Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

У вересні 2022 року позивач звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачкою відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького управління юстиції 05.05.2015 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис №622. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що спільне життя з відповідачкою не склалося, сторони втратили почуття поваги та любові, разом не проживають, спільне господарство не ведуть; подальше сумісне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. Також [PERSON] вказав, що від шлюбу подружжя мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , спір щодо місця проживання якої між сторонами відсутній. 21.09.2022 року судом постановлено ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання 13.10.2022 року позивач не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, також подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги визнала, просила їх задовольнити. За таких обставин та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, судове засідання не фіксувалось звукозаписувальним технічним засобом. Дослідивши докази по справі, встановивши нижчезазначені факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Так, згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, зареєстрованому 05.05.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького управління юстиції, актовий запис №022. На теперішній час позивач з відповідачкою шлюбних стосунків не підтримують, спору про поділ майна між ними немає, спільне господарство вони не ведуть. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, оскільки фактично шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинились, спільне життя суперечить інтересам сторін. Відповідачка вимоги позову визнає повністю, що не порушує її прав, а також прав, свобод чи інтересів інших осіб. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст.142 ЦПК України, враховуючи те, що відповідачкою до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при подачі позову, тобто, у розмірі 496 грн. 20 коп. Тому, з урахуванням повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню 50 відсотків від сплаченого нею судового збору, тобто 496 грн. 20 коп. На підставі ст.ст. 24, 114, ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved