Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

02.04.2021р. до Оболонського районного суду міста Києва з позовною заявою про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації) звернулось приватне акціонерне товариство страхова компанія ПЗУ Україна, яка в обґрунтування позовних вимог зазначила, що 15.02.2018р. між ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" та [PERSON] (далі - страхувальник) був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів N АМ.125248, предметом якого є страхування автомобіля "Renault Logan", державний реєстраційний номер [NUMBER] . 30.09.2018р. в м. Києві по просп. С.Бандери, 9-Б трапилась ДТП за участю застрахованого автомобіля "Renault Logan", державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля "Peugeot 205", державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача у справі [PERSON] . Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 20.11.2018р. у справі № 756/13564/18 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. 02.10.2018р. до позивача звернувся водій [PERSON] із заявою про пошкодження транспортного засобу в зв`язку з ДТП, що є страховим випадком відповідно до умов договору страхування, та позивач, на підставі страхового акту, розрахунків сум страхового відшкодування до них, виходячи з рахунків СТО, здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 109 906 грн. 46 коп. 12.09.2019р. та 18.05.2020р. позивач направив на адресу відповідача вимогу щодо компенсації суми виплаченого страхового відшкодування. У відповідь на вищевказані вимоги 09.06.2020 року відповідач повідомив позивача про факт взаєморозрахунку з третьою особою [PERSON] на загальну суму у розмірі 56 535,00 грн., на підтвердження чого надав копію розписки від 31.10.2018 року. Так, 17.06.2020 року на адресу відповідача було направлено уточнену вимогу щодо компенсації суми виплаченого страхового відшкодування з урахуванням часткового відшкодування шкоди третій особі. Зазначену вимогу було повністю проігноровано та жодних дій, спрямованих на врегулювання даного питання в досудовому порядку, з боку відповідача не було здійснено. Станом на 29.03.2021 р. суму страхового відшкодування відповідачем не погашено. З огляду на викладене позивач просить стягнути з відповідача 53 371 грн. 46 коп. страхового відшкодування та судовий збір. 09.04.2021р. Оболонським районним судом міста Києва з огляду на те, що відповідач згідно довідки відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА зареєстрований у Святошинському районі міста Києва, та, як слід, компетентним та належним судом для розгляду даної справи є Святошинський районний суд міста Києва, прийнято Ухвалу, згідно якої вирішено цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до [PERSON] , третя особа [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди передати на розгляд до Святошинського районного суду міста Києва. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 02.06.2021р. позовна заява за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до [PERSON] , третя особа [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди прийнята до розгляду, розгляд справи вирішено здійснювати у прядку спрощеного позовного провадження. 16.08.2021р. до Святошинського районного суду міста Києва надійшло клопотання позивача, в якому він просив розглядати справу без участі представника позивача за наявними у справі матеріалами. 21.09.2022 року На адресу суду надійшла заява від відповідача про долучення до матеріалів справи Висновку експерта №01-18/07 від 18.07.2022 року. Згідно якого, за заявою [PERSON] від 11.02.2022 року було проведено транспортно товарознавчу експертизу по дослідженню колісного транспортного засобу RENAULT LOGAN, д.н.з. [NUMBER] . В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи у його відсутність та про підтримання позовних вимог в повному обсязі. Відповідач та представник відповідача в судове засідання також не з`явились. Відзив від відповідача у встановлений законом строк не надійшов. Від представника відповідача- адвоката Птечел М.В. надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, з`ясувавши всі обставини, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, прийшов до наступного висновку. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК). Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст.79 ЦПК України є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 15.02.2018р. між ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів N АМ.125248, предметом якого є майнові права страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з: володінням, користуванням і розпорядженням визначеним цим договором транспортним засобом - страхування транспортного засобу; життям, здоров`ям та або працездатністю застрахованих осіб під час знаходження їх у забезпеченому транспортному засобі - страхування від нещасних випадків на транспорті (а.с.7-15). 30.09.2018р. об 20.50 год. в м. Києві по просп. С.Бандери, 9-Б трапилась ДТП за участю застрахованого автомобіля ""Renault Logan", державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля "Peugeot 205", державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача у справі [PERSON] . Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 20.11.2018р. у справі № 756/13564/18 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с.26). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 02.10.2018р. [PERSON] звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку до договору страхування Авто КАСКО (а.с.19). 02.10.2018р. Позивач здійснив огляд транспортного засобу, про що склав акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) (а.с.27). Згідно рахунку ТОВ «Арма Моторс» № VSK0042575 від 10.10.2018р., ремонтної калькуляції № 6906 від 03.12.2018р. ремонт автомобіля складає 111 501,46 грн. (а.с.29-36). 17.01.2019р. позивачем прийняте рішення про визначення, нарахування та виплату страхового відшкодування у розмірі 76 934,52 грн., про що складений страховий акт № UA 2018093000025/L01/03. (а.с.37). 22.01.2019 відповідно до платіжного доручення №25169 позивачем на користь ТОВ «Арма Моторс» виплачено страхове відшкодування у розмірі 76934,52 грн. (а.с.39). 28.05.2019р. позивачем прийняте рішення, згідно якого загальний розмір страхового відшкодування визначений у 109906,46 грн, до сплати визначено - 32971,94 грн, про що складений страховий акт № UA 2018093000025/L01/04. (а.с.44). 30.05.2019 відповідно до платіжного доручення №30677 позивачем на користь ТОВ «Арма Моторс» виплачено страхове відшкодування у розмірі 32 971,94 грн. (а.с.46). З метою досудового врегулювання спору ПрАТ "СК " ПЗУ Україна" 17.09.2019р. за вихідним N 1294730 та 18.05.2020 р. за вихідним N 1294730 направило [PERSON] претензії щодо відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП, в яких позивач просив відповідача відшкодувати шкоду в розмірі 109 906 грн. 46 коп. У відповідь на вищевказані вимоги 09.06.2020 року відповідач повідомив позивача про факт взаєморозрахунку з третьою особою [PERSON] на загальну суму у розмірі 56 535,00 грн., на підтвердження чого надав копію розписки від 31.10.2018 року (а.с.52). 17.06.2020 року на адресу відповідача було направлено уточнену вимогу щодо компенсації суми виплаченого страхового відшкодування з урахуванням часткового відшкодування шкоди третій особі. Зазначену вимогу було повністю проігноровано та жодних дій, спрямованих на врегулювання даного питання в досудовому порядку, з боку відповідача не було здійснено Відповідач не здійснив виплату позивачу відшкодування шкоди. Страхування відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування" це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 4 статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. У ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний (завданий) збиток. Згідно з приписами статті 9 Закону України «Про страхування» розмір страхової суми, яка виплачується при настанні страхового випадку, визначається за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. При цьому страхова сума може бути встановлена по окремому страховому випадку, групі страхових випадків, договору страхування у цілому, а страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Аналогічна норма міститься і в частині 3 статті 988 ЦК України, відповідно до якої страхова виплата за договором страхування не може перевищувати розміру реальних збитків. Так, згідно з даними висновку експерта, які надані відповідачем, за результатами проведення транспортно товарознавчої експертизи по дослідженню колісного транспортного засобу № 01-18/07 від 18.07.2022 вартість відновлюваного ремонту та матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "RENAULT LOGAN" д.н.з. [NUMBER] , склала разом 137 857,11 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. Таким чином, відповідно до вказаних норм закону від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки. З огляду на положення ст.1192 ЦК України, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просив стягнути суму виплаченого страхового відшкодування в тому числі з підстав, передбачених ст.993 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Пунктом 1 частини 2 ст. 141 ЦПК України перебачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати по справі.

Outcome: approved