов`язки з доказування обставин під час судового спору; (г) частина третя статті 545 ЦК України не охоплює всіх підстав підтвердження виконання зобов`язання, перерахованих у статті 545 ЦК України. Це пов`язано з тим, що і розписка про одержання виконання доводить належність виконання боржником обов`язків, особливо у тих випадках, за яких кредитору не передавався борговий документ. Тобто й наявність у боржника (іншої особи) розписки кредитора про одержання виконання підтверджує належність виконання боржником свого обов`язку». Відповідно до частини третьої статті 12 і статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Наявність у позивача оригіналу розписки від 11 жовтня 2021 року про отримання [PERSON] коштів в сумі 500 доларів, а також документації стосовно нерухомого майна, належного відповідачці та її сину, підтверджує факт отримання [PERSON] грошових коштів від [PERSON] у зв?язку із намірами укласти правочини, пов?язані з відчуженням [PERSON] нерухомості. Враховуючи викладене, суд вважає, що твердження відповідача, що розписка не свідчить про отримання коштів саме позивачкою, є надуманим. Суд вважає, що позивачем доведений належними та допустимими письмовими доказами, а також поясненнями свідка факт передачі нею грошей відповідачу у сумі 500 доларів США в якості авансу в рахунок укладення між ними в майбутньому договору купівлі-продажу нерухомого майна.\~\~\~\~Оскільки між сторонами такого договору не було укладено, сума грошових коштів, що за своєю правовою природою є авансом, підлягає поверненню особі, яка їх сплатила. За таких обставин, позов підлягає задоволенню: з відповідача підлягають стягненню на користь позивача кошти в сумі 14\~159,00 грн., що еквівалентно 500 доларів США за курсом НБУ станом на дату звернення до суду з позовом. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню також судовий збір у розмірі 992,40 грн., сплачений при зверненні до суду з позовом. Судовий збір в розмірі 496,20 грн. сплачений за подання заяви про забезпечення позову відшкодуванню не підлягає, оскільки у задоволенні вказаної заяви було відмовлено.

Outcome: approved