Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

23.03.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій просив зняти арешт з нерухомого майна - квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] (номер запису про обтяження 12315942), який накладено постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 27.11.2015 року про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню №49124486. Позов вмотивовано тим, що [PERSON] в рахунок виконання зобов`язання за договором позики набув право власності на майно, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] . Позивачем було встановлено, що за квартирою наявна заборона. Тому і виникла необхідність звернення до суду з позовом. Ухвалою суду від 29.03.2021 року призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 16.09.2021 року витребувано докази. 11.11.2022 року до суду надійшов відзив від представника відповідача, в якому просив відмовити у задоволенні позову. \~Позивач в в позовній заяві просив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про дату та час судового засідання було повідомлено належним чином. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, про дату та час судового засідання було повідомлено належним чином. Відповідно дост. 280 ЦПК Українисуд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Відповідно до положень\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільно-процесуальним Кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч.1,2\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20.10.2020 року №228838065, що на квартиру [ADDRESS] накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження. Особа, майно якої обтяжується - [PERSON] . Відповідно до\~ст.41 Конституції України\~та ст.1 Першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.316,317,319,321 ЦК України). Відповідно до ст.ст.\~317,\~319,\~321 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно положень\~ст.27 ч.2 п.1 Закону України\~\~«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно на нерухоме майно та їх обтяжень»\~підставою для припинення обтяження є рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Отже, враховуючи те, що за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право позивача вільно і відкрито користуватися своїм майном, перешкоджає реалізувати свої права, як власника, та які підлягають захисту в судовому порядку, є підстави для задоволення позову.

Outcome: approved