Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] адвокат Коломайко М.О. звернулася до суду з позовом, в якому просить: визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Обгрунтовуючи позов, зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 21.10.2020 року рішенням Баранівського районного суду Житомирської області було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишився проживати з матір`ю. Батько дитини не виявляв бажання і не заявляв про наміри забрати дитину до себе. Дитина прописана разом з матір`ю, відвідує школу, має хороші умови проживання. Визначення місця проживання дитини на сьогодні необхідно позивачці для врегулювання питань та оформлення документів в багатьох державних та недержавних установах. Ухвалою суду від 31.01.2022 року відкрито загальне позовне провадження по справі, надано відповідачці строк для подання відзиву, справу призначено до підготовчого засідання, в яке викликано учасників справи (а.с. 30 ). Позивач [PERSON] , в підготовче судове засідання не з`явилася. Від представника позивача- адвоката Коломойко М.О., надійшла заява в якій остання просить проводити розгляд справи без позивача та представника. Позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає та просив позов задовольнити. Представник третьої особи - Служба у справах дітей та сім`ї Святошинського району м. Києва свого представника в судове засідання не направила, надіслали заяву в якій просили розглядати справу без представника Служби. Відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст.206 ЦПК України). А тому, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, та, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 15 ). Згідно копії рішення Баранівського районного суду від 21.10.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, позивачці залишено шлюбне прізвище [PERSON] , місце проживання сина [PERSON] не визначалося ( а.с. 17-19). Згідно копії довідки Смотриківської сільської ради Пирятинського району Полтавської області від 23.08.2019 року № 02-30/395 [PERSON] з 23.08.2019 року зареєстрований за адресою [ADDRESS] ( а.с. 16 ). Згідно копії довідки Спеціалізованої школи № 197 ім. Дмитра Луценка Святошинського району м. Києва від 30.12.2021 року № 01-32/233, [PERSON] дійсно навчається в даній школі у 4-Г класі ( а.с. 21 ). Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. За частинами першою, другою статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини,що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. На час подання позову [PERSON] було 10 повних років. В силу ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за згодою батьками та дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» , кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. ст. 8, 11, 15 того ж Закону кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Наявні у справі докази дозволяють встановити, що мати малолітнього [PERSON] має постійне місце проживання, постійне місце роботи та джерела існування, вона створила всі умови для проживання, виховання та розвитку дитини. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Також при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини необхідно виходити з балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. З врахуванням встановлених обставин та досліджених доказів, суд вважає, що Під інтересами дитини треба розуміти забезпечення умов, необхідних для її повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку, що є неодмінним атрибутом належного сімейного виховання. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Суд звертає увагу на те, що визначення різних місць проживання дитини та батька, у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю, не обмежує батька дитини у його праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у її вихованні і надає можливість реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання. Таким чином, встановивши обставини, що мають значення для вирішення спору та дослідивши об`єктивно та всебічно всі наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] , про визначення місця проживання дитини, підлягає задоволенню, оскільки спору про місце проживання дитини у сторін не має. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати на оплату судового збору за вимогу про визначення місця проживання дитини в розмірі 992,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved