Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Хмельницької обласної прокуратури про усунення перешкод користування майном, шляхом зняття арешту. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що постановою про накладення арешту від 06 вересня 2010 року старшим слідчим Хмельницької міжрайонної природоохоронної прокуратури, молодшим радником юстиції Фоміним К.Ю., відповідно до ст..130 КПК України було накладено арешт на земельну ділянку, що належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №035302 від 27.05.2008 року. Рішенням Староушицької селищної ради від 30 березня 2018 року позивачці було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для ведення індивідуального садівництва площею 0,12 га за кадастровим номером 6822455800:00:003:0367, а тому підстави накладення арешту на земельну ділянку відпали. Позивачка продовжує користуватись земельною ділянкою за призначенням. Позивачка просить усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, шляхом зняття арешту на земельну ділянку, площею 0,0617 га для ведення садівництва на території Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, що належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №035302 від 12 грудня 2008 року, зареєстрованому в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 0108755580081 за кадастровим номером 6822455800:04:005:0161. Представник позивача - Мішалова М.І. в судовому засіданні позов підтримала. Прокурор Рибіцька Л.П. в судовому засіданні позов визнала. Заслухавши учасників судового розгляду , вивчивши матеріали в повному об`ємі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що постановою старшого слідчого Хмельницької міжрайонної природоохоронної прокуратури, молодшого радника юстиції, Фоміного К.Ю., від 06 вересня 2010 року по к/с 31/0150 відповідно до ст.130 КПК України було накладено арешт на земельну ділянку, що належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №035302 від 27.05.2008 року, кадастровий номер: 6822455800:04:005:0161, що підтверджується копією Інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 11.09.2019 року за №180586513. Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 18.05.2012 року Державний акт IV-XM № 033700 від 11.10.2002 року, виданий на ім`я [PERSON] на право власності на земельну ділянку площею 0,2712 га, з яких: 0,1082 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку і надвірних споруд, 0,1200 га - для садівництва, 0,0430 га - для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району та зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №252 - визнано недійсним та скасовано його реєстрацію. Однак при вирішенні спору не було вирішено питання про скасування реєстрації земельної ділянки з кадастровим : 6822455800:04:005:0161 в Державному земельному кадастрі, оскільки на той час не було встановлено такого порядку . Відповідно до рішення Староушицької селищної ради від 30 березня 2018 року за №47 [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для ведення індивідуального садівництва площею 0,12 га за кадастровим номером 6822455800:00:003:0367, що знаходиться на території Староушицької селищної ради в межах населеного пункту смт. Стара Ушиця по вул. Перемоги, 2. Розгляд кримінальної справи по якій було накладено арешт на спірну земельну ділянку завершився ухваленням вироку від 23 травня 2011 року по кримінальній справі 1-61/2011. Однак при ухваленні вироку не було вирішено питання про зняття арешту з земельної ділянки з кадастровим номером 6822455800:04:005:0161. В правовій позиції Великої Палати Верховного суду в постанові від 15.05.2019 р. по справі №372/2904/17-ц роз`яснено , що право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею першою Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до статті 13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом. Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована статтею 391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи наведене, та те, що права позивача як власника майна порушені, [PERSON] , як власник земельної ділянки , не була підозрюваним або обвинувачуваним по кримінальному провадженню, по якому органом досудового слідства було накладено вказане вище обтяження, а тому наявність вказаної вище заборони на рухоме майно обмежує її право власності і таке підлягає захисту та відновленню, а відтак суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зняття арешту з земельної ділянки засобу є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами та не спростованими у встановленому процесуальним законом порядку. При задоволенні позову суд враховує, що після визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, позивачу повторно за рішенням селищної ради було передано земельну ділянку тієї ж площі, того ж виду категорії земель, з тим же самим кадастровим номером в приватну власність, позивач не була на підозрюваною ні обвинуваченою по кримінальному провадженні, що наявність накладеного арешту після завершеного розгляду кримінального провадження є надмірним втручанням в права і законні інтереси позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved