Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що 06.08.2011 року між нею, [PERSON] , та відповідачем [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що було видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] та складений актовий запис №342. Спільних дітей від цього шлюбу у немає. Останніми роками, стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування.? Сімейного життя не ведуть з січня 2022 року, шлюбних стосунків не підтримують, а отже збереження шлюбу неможливе . Неодноразові спроби зберегти сім`ю, відновити нормальні подружні та життєві стосунки, не дали результату, тому остаточно вирішила припинити шлюб. Подальше спільне життя, як подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, поглядам на родинні стосунки, на майбутнє, сімейне благополуччя, поглядам щодо сімейної підтримки та розуміння. Просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції, актовий запис №342. 13.09.2022 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 23.09.2022 року. У встановлений строк відзив на позов та будь які клопотання, пов`язані з розглядом справи не подано. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 06.08.2011 року, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 342. Від подружнього життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є втрата кохання та взаємопорозуміння, внаслідок чого позивач не бажає в подальшому підтримувати з відповідачем подружніх та сімейних стосунків. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення закріплено в ст.24 Сімейного кодексу України. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача.

Outcome: approved