Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

02 липня 2021 року представник заявника адвокат Самойленко А.О. звернулась до суду з вказаною заявою, якою просить встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою : [ADDRESS] , РНОКПП - [NUMBER] , державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, серія ЖТ № 2102-0022, виданого на підставі рішення Борщівської сільської ради народних депутатів Радомишль-ського району Житомирської області 24 вересня 1997 року (земельна ділянка загальною площею 0,26 га, з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку, земельна ділянка розташована на території с. Борщів Борщівської сільської ради Радомишльський район, Житомирська область), виданого « [PERSON] ». Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що заявнику належить Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, серія ЖТ № 2102-0022, виданого на підставі рішення Борщівської сільської ради народних депутатів Радомишльського району Житомирської області 24 вересня 1997 року. Проте, у вказаному Державному акті по батькові заявника записано невірно, а саме « [PERSON] », замість вірного - « [PERSON] ». Для подальшого розпорядження своєю земельною ділянкою заявнику необхідно встановити, що Державний акт дійсно їй належить, адже пол батькові в Державному акті та паспорті заявника відрізняється. Тому, [PERSON] змушена звернутися до суду із вказаною заявою. Ухвалою суду від 05 липня 2021 року провадження у справі відкрито та призначено судове засідання. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість представник заявника подала до суду заяву, якою заяву підтримала та просила задовольнити, а розгляд справи просила проводити без участі заявника та представника заявника. Дослідивши подані заяви заявника та заінтересованих осіб, матеріали справи, суд прийшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, судом розглядаються справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частинами 4, 5 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [INFO] в с. Борщев Радомишльського району Житомирської області народилась [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданий Радомишльським ВРАЦС 15 червня 1960 року. Батьками заявника вказано - [PERSON] та [PERSON] . 27 квітня 1965 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого Палацом одруження м. Київ 27 квітня 1965 року. Після реєстрації шлюбу заявнику присвоєну прізвище - [PERSON] . 16 липня 1998 року Ватутінським РУ ГУ МВС України в місті Києві видано паспорт громадянки України на ім`я [PERSON] серії [NUMBER] . 04 вересня 2002 року [PERSON] присвоєно реєстраційний номер облікової книжки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - [NUMBER] . Згідно копії договору купівлі-продажу від 25 квітня 1997 року, [PERSON] купила у [PERSON] домоволодіння під [ADDRESS] . В технічному паспорті на вказане домоволодіння власником зазначено - [PERSON] . Судом також встановлено, що [PERSON] належить Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, серія ЖТ № 2102-0022, виданого на підставі рішення Борщівської сільської ради народних депутатів Радомишльського району Житомирської області 24 вересня 1997 року (земельна ділянка загальною площею 0,26 га, з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку, земельна ділянка розташована на території с. Борщів Борщівської сільської ради Радомишльський район, Житомирська область). Однак, як вбачається з копії вказаного Державного акту, по батькові заявника вказано « [PERSON] » замість « [PERSON] » як вказано в паспорті. Зазначена помилка в документі зроблена внаслідок лінгвістичного перетворення по батькові. Частиною 1 ст. 319 ЦПК України встановлено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 12 постанові № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Судом встановлено, що заявник зверталась до Відділу у Радомишльському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області із заявою про виправлення помилки в Державному акті, протеи у відповідь їй було повідомлено про неможливість виправлення відповідної помилки в Державному акті серії ЖТ № 2102-0022 виданого на ім`я « [PERSON] », а саме «по батькові» та рекомендовано звернутися до суду для вирішення вказаного питання. Згідно відповіді Державного архіву Житомирської області за № Ш-1992/01 від 25.07.2022 року, у протоколах сесій та засідань виконкому Борщівської сільської ради за 1997 рік рішення про надання земельної ділянки у приватну власність [PERSON] не виявлено. Протокол сесії Борщівської сільської ради від 24.09.1997 року у документах, які передані на зберігання до Державного архіву Житомирської області відсутній. З матеріалів справи вбачається, що підтвердження факту належності правовстановлюючого документу необхідне [PERSON] для можливості розпоряджатися своєю власністю. В ході дослідження матеріалів справи та перевірки їх доказами суд прийшов висновку, що знайшов своє підтвердження факт, що [PERSON] належить земельна ділянка загальною площею 0,26 га, з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку, земельна ділянка розташована на території с. Борщів Борщівської сільської ради Радомишльський район, Житомирська область на підставі державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, серія ЖТ № 2102-0022, виданого на підставі рішення Борщівської сільської ради народних депутатів Радомишльського району Житомирської області 24 вересня 1997 року. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявник у інший спосіб не може довести факт належності правовстановлюючого документу і зазначені обставини перешкоджають розпоряджатися своїм майном, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом. Відтак, сплачений [PERSON] при звернені до суду з заявою про встановлення факту судовий збір не відшкодовується за рахунок іншої сторони.

Outcome: approved