Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови оформити припинення трудових відносин позивача з представництвом фірми «ДЕУ Електронікс Юроп ГмбХ» в Україні та видати позивачу трудову книжку з записом про звільнення з роботи; зобов`язати відповідача оформити припинення трудових відносин позивача з представництвом фірми «ДЕУ Електронікс Юроп ГмбХ» в Україні та видати позивачу трудову книжку з записом про звільнення з роботи; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.03.2007 позивач була прийнята на роботу в представництво фірми «ДЕУ Електронікс Юроп ГмбХ» в Україні на посаду менеджера з маркетингу. Наказом від 07.02.2011 позивачу надано відпустку по догляду за дитиною з 14.02.2011 до досягнення дитиною трьох років 01.12.2013. Відповідно до рішення ліквідатора фірми «ДЕУ Електронікс Юроп ГмбХ» від 08.04.2011 представництво фірми «ДЕУ Електронікс Юроп ГмбХ» вилучене з Реєстру представництв. Як зазначає позивач, представництво фірми «ДЕУ Електронікс Юроп ГмбХ» в Україні перебувало на обслуговуванні у відповідача. Позивачем було направлено лист з вимогою оформити припинення її трудових відносин з Представництвом та видати трудову книжку з записом про звільнення з роботи, однак відповідачем було відмовлено з тих підстав, що Представництво не зверталося до дирекції «ІНПРЕДКАДРИ» з питання оформлення припинення трудових відносин з [PERSON] та запропоновано отримати трудову книжку без запису про звільнення у своєму офісі. Позивач вважає відмову дирекції «ІНПРЕДКАДРИ» внести необхідний запис у трудову книжку незаконною та такою, що порушує її права, тому звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 24.03.2020 було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 04.05.2020 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд закрити провадження в зв`язку з відсутністю предмета спору для позовного провадження цивільного судочинства, посилаючись на ту обставину, що Дирекція ДП «ГДІП» не є роботодавцем [PERSON] та не заперечує, що позивач була працівником представництва «ДЕУ Електронікс Юроп ГмбХ» (ФРН) в Україні. Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, суд встановив. Згідно відомостей трудової книжки серії [NUMBER] позивача, Наказом №22і від 01.03.2007 [PERSON] прийнята на роботу в Представництво фірми «ДЕУ Електронікс Юроп ГмбХ» (ФРН) в Україні на посаду менеджера з маркетингу з 01.03.2007. Наказом від 07.02.2011 [PERSON] надано відпустку по догляду за дитиною з 14.02.2011 до досягнення дитиною трьох років 01.12.2013 згідно заяви. Листом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 02.12.2019 позивача було повідомлено на її запит від 28.11.2019, що згідно рішення ліквідатора «ДЕУ Електронікс Юроп ГмбХ» (ФРН) від 08.04.2011 б/н представництво «ДЕУ Електронікс Юроп ГмбХ» (ФРН) вилучене з Реєстру представництв, про що компанію поінформовано листом Міністерства від 24.09.2012 №4305-05/36055-13. Листом дирекція «Інпредкадри» ДП «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв» у відповідь на звернення [PERSON] від 18.12.2019 повідомила останню, що дирекція «Інпредкадри» з 28.07.2018 не має повноважень засвідчувати своїм підписом та печаткою Дирекції усі записи про роботу, що внесені в трудову книжку працівника за час роботи в Представництві, оскільки з вказаної дати відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок з моменту зазначеної дати, покладається на керівника іноземного представництва. Для вирішення питання [PERSON] запропоновано звернутися до компанії «ДЕУ Електронікс Юроп ГмбХ» (ФРН) або до суду. Трудову книжку без запису про звільнення запропоновано [PERSON] отримати у Дирекції протягом робочого дня. Статтею 48 КЗпП України передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуть на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Пунктом 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на працівників передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Як вбачається з матеріалів справи, 01.09.2003 між Державним підприємством «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв» (далі - Дирекція) та Компанією «ДЕУ Електронікс Юроп ГмбХ» (ФРН) (далі - Представництво) був укладений Договір №1099-і щодо співробітництва в галузі ведення кадрової роботи, пов`язаної з оформленням громадян України на роботу в Представництво. У відповідності до п.2.1.3 Договору, Дирекція зобов`язалася у відповідності до трудових договорів та повідомлень Представництва вносити необхідні записи в трудові книжки працівників Представництва. Крім того, у відповідності до положень пункту 2.1.2 Договору, Дирекція також зобов`язалась приймати на зберігання, а при необхідності виписувати нові трудові книжки. Водночас, згідно полежень п. 2.2.1. Представництво прийняло на себе зобов`язання: дотримуватися чинного трудового законодавства України при працевлаштуванні громадян України; письмово повідомляти Дирекцію про зміни в трудових відносинах з працівником (прийом, перевід, звільнення) - не пізніше дати зміни; бере на себе відповідальність за достовірність всіх повідомлених даних та своєчасність їх подання в Дирекцію. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] не подавала до представництва фірми «ДЕУ Електронікс Юроп ГмбХ» (ФРН) в Україні заяву про звільнення. Разом з тим, рішення суду, яким встановлено, що [PERSON] було звільнено з посади менеджера з маркетингу представництва фірми «ДЕУ Електронікс Юроп ГмбХ» (ФРН) в Україні, та яке набрало законної сили, також відсутнє. Внаслідок чого було встановлено, що факт навмисного ухилення відповідачем від видачі позивачці належним чином оформленої її трудової книжки, відсутній, оскільки, з врахуванням положень п. 2.1.3 Договору від 01.09.2003, внесення необхідних записів в трудові книжки, здійснюється у відповідності до контрактів та повідомлень Представництва. З 28.07.2018 ДП «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв» не має повноважень вносити в трудову книжку працівника записи про роботу та засвідчувати їх своїм підписом та печаткою, за час роботи в Представництві, зокрема записи щодо оформлення припинення трудових відносин позивача із представництвом фірми «ДЕУ Електронікс Юроп ГмбХ» (ФРН) в Україні. З урахуванням викладеного, згідно із зазначеними нормами закону належним відповідачем у справі є роботодавець - Представництво, що приймає на себе обов`язки, згідно п. 2.2.5 Договору від 01.09.2003, письмово повідомляти Дирекцію про зміни в трудових відносинах з працівником (прийом, перевід, звільнення) - не пізніше дати зміни. Враховуючи, що вказаного повідомлення відповідачу Представництвом здійснено не було, тому оформлення припинення трудових відносин та видача трудової книжки позивачці з записом про звільнення з роботи в даному випадку виникло не з вини ДП «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв». Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленні сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у х сукупності. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає і рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийняття. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказами в цілому, та і кожного доказу. Відповідно до п. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. З огляду на викладене, виходячи з встановлених обставин справи та вимог чинного законодавства, якими регламентовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed