Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

16.05.2022 року орган опіки та піклування Єланецької селищної ради звернувся в суд з позовом в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивують тим, що відповідачка [PERSON] є матір`ю неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Протягом тривалого часу відповідачі зловживають спиртними напоями, ніде не працюють, основний дохід сім`ї складають соціальні виплати на дітей, більшу частину яких вони витрачають не за призначенням, а для придбання алкогольних напоїв. Відповідачі не створюють в будинку гідних умов проживання для своїх дітей, вживають алкогольні напої, не доглядають, не утримують на належному рівні своїх дітей, часто залишають дітей без нагляду. Періодично сім`я відповідачів перебувала під соціальним супроводом комунального закладу "Центр надання соціальних послуг" Єланецької селищної ради під час якого з ними проводились бесіди, надавалися роз`яснення та рекомендації щодо відповідального батьківства, ведення здорового способу життя. Відповідачі неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дітей, вчинення домашнього насильства. Проте, всі прийняті заходи мали незначний, тимчасовий вплив на відповідачів, які не змінили свого ставлення до виконання батьківських обов`язків. Діти були поставлені на облік в службі у справах дітей Єланецької селищної ради як діти, які перебувають у складних життєвих обставинах. Вказані фактори вказують на те, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов`язків, а тому просили суд позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав по відношенню до [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав по відношенню до [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у разі позбавлення батьківських прав [PERSON] або відібрання дітей без позбавлення батьківських прав просили накласти заборону на відчуження житла, яке є власністю [PERSON] та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , так як його продаж або вчинення інших правочинів до вищевказаного майна, призведе до звуження обсягу існуючих майнових прав дітей та/або порушення охоронюваних законом інтересів дітей. Ухвалою від 23.05.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, з підстав вказаних в позовній заяві, просила задовольнити його повністю. В разі неявки відповідачів просила провести заочний розгляд справи. Відповідачі у визначений строк відзив до суду не направили, у судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили, тому, у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, за заявою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Вислухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Так, декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Положеннями ст. 3 Конвенції про права дитини (ратифікована Україною 27.02.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 164 СК України передбачено вичерпний перелік обставин, за яких матір або батька може бути позбавлено батьківських прав щодо усіх дітей або когось з них. Батьки можуть бути позбавленні батьківських прав у разі, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом статті 164 СК України позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (пункт 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"). Згідно ст. 150 СК України, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, відповідачка [PERSON] є матір`ю неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 9-14). Відомості про батьків [PERSON] в його актовому записі про народження зазначено, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька записано за її вказівкою (а. с. 10). Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 9, 11-14). З матеріалів справи слідує, що діти зареєстровані разом з відповідачами за адресою: [ADDRESS] (а. с. 15). У ході розгляду справи по суті встановлено, що починаючи з 2020 року сім`я неодноразово потрапляла у поле зору соціальних служб, зокрема, дітей неодноразово ставили на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах (а. с. 23, 27), сім`ю брали під соціальний супровід (а. с. 24-26, 28-30). Причиною надмірної уваги до сім`ї відповідачів збоку соціальних служб стало неналежне виконання відповідачами батьківських обов`язків відносно дітей, зловживання алкоголем в результаті чого виникали сварки та бійки, випадки домашнього насильства відносно дружини, санітарно-гігієнічні умови для проживання в будинку не дотримувалися, продуктами харчування сім`я не забезпечена (а. с. 31). Під час обстежень умов проживання відповідачів за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що умови для проживання дітей незадовільні, житловий будинок у аварійному стані, одяг, взуття, постільна білизна перебувають у занедбаному стані, продукти харчування відсутні, їжа не приготовлена, батьки зловживають алкогольними напоями, (а. с. 16-22). З матеріалів справи слідує, що профілактичні бесіди з відповідачами, проведені представниками служби у справах дітей Єланецької селищної ради, та неодноразові виклики на засідання комісії з питань захисту прав дитини при Єланецькій селищній раді позитивних результатів не дали, мали незначний, тимчасовий вплив на відповідачів, які не змінили свого ставлення до виконання батьківських обов`язків. Рішенням виконавчого комітету Єланецької селищної ради № 85 від 13.07.2021 року малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] влаштовано до комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний будинок дитини» Миколаївської обласної ради на повне державне забезпечення. З 24.02.2022 року діти були евакуйовані з місця, де ведуться бойові дії до Чернівецької області, де перебувають і зараз. За весь час перебування дітей у центрі до початку бойових дій батьки [PERSON] та [PERSON] відвідували дітей один раз 02.08.2021 року та двічі телефонували (а.с. 35, 120). Як слідує із повідомлення комунального закладу «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради № 03-80 від 01.02.2022 року [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , перебувають у вказаному Центрі з 02.07.2021 року по теперішній час. За вказаний період [PERSON] та [PERSON] відвідували дітей один раз 03.08.2021 року (а.с. 45). У зв`язку з тим, що прийняті соціальними службами заходи так і не дали бажаного результату, а відповідачі не стали на шлях виправлення, висновком органу опіки та піклування Єланецької селищної ради від 08.12.2021 року за №6332/04-23 прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно дітей (а. с. 44). У ході розгляду справи судом встановлено, що відповідачка [PERSON] має у своїй власності житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 46). Відповідачі підсобного господарства не ведуть, за місцем проживання характеризуються негативно, ведуть легковажний спосіб життя, нехтують своїми батьківськими обов`язками, часто залишають дітей без догляду та нагляду, зловживають спиртними напоями, на придбання яких витрачають соціальні виплати, які отримують від держави на утримання дітей, неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 184 КУпАП, тобто за неналежне виконання батьківських обов`язків та вчинення вказаних дій особою повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого та ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті (а. с. 47-58). Із пояснень допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] слідує, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дітей: не займаються їх вихованням та утриманням, не піклуються про них, не проявляють батьківської турботи, не створили елементарних умов для проживання дітей, не створили санітарно-гігієнічні умови для дітей, діти часто ходили брудні, голодні і роздягнені, часто залишали дітей без нагляду, часто влаштовували гулянки та зловживали алкогольними напоями в ході яких між ними виникали сварки, що призвело до вчинення відповідачем насильства у відношенні дружини. З відповідачами неодноразово проводилися профілактичні бесіди щодо належного виконання батьківських обов`язків та здорового способу життя, вони також неодноразово попереджувалися про адміністративну відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків. Відповідачі ігнорували всі попередження і не виконували рекомендації працівників соціальних служб і продовжували постійно зловживати спиртними напоями, витрачаючи на це також кошти соціальної допомоги на дітей, які отримували від держави. Вказані фактори як кожен окремо, так і в сукупності, перебувають в причинному зв`язку з винною поведінкою відповідачів і розцінюються судом як ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Згідно судової практики Європейського суду з прав людини, між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які у залежності від природи та важливості можуть переважати над інтересами батьків (справа "Хант проти України", п. 54). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дітей. Суд враховує, що відповідачі не приділяють уваги вихованню, навчанню та розвитку своїх дітей, не піклуються про їхній фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не спілкуються з ними в обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення, не займаються їх вихованням, не створили умов для нормального проживання дітей у сім`ї та ведуть такий спосіб життя, який формує у дітей неправильне уявлення про засади та правила життя у суспільстві та відповідно впливає на їхнє відношення до оточуюючих. При вирішенні справи суд приходить до висновку, що така поведінка відповідачів є зразком байдужого, зневажливого ставлення до поняття сім`ї та людей, з якими вони перебувають у родинному зв`язку. З огляду на викладене, з метою захисту інтересів дітей, суд прийшов до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Між тим, як встановлено в ході розгляду справи відповідач [PERSON] з 02.06.2022 року був призваний на військову службу за мобілізацією (а.с. 117). Неможливість батька на даний час брати участь у вихованні дітей, піклуватись про їх розвиток, приділяти їм належну увагу обумовлена об`єктивними обставинами, оскільки останній призваний на військову службу. Ухилення від виконання юридичного обов`язку завжди є актом свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. За таких обставини, суд вважає за необхідне відібрати у відповідача [PERSON] неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] без позбавлення батьківських прав. Крім того, відповідно до ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», за дітьми сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особам з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Частиною 4 статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Відповідно до ч. 3 ст. 25 вказаного Закону, у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.06.2020 року, відповідачці [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою [ADDRESS] (а.с. 46). Враховуючи наведені вище обставини, з метою захисту житлових прав дітей, суд вважає необхідним накласти заборону на відчуження житла за вказаною адресою до досягнення дітьми повноліття. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів судовий збір в дохід держави у розмірі 992,40 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial