Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням -житловим будинком [ADDRESS] , посилаючись на те, що позивач перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який, 28 жовтня 2021 року було розірвано. Зазначив, що відповідач [PERSON] та її син [PERSON] , протягом останніх трьох років у спірному житлі не проживають, хоча позивач не чинив їм перешкод у користуванні даним житловим приміщенням. Відповідачі коштів на утримання житла та оплату комунальних послуг не надають. У будинку немає особистих речей відповідачів, спірним житлом вони не цікавляться. Реєстрація [PERSON] та [PERSON] за даною адресою зумовлює для [PERSON] додаткові матеріальні затрати. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Данилюк О.Є. подав відзив на позовну заяву, у якому відповідач позов не визнав та зазначив, що надане позивачем реєстраційне посвідчення на житловий будинок [ADDRESS] свідчить про його право власності на будинок, який був ним реконструйований. В подальшому відповідач створив новостворене майно, на яке у [PERSON] відсутнє право власності, оскільки він не прийнятий в експлуатацію. Зазначив, що будівництво нового будинку здійснене за час перебування у шлюбу, за спільні кошти подружжя, а тому є об`єктом спільної сумісної власності. [PERSON] та [PERSON] тимчасово перебувають за кордоном за умовами та характером роботи, однак із 06 по 28 листопада 2021 року - [PERSON] , а у березні 2021 року - [PERSON] перебували вдома у відпустці. Ними не втрачено будь-якого інтересу до вказаного житлового приміщення. Враховуючи наведене, у задоволенні позову просить відмовити за його безпідставністю. Позивач [PERSON] відповіді на відзив не подавав. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 07 грудня 2021 року у даній справі відкрито провадження та ухвалено провести її розгляд у порядку загального позовного провадження. 10 березня 2022 року у даній справі закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить суд їх задовольнити з підстав наведених у позові. Також зазначив, що 10 листопада 2021 року відповідач [PERSON] приїзджала до будинку [ADDRESS] , у неї присутні свої особисті речі. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Данилюк О.Є. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та проти їх задоволення заперечив з підстав наведених у відзиві на позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився та про причину неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. [PERSON] та [PERSON] із 19 грудня 2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.10.2021 року - розірвано. Згідно реєстраційного посвідчення, виданого 01 червня 2001 р. Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації, цілий житловий будинок [ADDRESS] , за [PERSON] на праві особистої власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Василишин С.Й. 28.05.2001 р. за реєстровим №4406 та записано в реєстрову книгу за №172. Домоволодіння [ADDRESS] в цілому складається з одного житлового будинку. Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №296244948 від 25 січня 2022 року, 23 лютого 2017 року за [PERSON] на праві приватної власності зареєстровано земельну ділянку, площею 0,25 га., цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із інформації викладеній у листі Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області №179 від 09.03.2022 року, згідно по господарського обліку житловий будинок по [ADDRESS] числиться за гр. [PERSON] з 2001 року. Позивач не звертався до виконавчого комітету щодо надання дозволу на проведення реконструкції вищевказаного будинку чи дозволу на початок будівництва. Відповідно до акту опитування сусідів від 9 березня 2022 року, складеного комісією Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, за адресою: [ADDRESS] знаходиться житловий будинок (незавершене будівництво, яке триває з 2002 року і по даний час). Згідно довідки №445 від 03 вересня 2021 р., виданої виконавчим комітетом Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, та копії Будинкової книги, у будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається із акту опитування №13 від 31.08.2021 року, складеного комісією Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, але не проживають у будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено поясненнями сусідів. В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив ту обставину, що в будинку за адресою: [ADDRESS] , з 2017 року не проживають [PERSON] та [PERSON] , оскільки вони виїхали на проживання за кордон. Як вбачається із копії квитків, [PERSON] перебувала в Україні з 05 по 26 листопада 2021 року. Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частинами першою, другою статті 319 ЦК України, передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Статтею 346 ЦК України, врегульовані підстави припинення права власності, а саме: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викуп пам`яток культурної спадщини; примусове відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиція; конфіскація; припинення юридичної особи чи смерті власника. Судом встановлено, що [PERSON] , колишня дружина позивача, та її син [PERSON] не проживають в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] з 2017 року, у зв`язку із їх перебуванням за межами території України. Проте, відповідач [PERSON] перебувала в Україні 05 листопада 2021 року та знаходилась 10 листопада 2021 року у позивача за адресою: [ADDRESS] , не втративши інтересу до житла, що [PERSON] підтверджено в судовому засіданні. Крім цього, суд зазначає, що позивачем проведено реконструкцію спірного будинку, який було розпочато з 2002 року, що підтверджено актом-опитування від 09.03.2022 року, складеним Великобірківською селищною радою, тобто у момент перебування [PERSON] у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] внаслідок чого було створене нове майно, яке в силу вимог ст..60, 62 СК України належить до спільної сумісної власності подружжя. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. (ст. 68 СК України). Таким чином, суд, оцінивши та дослідивши докази надані сторонами, проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням слід задовольнити частково, визнавши [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . У позові [PERSON] до [PERSON] слід відмовити. Задовольняючи позов частково, суд зазначає, що відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає будинку за адресою: [ADDRESS] , оскільки тривалий час не користується ним, заяв у Великобірківську селищну раду Тернопільського району Тернопільської області про його тимчасову відсутність та збереження за ним права користування спірним житлом - не подавав. Адже, [PERSON] був відсутній за місцем своєї реєстрації понад строки, встановлені ст. 405 ЦК України, що підтверджено наведеними та дослідженими судом доказами. При цьому, зазначеним відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували поважність причин його відсутності, у тому числі тих, які б підтверджували необхідність виїзду його за кордон, перебування там з поважних причин, не втрату ним інтересу до проживання у спірному домоволодінні. Крім цього, суд не бере до уваги твердження представника відповідача [PERSON] - адвоката Данилюка О.Є. про те, що [PERSON] навідувався у спірний будинок у листопаді 2021 року, оскільки доказів, які б підтверджували зазначену обставину суду не надано. Таким чином, аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . На підставі наведеного,

Outcome: partial