Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач зазначила, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.03.2008, яке видане на підставі рішення від 12.02.2008 року за № 63 їй належить на праві приватної власності однокімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі окрім позивача, зареєстрований її колишній чоловік - [PERSON] , [INFO] . Відповідач не проживає за вказаною адресою з червня 2019 року, що підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов від 26 січня 2022 року. Позивачу доводиться оплачувати за відповідача всі комунальні та інші послуги, його подальша реєстрація за вказаною вище адресою є недоцільною, обтяжуючою і перешкоджає позивачу в праві користування та розпорядження. Відповідач не проживає у вказаній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особисті речі в квартирі відсутні. Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні представника позивача адвокат Філіпова О.В. позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення в повному обсязі, надала пояснення аналогічні позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з?явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті Броварського міськрайонного суду Київської області. В судовому засіданні свідок [PERSON] засвідчила, що працює конс`єржом у будинку де розміщена спірна квартира, відповідача в спірній квартирі не бачила більше трьох років, його речі в квартирі відсутні. В судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача зазначила, що з 2019 року не бачила відповідача у спірній квартирі, речі відповідача у спірній квартирі відсутні, комунальні послуги за користування квартирою позивач сплачує сама. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.03.2008 року, яке видане на підставі рішення від 12.02.2008 року за № 63 [PERSON] належить на праві приватної власності однокімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов від 26.01.2022 р., складений депутатом Броварської міської ради Броварського району Київської області VIII скликання Тимченко Л.Г. , у квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: позивач - [PERSON] ; відповідач - [PERSON] . Згідно вищевказаного Акту обстеження житлово-побутових умов, який складений при свідках, відповідач [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстрований, але не проживає більше року. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 30 квітня 2002 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області, шлюб між сторонами було розірвано. У ст. 383 ЦК України зазначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 150 ЖК УРСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім?ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч.1. ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 р. (Закон № 475/97-ВР) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , так як не проживає у даній квартирі більше одного року. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved