Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду за позовною заявою, в якій просила визнати протиправними дії та бездіяльність Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, яка виразилася у: - неприведенні у відповідність до чинного законодавства трудових відносин між позивачем та відповідачем, який є засновником «Слобожанського комунального закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 3» після внесення змін до Законів України «Про освіту», «Про дошкільну освіту», «Про місцеве самоврядуванняв Україні»; - відмові у виході на роботу після завершення строку відпустки по догляду за дитиною та відстороненні від посади керівника Слобожанського ЗДО № 3; в зв`язку з чим просила поновити її на посаді директора «Слобожанського комунального закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 3» Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 11.09.2021 року по день поновлення на роботі, а також стягнути на її користь суму сплаченого судового збору. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 11.11.2021 року позовна заява прийнята до провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с.39) Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 25.01.2022 року задоволено клопотання позивача та залучено до участі у справі в якості співвідповідача Слобожанський комунальний заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 3 Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, та в якості ІІІ осіб [PERSON] та Чугуївську районну державну адміністрацію Харківської області. (а.с.104) 24 лютого 2022 року розпочалася військова агресія Російської Федерації проти України, в зв`язку з чим Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, введено воєнний стан строком на 30 діб, в подальшому неодноразово продовжений. Розгляд справ, згідно Рекомендацій Ради суддів України від 02.03.2022 року, визначався відповідно до особливостей роботи судів в умовах воєнного стану, виходячи з поточної ситуації у відповідному регіоні. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 30.06.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті з викликом учасників в судове засідання. (а.с.117) Позиції учасників справи. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що 22.07.2015 року наказом № 192-к відділу освіти Зміївської районної державної адміністрації вона була переведена з посади вихователя на посаду завідувача Комунального закладу «Слобожанський дошкільний навчальний заклад (ясла- садок) № 3» (далі Слобожанський ДНЗ № 3), на якій постійно працювала до 2019 року. Наказом відділу освіти Зміївської районної державної адміністрації № 130-в від 05.09.2019 року позивачці за її заявою було надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 16.09.2019 по 10.09.2021 року. В липні 2020 року позивач мала намір достроково припинити вказану відпустку та приступити до виконання трудових обов`язків, однак відповідачем листом їй було повідомлено, що заклад, в якому вона працювала, ліквідовано, а її посади завідувача фактично не існує, і за вирішенням питання дострокового виходу на роботу рекомендовано було звернутися до відділу освіти Зміївської РДА, які їй оформлювали відпустку по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Після звернення позивача до відділу освіти Зміївської РДА, від останнього була отримана відповідь, що відділ освіти перебуває в процесі реорганізації через зміни в адміністративно-територіальному устрої, а всі повноваження з кадрових питань по Комунальному закладу «Слобожанський дошкільний навчальний заклад (ясла- садок) № 3» передані до Комсомольської селищної ради (після зміни назви на даний час відповідачеві 1) В подальшому позивач письмово 02.09.2020 року та особисто 18.09.2020 року зверталася до посадових осіб відповідача 1 з вимогою оформити належним чином її вихід на роботу на посаду керівника дошкільного навчального закладу, однак їй було повідомлено, що відповідно до змін у законодавстві, ясла-садок реорганізовано у Слобожанський заклад дошкільної освіти № 3 (далі Слобожанський ЗДО № 3), до якого позивач не має жодного відношення, і на посаду керівника якого прийнято за контрактом [PERSON] (ІІІ особа) Не погоджуючись з такою позицією, позивач звернулася з позовною заявою до Харківського окружного адміністративного суду, в якій просила визнати дії відповідача протиправними, однак ухвалою ХОАС від 03.06.2021 року по справі № 520/4357/21 провадження у справі було закрито на підставі ч.1 статті 238 КАС України та роз`яснено, що справа підлягає розгляду місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства. Оскільки відповідачем постійно чинилися перешкоди у достроковому виході позивача на роботу, позивач, перед завершенням строку відпустки