Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

30.03.2021 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до Обслуговуючого кооперативу «Садівницьке товариство «Кременище», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Емеральд Ленд» та просив суд визнати протиправною відмову Обслуговуючого кооперативу «Садівницьке товариство «Кременище» у прийнятті в члени Обслуговуючого кооперативу «Садівницьке товариство «Кременище» [PERSON] та визнати [PERSON] членом Обслуговуючого кооперативу «Садівницьке товариство «Кременище». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є сином [PERSON] , який був членом Обслуговуючого кооперативу «Садівницьке товариство «Кременище». [INFO] [PERSON] помер. Після смерті батька, [PERSON] успадкував його майно яке залишилося після смерті, а саме земельну ділянку, площею 0,12 га (КН 3222487000:04004:5029), що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.08.2018 року. У зв`язку з цим, у [PERSON] виникла необхідність у набутті статусу члена Обслуговуючого кооперативу «Садівницьке товариство «Кременище». Однак в позасудовому порядку реалізувати свої права як спадкоємця [PERSON] на членство в Обслуговуючому кооперативі «Садівницьке товариство «Кременище» неможливо. Позивач вказує, що 08.08.1983 року створено та зареєстровано Садівницьке товариство «Кременище». Починаючи з 1971 року [PERSON] працював робочим господарства «Новосілки» та займався розведенням бджіл. Починаючи з 2010 року [PERSON] був членом СТ «Кременище» та сплачував відповідні членські внески. У 1986 році [PERSON] отримав у користування земельну ділянку № [NUMBER] , площею 0,12 га, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Ходосівська сільська рада, садове товариство «Кременище». У 2013 році [PERSON] отримав відповідне свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 18.12.2013 року та став законним власником земельної ділянки. Після смерті батька, позивач виявив намір бути прийнятим в члени Кооперативу, виконувати вимогу Статуту, сплатити вступний та вносити членські внески у розмірі та порядку визначеному Статутом та 20.11.2018 року надіслав на ім`я голови правління Обслуговуючого кооперативу «Садівницьке товариство «Кременище» [PERSON] , заяву про вступ до Обслуговуючого кооперативу «Садівницьке товариство «Кременище» від 16.11.2018 року. Проте заява, так і не була отримана адресатом, а причина невдала спроба вручення (передача на зберігання). 10.09.2020 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було винесено рішення у справі № 369/4958/19, яким позов було задоволено частково та зобов`язано Обслуговуючий кооператив «Садівницьке товариство «Кременище» розглянути заяву [PERSON] про вступ до Обслуговуючого кооперативу «Садівницьке товариство «Кременище», у порядку встановленому Статутом товариства, протягом 10 днів з дня набрання рішенням законної сили. На виконання вищевказаного рішення суду Обслуговуючий кооператив «Садівницьке товариство «Кременище» розглянув заяву [PERSON] , однак відмовив у задоволенні його заяви від 22.01.2021 року про прийняття останнього в члени Обслуговуючого кооперативу «Садівницьке товариство «Кременище». Причиною відмови, став той факт, що відповідач фактично не визнає батька [PERSON] [PERSON] членом Обслуговуючого кооперативу «Садівницьке товариство «Кременище», а тому посилається на відсутність підстав для прийняття [PERSON] в члени Обслуговуючого кооперативу «Садівницьке товариство «Кременище» як спадкоємця. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.03.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі. 27.07.2021 року представник відповідача через канцелярію суду зареєстрував письмові пояснення у справі, в яких зазначив, що вважає позовну заяву необґрунтованою та безпідставною, і відповідно просив суд, залишити її без задоволення. 30.09.2021 року представник позивача через канцелярію суду зареєстрував письмові пояснення, в яких зазначив, що просить суд прийняти до уваги ці письмові пояснення та задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.07.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений у встановлений законодавством порядку. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як передбачено ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. Судом встановлено, що 08.08.1983 року створено та зареєстровано Садівницьке товариство «Кременище». У 1986 році [PERSON] отримав у користування земельну ділянку № [NUMBER] , площею 0,12 га, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Ходосівська сільська рада, садове товариство «Кременище». У 2013 році [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 18.12.2013 року та став законним власником земельної ділянки. Після смерті батька, позивач виявив намір бути прийнятим в члени Кооперативу, виконувати вимогу Статуту, сплатити вступний та вносити членські внески у розмірі та порядку визначеному Статутом та 20.11.2018 року надіслав на ім`я голови правління Обслуговуючого кооперативу «Садівницьке товариство «Кременище» [PERSON] , заяву про вступ до Обслуговуючого кооперативу «Садівницьке товариство «Кременище» від 16.11.2018 року. Проте заява, так і не була отримана адресатом, а причина невдала спроба вручення (передача на зберігання). 10.09.2020 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було винесено рішення у справі № 369/4958/19, яким позов було задоволено частково та зобов`язано Обслуговуючий кооператив «Садівницьке товариство «Кременище» розглянути заяву [PERSON] про вступ до Обслуговуючого кооперативу «Садівницьке товариство «Кременище», у порядку встановленому Статутом товариства, протягом 10 днів з дня набрання рішенням законної сили. На виконання вищевказаного рішення суду Обслуговуючий кооператив «Садівницьке товариство «Кременище» розглянув заяву [PERSON] , однак відмовив у задоволенні його заяви від 22.01.2021 року про прийняття останнього в члени Обслуговуючого кооперативу «Садівницьке товариство «Кременище». Згідно п. 1.7. Статуту ОК «СТ «Кременище» здійснює свою діяльність на земельній ділянці наданій йому в постійне користування для організації колективного саду рішенням Київського облвиконкому № 211 від 25.04.1983 року та № 91 від 24.03.1986 року загальною площею 4,7 га території Ходосівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Кількість садових ділянок 86, розміром від 0,05 до 0,12 га. Аналогічні пункти містяться в попередній редакції Статуту ОК «СТ «Кременище», затверджений протоколом Загальних зборів членів № 1 від 01.06.2007 року. Судом також встановлено, що позивачем щодо членства [PERSON] , було надано витяг з протоколу засідання ОК «СТ «Кременище» № 11 від 26.12.2009 року. Відповідно до протоколу засідання правління № 11 ОК «СТ «Кременище» № 11 від 26.12.2009 року на вищевказаному засіданні були присутні: в.о. голови правління [PERSON] , члени правління [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Проте підпис [PERSON] у протоколі відсутні. Відповідно до заяви [PERSON] останній стверджує, що він був відсутній на засіданні правління 26.12.2009 року, а підпис на протоколі засідання правління № 11 ОК «СТ «Кременище» № 11 від 26.12.2009 року схожий на його підпис, але це не підпис [PERSON] . Відповідно до ч. 2 п. 9.1 ( в редакції затвердженій протоколом Загальних зборів членів № 1 від 01.06.2007 року, та чинний станом на 26.12.2009 року) виконавчим органом ОК «СТ «Кременище» є правління Товариства на чолі з Головою. В разі, якщо до складу членів Товариства входить менше ніж 10 членів, обирається лише Голова Товариства. Жодним із пунктів Статуту ОК «СТ «Кременище» не вказується про посаду в.о. голови правління, про яку зазначається у протоколі засідання правління № 11 ОК «СТ «Кременище» від 26.12.2009 року. Згідно з абз. 2 п. 9.3.3. Статуту рішення приймаються більшістю голосів за наявності не менше як 2/3 складу членів правління Товариства. У випадку рівності голосів вирішальни є голос голови правління товариства. З огляду на те, що у протоколі засідання правління № 11 ОК «СТ «Кременище» від 26.12.2009 року відсутній підпис [PERSON] , а підпис [PERSON] виконаний не ним, оскільки останній був відсутній на засіданні правління 26.12.2009 року, збори правління товариства були не повноважні, оскільки були присутні 3 з 5 членів, а відповідно до абз. 2 п. 9.3.3 Статуту рішення правління має прийматися за наявності не менше як 2/3 складу членів правління Товариства. Також, у протоколі засідання правління № 11 ОК «СТ «Кременище» від 26.12.2009 року у п. 4 розділу «Вирішили» вказується про прийняття в члени с/т «Кременище» [PERSON] , закріпити ділянку № [NUMBER] площею 0,08 га та внести в касу товариства 600,00 грн і вступних і представити документи особистої справи члена с/т «Кременище». Проте, у редакціях статутів ОК «СТ «Кременище», затверджений протоколом Загальних зборів членів № 1 від 01.06.2007 року, та чинний станом на 26.12.2009 року (пп 1.4.2. п. 1.4) та редакцій, затвердженій протоколом Загальних зборів членів № 21 від 19.10.2016 року, яка є чинною на теперішній час (п. 1.7), вказується, що кількість садових земельних ділянок ОК «СТ «Кременище» - 86. Відповідно до п. 5.4. Статуту ОК «СТ «Кременище», затвердженій протоколом Загальних зборів членів № 1 від 01.06.2007 року, та чинній станом на 26.12.2009 року та п. 5.4 Статуту ОК «СТ «Кременище», затвердженій протоколом загальних зборів членів № 21 від 19.10.2016 року, яка є чинною на теперішній час, кількість членів Товариства не може перевищувати кількості земельних ділянок на які поділена земельна ділянка Товариства. Підтвердження про внесення [PERSON] вступного внеску та паю для набуття членства ОК «СТ «Кременище», як цього вимагає п. 5.1 Статуту ОК «СТ «Кременище», затверджений протоколом Загальних зборів членів № 1 від 01.06.2007 року, та чинній станом на 26.12.2009 року, у Відповідача немає. На підтвердження меж земельних ділянок в ОК «СТ «Кременище» 86, представником відповідача було надано генеральний план території Відповідача. Водночас наданий позивачем генеральний план території ОК «СТ «Кременище» Києво-Святошинського району Київської області є лише проектом, що підтверджується листом ДП "УКРНДПІЦИВІЛЬБУД" від 04.01.2022 року № 03. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Отже позовні вимоги [PERSON] , не підтверджені матеріалами справи та не підлягають задоволенню судом. Відповідно до статті 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Разом із тим, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів позивача суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Відповідно до ст.141\~ЦПК України судові витрати суд покладає на позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed