Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

В липні 2022 [PERSON] звернулась до суду з позовом відповідно до якого просила стягнути аліменти з [PERSON] на свою користь на утримання сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Мотивувала тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та являються батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідач не виконує свій обов`язок з утримання сина, що являється підставою звернення до суду. Ухвалою суду від 27.07.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач у судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву відповідно до якої просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у встановлений судом строк відзив не подав. Враховуючи неявку відповідача, який був належно повідомлений про місце, дату та час судового засідання та не повідомив про причини неявки, відсутність відзиву, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку вирішення спору. Судом встановлено, сторони являються батьками [PERSON] , [INFO] (на 5 а.с.). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.08.2017 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Повернуто [PERSON] дошлюбне прізвище [PERSON] (рішення а.с. 6). У серпні 2019 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила відповідно прізвище на [PERSON] (свідоцтво а.с.12). [PERSON] проживає та зареєстрований разом із матір`ю [PERSON] (довідка а.с. 7, 8, 11). У відповідності до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У справі «Хант проти України» від 07.12.2006 Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, далі - СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 180 СК України). Згідно ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Визначаючись щодо розміру аліментів на утримання дитини враховуючи, обставини передбачені ст. 182 СК України, а також звичайні потреби дитини, рівність обов`язку батьків в утриманні свого сина, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України\~з відповідача\~на користь\~держави належить\~стягнути 992,40\~грн судового\~збору,\~так як\~позивач була\~звільнена від\~його сплати. На підставі викладеного та

Outcome: approved