по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, в серпні 2021 року знову звернулася письмово до відповідача з проханням надати їй можливість приступити до виконання трудових обов`язків. Однак у відповіді № 5343/02-23 від 19.08.2021 року відповідач повністю заперечив про наявність будь-яких трудових відносин між ним та позивачкою, вкотре вказавши, що закладу, в якому вона працювала, не існує. Позивач категорично не погоджується з такими діями й бездіяльністю відповідача, які порушують її гарантоване Коснтитуцією й законами України право на працю, оскільки вона була прийнята на роботу за безстроковим трудовим договором, жодних повідомлень про ліквідацію, реорганізацію чи істотні зміни умов праці не отримувала, і до теперішнього часу будь-який наказ про припинення з нею трудових відносин ніким не видавався, трудова книжка їй не поверталася, і вона фактично не є ані звільненою, ані працевлаштованою, і не має можливості отримувати жодних засобів до існування, в зв`язку з чим змушена звернутися до суду за захистом своїх прав (а.с.1-8) У відзиві\~на позовну\~заяву відповідач\~1 Слобожанська селищна рада Чугуївського району Харківської області просив відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог в зв`язку з пропуском строку звернення до суду. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду, встановлений статтею 233 КЗпП України. Позивач звернулася до суду 08.11.2021 року, тоді як про порушення своїх прав дізналася, починаючи з 25.08.2020 року, і не подала до суду заяву про поновлення пропущеного строку з поважних причин. Крім того, щодо фактичних обставин справи відповідачем зазначено, що згідно розділу 8 Статуту Слобожанського ДНЗ № 3 в редакції від 27.09.2018 року (на час безпосередньої роботи позивача керівником закладу) управління дошкільним навчальним закладом здійснюється його засновником Комсомольською селищною радою, її виконавчим комітетом, відділом освіти Зміївської районної державної адміністрації. Безпосереднє керівництво роботою ДНЗ здійснює його завідувач, який призначається і звільняється з посади керівником органу управління освіти за погодженнямз Засновником. 24.10.2019\~року рішенням\~Комсомольської селищної\~ради Зміївського\~району Харківської\~області LХІ\~сесії VІІ\~скликання №\~1079-VІІ,\~затверджено нову\~редакцію Статуту\~Слобожанського комунального\~закладу дошкільної\~освіти (ясла-садок)\~№ 3\~Комсомольської селищної\~ради Зміївського\~району Харківської\~області,\~згідно якого\~у розділі\~8\~«Управління закладом»\~передбачено,\~що управління\~здійснюється його\~засновником \~Комсомольською селищною\~радою Зміївського\~району Харківської\~області.\~Безпосереднє керівництво\~закладом здійснює\~директор (керівник),\~який призначається\~на посаду\~та звільнюється\~з посади\~Засновником.\~Між Засновником\~та керівником укладається строковий трудовий договір контракт. 20 листопада 2020 року рішенням Слобожанської селищної ради LХХХІІІ сесії VІІ скликання № 1447-VІІ було створено відділ освіти Слобожанської селищної ради, а 11 лютого 2021 року рішенням VІ сесії VІІІ скликання Слобожанської селищної ради № 186-VІІІ затверджено нову редакцію Статуту Слобожанського комунального закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 3 Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, де розділом 6 «Управління закладом» передбачено, що управління закладом здійснюється його засновником та уповноваженим органом. Засновник приймає\~та звільняє\~з посади\~директора закладу.\~На підставі\~рішення засновника\~про прийняття\~на посаду\~директора Закладу укладає з директором строковий трудовий договір контракт. Оскільки при реорганізації відділу освіти Зміївської районної державної адміністрації до відповідача Слобожанської селищної ради - будь-які документи стосовно позивача [PERSON] не передавалися, відповідач вважає, що не є учасником спірних правовідносин, не можу виступати у справі в якості відповідача, а тому позовні вимоги є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню (а.с.42-47) У відповіді на відзив позивач [PERSON] зазначила, що строк звернення до суду за захистом порушеного права нею не пропущено, оскільки предметом позовних вимог є цілеспрямовані дії відповідача по недопуску її на роботу після закінчення строку відпустки по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, який спливав 10.09.2021 року. Предметом розгляду справи в Харківському окружному адміністративному суді були інші вимоги щодо порушення прав позивача, а саме перешкоджання у достроковому виході на роботу до спливу строку вказаної відпустки. Оскільки, не зважаючи на численні звернення й листування з відповідачем, рішення щодо дострокового припинення відпустки позивача по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не приймалося, то початком перебігу строку звернення до суду є наступний день після досягнення дитиною трирічного віку тобто [INFO] . З позовом [PERSON] звернулася 08.11.2021 року, а отже встановлений законом тримісячний строк нею не пропущений. Стосовно фактичних обставин справи позивач звернула увагу також на те, що під час здійснення реорганізації відділу освіти Зміївської РДА всі бланки трудових книжок керівників закладів дошкільної освіти, засновником яких є Слобожанська селищна рада (відповідач 1), а саме ДНЗ № 1, ДНЗ № 4, ДНЗ № 7, були передані відповідачеві, і тільки її трудову книжку відповідач 1 відмовився забирати і залишив у комісії з реорганізації (а.с.80-82) Від [PERSON] як від ІІІ особи по справі та як від представника співвідповідача 2 за посадою керівника Слобожанського комунального закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №3 Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області (Слобожанський ЗДО № 3), надійшли заяви про розгляд справи без її участі, в яких вона просила відмовити у задоволенні позову (а.с.108,109-110, 114) ІІІ особа Чугуївська районна державна адміністрація Харківської області про дату, час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином, будь-яких заяв чи заперечень проти позову до суду не надходило. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі, та просив їх задовольнити. Зазначив, що порушення трудових прав позивача відповідачем триває до теперішнього часу, що в умовах воєнного стану ще більше ускладнює її становище. Представник відповідача Слобожанської селищної ради - О.Рєпнікова заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов. Заслухавши учасників справи, дослідивши доводи позовної заяви відзиву та заяв по суті, письмові докази, додані учасниками, суд встановив наступні обставини: Відповідно до відомостей трудової книжки [PERSON] , [INFO] , 16 липня 2014 року наказом № 70-к по ДНЗ № 3 позивач в порядку переведення призначена на посаду вихователя Комсомольського дошкільного навчального закладу № 3. Наказом № 192-к від 22.07.2015 року по відділу освіти, [PERSON] переведена на посаду завідувача ДНЗ № 3 (а.с.15-18, 49-50) Згідно Статуту комунального закладу Слобожанського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 3 Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області у редакції від 27.09.2018 року, вказаний дошкільний навчальний заклад створений на підставі рішення V сесії ХХІV скликання Комсомольської селищної ради від 12 вересня 2002 року. Його засновником є Комсомольська селищна рада. Засновник або уповноважений ним орган здійснює фінансування ДНЗ, його матеріально-технічне забезпечення, ремонт приміщень, господарське обслуговування, тощо (пункти 1.1, 1.5 Статуту) Згідно пунктів 8.1, 8.2 Статуту, управління дошкільним навчальним закладом здійснюється його засновником Комсомольською селищною радою, її виконавчим комітетом, та відділом освіти Зміївської районної державної адміністрації. Безпосереднє керівництво роботою ДНЗ здійснює його завідувач, який призначається і звільнюється з посади керівником органу управління освіти за погодженнямз Засновником. (а.с.29-30, 51-57) Згідно наказу відділу освіти Зміївської районної державної адміністрації № 130-к від 05.09.2019 року, позивачеві [PERSON] , завідувачу комунального закладу Слобожанський ДНЗ № 3, надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку з 16.09.2019 по 10.09.2021 року (а.с.19) Рішенням Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області LХ сесії VІІ скликання № 1038-VІІ від 24.09.2019 року, відповідач призначив [PERSON] (ІІІ особа) на посаду завідувача Комунального закладу Слобожанського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 3 Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області (з виконанням роботи вихователя у цьому ж закладі) на період перебування основного працівника завідувача [PERSON] у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Зобов`язано Комсомольського селищного голову [PERSON] укласти з [PERSON] строковий трудовий договір (контракт) з 25.09.2019 року по день\~фактичного виходу\~на роботу\~завідувача [PERSON] (а.с.31)\~ 24 жовтня 2019 року рішенням Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області LХІ сесії VІІ скликання № 1079-VІІ, з метою впорядкування роботи Слобожанського ДНЗ № 3, змінено назву комунального закладу Слобожанський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 3 Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області (коротка назва Слобожанський ДНЗ № 3) на «Слобожанський комунальний заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №3 Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області» (коротка назва Слобожанський ЗДО № 3); змінено назву посади керівника з «завідувач» на «директор»; затверджено нову редакцію Статуту Слобожанського ЗДО № 3 (а.с.32, 58) Згідно нової редакції Статуту ЗДО № 3, затвердженої вище зазначеним рішеннм відповідача, вказаний дошкільний навчальний заклад створений на підставі рішення V сесії ХХІV скликання Комсомольської селищної ради від 12 вересня 2002 року. Його засновником є Комсомольська селищна рада. Згідно пункту 1.3. Статуту, назву закладу\~змінено згідно з рішенням Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області LХІ сесії VІІ скликання № 1079-VІІ. Колишня назва «Комунальний заклад Слобожанський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 3 Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області (колишня коротка назва Слобожанський ДНЗ № 3) Розділом 8\~цього Статуту\~«Управління закладом»\~передбачено,\~що управління\~здійснюється його\~засновником \~Комсомольською селищною\~радою Зміївського\~району Харківської\~області.\~Безпосереднє керівництво\~закладом здійснює\~директор (керівник),\~який призначається\~на посаду\~та звільнюється\~з посади\~Засновником.\~Між Засновником\~та керівником укладається строковий трудовий договір контракт. (а.с.59-64) 10.08.2020 року позивач [PERSON] звернулася до Комсомольського селищного голови Діхтяря Д.М., в якій просила прийняти її переводом по контракту на посаду директора Слобожанського ЗДО № 3 (а.с.48) Відповідно до листа начальника відділу освіти Зміївської РДА № 01-26/о-12 від 31.08.2020 року щодо наміру позивачки приступити до роботи на посаді завідувача Слобожанського ДНЗ № 3, повноваження з кадрових питань у дошкільному навчальному закладі передані Комсомольській селищній раді (а.с.20) 02 вересня 2020 року позивач письмово звернулася до Комсомольського селищного голови Діхтяря Д.М. про намір достроково припинити відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку та приступити до виконання обов`язків керівника Слобожанського комунального закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 3 з 18.09.2020 року. (а.с.21) 23.09.2020 року Слобожанським селищним головою Д.Діхтярем надано відповідь, згідно якої засновником Слобожанського закладу дошкільної освіти (ЗДО) № 3 є Слобожанська селищна рада Зміївського району Хаарківської області (на даний час відповідач). Відповідно до ст..25 Закону України «Про освіту» та ч.2 ст.19 Закону України «Про дошкільну освіту», органи місцевого самоврядування здійснюють добір, призначення на посади та звільнення з посад керівних кадрів у комунальних закладах дошкільної освіти, а керівник закладу освіти призначається засновником у порядку, визначеному законом, з яким укладається строковий трудовий договір (контракт). Кандидатура позивача не була підтримана депутатами Слобожанської селищної ради на призначення на посаду директора Слобожанського ЗДО № 3 в зв`язку з наявним зверненням працівників закладу про негативний досвід роботи під її керівництвом (а.с.22) Однак, як вбачається з Витягу з протоколу № 77 засідання депутатів Слобожанської селищної ради LXXVII сесії VII скликання, під час обговорення питання «Про укладення контракту з [PERSON] на посаду директора Слобожанського ЗДО № 3» три депутати проголосували «за», чотири «проти», інші 13 присутніх «утрималися», в зв`язку з чим рішення не прийнято (а.с.24-27) 20 листопада 2020 року рішенням Слобожанської селищної ради LХХХІІІ сесії VІІ скликання № 1447-VІІ створено відділ освіти Слобожанської селищної ради (а.с.70) 11 лютого 2021 року рішенням VІ сесії VІІІ скликання Слобожанської селищної ради № 186-VІІІ знову змінено назву закладу на Слобожанський комунальний заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 3 Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області (коротка назва Слобожанський ЗДО № 3) та затверджено нову редакцію Статуту Слобожанського комунального закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 3 Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області. Згідно розділу І вказаної редакції Статуту, вищим органом управління закладу є Засновник Слобожанська селищна рада Чугуївського району Харківської області. Розділом 6 «Управління закладом» передбачено, що управління закладом здійснюється його засновником та уповноваженим органом. Засновник приймає\~та звільняє\~з посади\~директора закладу.\~На підставі\~рішення засновника\~про прийняття\~на посаду\~директора Закладу\~уповноважений орган\~ відділ\~освіти укладає з директором строковий трудовий договір контракт. (а.с.71-77) Згідно відповіді відділу освіти Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області № 01-30/665 від 31.05.2021 року, у зв`язку з проведенням адміністративної реформи з децентралізації, згідно розпорядження КМУ від 12.06.2020 року № 725-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Харківської області», правонаступником прав і обов`язків відділу освіти Зміївської районної державної адміністрації Харківської області є відділ освіти, охорони здоров`я, культури, спорту Чугуївської районної державної адміністрації. Трудова книжка [PERSON] знаходиться на відповідальному зберіганні в комісії з реорганізації відділу освіти Зміївської РДА Харківської області. (а.с.78) Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 року закрито провадження в адміністративній справі № 520/4357/21 в зв`язку з тим, що позовна заява [PERSON] до Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, підлягає розгляду загальним місцевим судом в порядку цивільного судочинства (а.с.11-14) 13.08.2021 року позивач звернулася до відповідача Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області з заявою (зверненням), де повідомила, що 10.09.2021 року закінчується термін її відпустки по догляду за дитиною по досягненню трирічного віку, діючим законодавством подання додаткових заяв для виходу працівника з відпустки не передбачено, тому просила роз`яснити їй порядок виходу на роботу згідно займаної посади (а.с.35) У відповіді на вказане звернення № 5343/02-23 від 19.08.2021 року Слобожанський селищний голова Д.Діхтяр повідомив позивачеві, що у зв`язку з проведенням адміністративної реформи з децентралізації на виконання законів України, Чугуївською районною державною адміністрацією 22.01.2021 року було видано розпорядження № 05-р, яким передбачено реорганізацію відділу освіти Зміївської РДА Харківської області шляхом приєднання до відділу освіти Чугуївської районної державної адміністрації, який став правонаступником прав та обов`язків відділу освіти Зміївської РДА. Трудова книжка [PERSON] знаходиться на відповідальному зберіганні в комісії з реорганізації відділу освіти Зміївської РДА Харківської області. Стосовно укладення контракту з позивачем на посаду директора Слобожанського ЗДО № 3 рішення на засіданні сесії від 25.08.2020 року не було прийнято (а.с.36) Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, позивач з І кварталу 2017 року по ІV квартал 2019 рорку отримувала доходи у виді заробітної плати від відповідача Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області. За період з І кварталу 2020 по 08.08.2021 року (станом на день формування довідки) жодних доходів позивач не отримує (а.с.33-34) Мотиви суду. Дослідивши повно і всебічно матеріали цивільної справи, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд зазначає наступне: Відповідно до пунктів 1-4 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд має вирішити, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст.ст.76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Конституційний Суд України у своїх Рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації. Відповідно до статті 4 Конвенції Міжнародної організації Праці № 158 «Про припинення трудових відносин з ініціативи підприємця» 1982 року (далі - Конвенція), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 04 лютого 1994 року, трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби. Згідно ч.2 статті 2 КЗпП України, працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на об`єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби або реабілітації, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством. За змістом статті 5-1 КЗпП України, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин. Згідно частин 1-3 статті 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачено законодавством, колективним договором або угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Згідно ч.1 статті 23 КЗпП України, трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Згідно положень ч.1, ч.ч.3-4 статті 32 КЗпП України, переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. У зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну\~істотних умов\~праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за\~пунктом 6 статті 36\~цього Кодексу. Згідно частин 5, 6 статті 36 КЗпП України, зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору. У разі зміни роботодавця, а також у разі їх реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового\~договору працівника\~продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи роботодавця можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40). Відповідно до положень частин 3-9 статті 179 КЗпП України, за бажанням матері або батька дитини одному з них надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з виплатою за ці періоди допомоги відповідно до законодавства. Відпустки для догляду за дитиною, передбачені частинами третьою, четвертою та шостою цієї статті, можуть бути використані повністю або частинами також бабою, дідом чи іншими родичами дитини, які фактично здійснюють догляд за нею, або особою, яка усиновила чи взяла під опіку дитину, одним із прийомних батьків чи батьків-вихователів. За бажанням матері, батька дитини або осіб, зазначених у частині сьомій цієї статті, у період перебування їх у відпустці для догляду за дитиною вони можуть працювати на умовах неповного робочого часу або вдома. Особи, зазначені в цій статті, повинні повідомити роботодавця про дострокове припинення такої відпустки не пізніш як за 10 календарних днів до дня дострокового припинення такої відпустки. Згідно статті 181 КЗпП України, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя\~та\~шоста\~статті 179 цього Кодексу) надаються за заявою матері (батька) дитини або осіб, зазначених у\~частині сьомій\~статті 179 цього Кодексу, повністю або частково в межах установленого періоду та оформляються наказом (розпорядженням) роботодавця. Відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю. Згідно положень статті 2 Закону України «Про відпустки», право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство). Право на відпустки забезпечується, в тому числі, гарантованим наданням\~відпустки визначеної\~тривалості із\~збереженням на\~її період\~місця роботи\~(посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом. Абзацем 2 пункту 4 частини першої статті 4 Закону України «Про відпустки», відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку є соціальною відпусткою, і згідно ч.3 статті 18 цього ж Закону, може бути використана повністю або частково бабою, дідом чи іншими родичами, які фактично доглядають за дитиною. Судом встановлено, що позивач була прийнята на роботу вихователя Комсомольського ДНЗ № 3 (на даний час відповідач 2) за безстроковим трудовим договором, після чого шляхом переводу на цьому ж підприємстві призначена завідувачем вказаного закладу. У встановленому законом порядку позивач скористалася своїм правом на соціальну відпустку, які була їй надана згідно наказу уповноваженого органу, із гарантованим збереженням на її період місця роботи (посади) Наказ про звільнення позивача власником чи уповноваженим органом з підстав, визначених законом, до теперішнього часу не видавався, трудова книжка працівнику не видана. Власником дошкільного навчального закладу як на момент прийняття позивача на роботу, так і на момент вирішення спору був і є відповідач 1 - Слобожанська селища рада Чугуївського району Харківської області (до адміністритивно-територіальної реформи та зміни назви Комсомольська селищна рада Зміївського району Харківської області) Згідно наданих сторонами Статутів Слобожанського ЗДО № 3 (у всіх редакціях) призначення та\~звільнення керівників\~закладу,\~незалежно від\~назви (директор,\~керівник,\~завідувач)\~ здійснювалося\~або безпосередньо\~засновником,\~або за\~його обов`язковим\~погодженням Відділи освіти (спочатку Зміївської РДА, а на даний час Слобожанської селищної ради) є виконавчим органом місцевої влади, який здійснює контроль щодо виконання функцій закладу в сфері дошкільної освіти, всебічного розвитку дітей дошкільного віку, та інші обов`язки, визначені Засновником (тобто відповідачем) та діючим законодавством України. Таким чином, твердження Слобожанської селищної ради та Слобожанського ЗДО № 3 про те, що вони не є відповідачами у справі, є необґрунтованими й безпідставними, оскільки як на момент виникнення спірних відносин, так і на момент вирішення спору в суді Слобожанська селищна рада Чугуївського району Харківської області (колишня назва Комсомольська селищна рада Зміївського району Харківської області) була і є Засновником Слобожанського ЗДО № 3, який, в свою чергу, не ліквідовувався, не реорганізовувався, а змінював лише власну назву. Згідно статті 141 КЗпП України, роботодавець повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати\~законодавства про\~працю і\~правил охорони\~праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту. Всупереч положенням вказаної статті, відповідачі порушили гарантоване Конституцією та законами України право позивача на працю, і тривалий час перешкоджають їй у виконанні трудових обов`язків як під час бажання дострокового припинення відпустки по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, так і після закінчення її терміну. Такі дії відповідачів є протиправними і неприпустимими. Одночасно, судом встановлено, що внесеними змінами до Статутів Слобожанського ЗДО № 3, прийнятими відповідачем у період соціальної відпустки позивача, істотно змінювалися умови праці керівника закладу, а саме - виконання роботи на підставі укладення строкового трудового договору (контракту), про які відповідач 1 або уповноважений ним орган повинен був повідомити позивача не пізніше, ніж за 2 місяці до змін. Не зважаючи на відсутність вказаного повідомлення з боку відповідачів, як вбачається з матеріалів справи, позивач погодилася зі зміною істотних умов праці шляхом направлення відповідачеві 1 письмової заяви від 10.08.2020 року, в якій просила прийняти її переводом по контракту на посаду директора Слобожанського ЗДО № 3. На момент ухвалення судового рішення, вказаний контракт з позивачем не укладався, і трудовий договір на підставі п.6 статті 36 КЗпП України не припинявся, а отже порушення трудових прав позивача триває та підлягає захисту судом. Згідно положень статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог\~Закону України\~"Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. У разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Системний аналіз\~та тлумачення\~положень статті\~235\~КЗпП України,\~а також постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» дає підстави для висновку про те, що позивач [PERSON] з вини відповідачів, починаючи з 11.09.2021 року знаходилася у стані вимушеного прогулу, оскільки вимушений прогул - це час, упродовж якого працівник з вини роботодавця не мав змоги виконувати трудові функції. Законодавство України дозволяє окреслити випадки, в яких може мати місце вимушений прогул, а саме у разі: -незаконного звільнення працівника; -незаконного переведення працівника на іншу роботу; -затримки видачі трудової книжки з вини власника чи уповноваженого ним органу; -затримки виконання рішення про поновлення на роботі; -необґрунтованої відмови в прийнятті на роботу; -несвоєчасного укладення трудового договору; - унаслідок неправильного формулювання причин звільнення у трудовій книжці, що перешкоджало подальшому працевлаштуванню працівника. Вказані висновки свідчать про те, що вимушеності прогулу надають протиправні дії чи бездіяльність роботодавця, унаслідок яких працівник позбавляється права виконувати трудові обов`язки й отримувати за це заробітну плату. Тобто працівник не може вийти на роботу та реалізовувати належне йому право на працю й оплату праці через винні дії (бездіяльність) роботодавця. Відповідно до положень статті 232 КЗпП України, безпосередньо в місцевих загальних судах розглядаються трудові спори за заявами: 1) працівників підприємств, установ, організацій, де комісії по трудових спорах не обираються; 2) працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у\~частині третій статті 221\~і\~статті 222\~цього Кодексу; 3) керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також службових осіб податкових та митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, і службових осіб центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об`єднаннями громадян, з питань звільнення, зміни дати і формулювання причини звільнення, переведення на іншу роботу, оплати за час вимушеного прогулу і накладання дисциплінарних стягнень, за винятком спорів працівників, вказаних у\~частині третій статті 221\~і\~статті 222\~цього Кодексу. Згідно ч.1 стаття 233 КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Початком перебігу строку звернення до суду є день досягнення дитиною трирічного віку тобто [INFO] . З позовом [PERSON] звернулася 08.11.2021 року, а отже встановлений законом тримісячний строк нею не пропущений. Згідно статті 265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. В судовому засіданні належними й допустимими доказами підтверджено існування трудових правовідносин між позивачем та відповідачами, які не є припиненими на законних підставах на момент судового розгляду. Позивачем поза розумним сумнівом доведено, що навіть не зважаючи на порушення процедури повідомлення про істотну зміну умов праці, вона погодилася на укладання строкового трудового договору (контракту) із відповідачем шляхом направлення відповідної письмової заяви. Натомість представником відповідача не надано жодних переконливих обґрунтувань щодо не укладення відповідачем 1 або уповноваженим ним органом контракту з позивачкою на посаду, яка за нею гарантовано зберігалася на період перебування у соціальній відпустці та яка відповідала її кваліфікації, стажу та виконуваним попереднім трудовим обов`язкам за наявності висловленої письмової згоди позивача. Згідно ч.1 статті 9 ЦК України, положення Цивільного кодексу України застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Згідно ч.1, ч.2 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про визнання дій відповідача Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області по перешкоджанню здійснення трудових прав позивачем та неукладенню з нею контракту керівника Слобожанського ДЗО № 3 - незаконними. Одночасно, з метою припинення порушення права позивача на працю, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення рішення про зобов`язання відповідачів, або уповноваженого ним органу, укласти з позивачем контракт керівника Слобожанського ДЗО № 3. Одночасно, суд вважає за необхідне звернути увагу учасників судового розгляду, що виконанням вказаного судового рішення жодним чином не порушуються права ІІІ особи [PERSON] , оскільки під час написання заяви про виконання обов`язків керівника Слобожанського ЗДО № 3 на період перебування основного працівника (позивача) у соціальній відпустці, вона тим самим уклала строковий трудовий договір, погодившись одразу ж на його припинення в разі припинення такої відпустки основним працівником. Визначаючи розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, суд зазначає наступне: Згідно статті 263 ЦПК України,\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Розгляд справи в суді тривав понад 10 місяців, що було пов`язано з форс-мажорними, непереборними обставинами, в тому числі, пов`язаними з військовою агресією Російської Федерації проти України та проведенням активних бойових дій на території Чугуївського району Харківської області, яка відноситься до юрисдикції суду. Весь цей час порушене трудове право позивача не було відновлене, а тому, на думку суду, має бути зараховане як час вимушеного прогулу, за який слід стягнути на його користь середній заробіток. Відповідно до ч.1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (принцип диспозитивності цивільного судочинства) У постанові від 26 червня 2018 року у справі № 809/1231/16 Верховний Суд зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Суд при\~прийнятті рішення\~про задоволення\~позовних вимог\~має не\~лише вирішити\~позовні вимоги\~відповідно до\~принципів верховенства\~права,\~а й\~обрати найбільш\~ефективний спосіб\~захисту порушеного\~права.\~Суд не\~може вийти\~за межі\~позовних вимог\~та в\~порушення принципу\~диспозитивності самостійно\~обирати правову\~підставу та\~предмет позову\~(постанови\~Верховного Суду\~від 6\~березня 2019\~року у\~справі №\~571/1306/16-ц,\~від 29\~травня 2019\~року у\~справі №\~2-3632/11,\~від 15\~липня 2019\~року у\~справі №\~235/499/17,\~від 17\~липня 2019\~року у\~справі №\~523/3612/16-ц,\~від 24\~липня 2019\~року у\~справі №\~760/23795/14-ц,\~від 25\~вересня 2019\~року у\~справі №\~642/6518/16-ц,\~від 30\~жовтня 2019\~року у\~справі №\~390/131/18,\~від 6\~листопада 2019\~року у\~справах №\~464/4574/15-ц,\~№ 756/17180/14-ц,\~від 13\~листопада 2019\~року у\~справі №\~697/2368/15-ц,\~від 4\~грудня 2019\~року у\~справі №\~635/8395/15-ц,\~від 1\~квітня 2020\~року у\~справі №\~686/24003/18,\~від 1\~липня 2020\~року у\~справі №\~287/575/16-ц,\~від 19\~серпня 2020\~року у\~справі №\~287/587/16-ц).\~Вихід за\~межі позову\~можливий у\~виняткових випадках,\~зокрема,\~коли повний\~та ефективний\~захист прав,\~свобод та\~інтересів пов`язаний\~із захистом\~саме тих\~прав,\~свобод та\~інтересів,\~щодо яких\~подана позовна\~заява (постанова\~Верховного Суду\~від 24\~вересня 2019\~року у\~справі №\~819/1420/15). На переконання суду, вирішення питання щодо стягнення з відповідачів на користь позивача суми середнього заробітку, в тому числі й за весь час розгляду справи в суді, не змінює предмет і підстави спору, а лише стосується ефективності й обсягу захисту порушеного права За таких обставин, суд вважає за необхідне визначити розмір середнього заробітку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, за час вимушеного прогулу з наступного дня після не допуску позивача до роботи та не укладення з нею контракту по день ухвалення рішення суду, тобто з 11.09.2021 року по 05.10.2022 року. Середній заробіток працівника визначається відповідно до приписів ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Згідно з п.5 розділу ІV вказаного Порядку, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз.2 п.8 Порядку). Згідно із статтею 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку. Суд вважає за необхідне зазначити, що\~внаслідок неналежної поведінки посадових осіб відповідача 1, з 11.09.2021 року позивач перебувала у стані цілковитої невизначеності щодо свого працевлаштування, що вочевидь, є недопустимою поведінкою у відношенні працівника з безперервним стажем роботи понад 10 років у сфері освіти та бездоганною репутацією. Через протиправні й незаконні дії та бездіяльність відповідача позивач була позбавлена можливості реалізувати своє право на працю, заробляти собі на життя та забезпечувати свою родину, в тому числі й в умовах особливого періоду дії військового стану в Україні. Згідно положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в зв`язку з чим з відповідачів на користь позивача належить стягнути суми сплаченого судового збору в розмірі 908,00 та 1000,00 гривень (а.с.9-10). На підставі викладеного,

Outcome: partial