Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

Представник Обслуговуючого кооперативу «Житлово - будівельний кооператив «Суднобудівник-21» (м. Київ, вул. Бальзака, 63Б), звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] )про стягнення заборгованості. Ціна позову - 20204 гривень 25 копійки. Свої вимоги мотивує тим, що Обслуговуючий кооператив «Житлово - будівельний кооператив «Суднобудівник-21» відповідно до власного Статуту здійснює обслуговування будинку [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Як власник, зобов`язана своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги відповідно до умов договору з організацією. Так у Відповідача за несвоєчасну та не повну оплату з травня 2017 року виникла заборгованість, яка станом на 01 червня 2022 року становить 15045,15(п`ятнадцять тисяч сорок п`ять) гривень. У зв`язку із простроченням сплати відповідачем боргу позивачем також нараховано 3% річних у розмірі 829,85 грн. та інфляційні втрати у розмірі 4329,25 грн. На неодноразові звернення Позивача з вимогою погасити суму заборгованості за спожиті послуги Відповідач не реагує. Також Позивач зазначає, що у вересні 2021 року звертався до Деснянського районного суду м. Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Відповідача заборгованості за спожиті житлові послуги. 10 вересня 2021 року винесено відповідний судовий наказ, проте ухвалою суду від 06 жовтня 2021 року скасований за заявою Відповідача. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15 липня 2022 року провадження в справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 01 вересня 2022 року на адресу Деснянського районного суду м. Києва від представника позивачки за довіреністю Т.В.Кіщук надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, відповідач просить відмовити в задоволені позовних вимог, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що суму нарахованих платежів позивач не обґрунтував, а надав лише копії документів, які не зазначають факти (обставини) підтвердження виникнення будь-яких зобов`язань перед позивачем. 20 вересня 2022 року на адресу Деснянського районного суду м. Києва надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. 26 вересня 2022 року на адресу Деснянського районного суду м. Києва надійшло заперечення на відповідь на відзив. Всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. З письмових матеріалів справи вбачається, що Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Суднобудівник-21» здійснює утримання та обслуговування будинку [ADDRESS] . Таким чином, позивач є обслуговуючою організацією вказаного будинку та здійснює його утримання, обслуговування та експлуатацію, забезпечує утримання вказаного будинку і споруд та прибудинкових територій. З письмових матеріалів справи вбачається, що [PERSON] згідно реєстрації прав власності з даними реєстрових книг Комунального підприємства Київської міської Ради «Київського міського бюро технічної інвентаризації» зареєстрована та є власником кв. [ADDRESS] . Вказана обставина не заперечувалася представником відповідача в судовому засіданні. Згідно п. 1.1. Статуту ЖБК «Суднобудівник-21» - є обслуговуючий кооператив, створений шляхом об`єднання фізичних осіб для забезпечення житлом членів кооперативу і їхніх сімей шляхом будівництва багатоповерхового будинку квартири за кошти членів кооперативу, а також для наступного управління та експлуатації цього будинку. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово- комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово- комунальних послуг; послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно- технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов`язання споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо - фактично користувався ними. Стороною позивача на підтвердження заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком, утримання будинку і прибудинкової території долучено до позовної заяви довідку - розрахунок (а.с.15), проте суд вказаний доказ приймає критично з урахуванням наступного. З вказаної довідки вбачається, що заборгованість станом на 01.06.2022 року складає 15045,15 грн. Облік заборгованості розпочато з травня 2017 року та вказано, що станом на травень 2017 року вже існував борг. Таким чином, представник позивача, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надав належних та допустимих доказів на підтвердження виникнення боргу станом на травень 2017 року в сумі 122118,40 грн. (деталізація періоду, суми, тариф). Представник позивача в судовому засіданні вказала, що розрахунок за послуги з утримання будинку та прибудинкової території обчислюється з урахуванням площі квартири та тарифу, розмір якого затверджується загальними зборами. З пояснень представника позивача вбачається, що надання житлових послуг надалі здійснює Позивач, але у 2017 році в будинку [ADDRESS] було створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Оберіг 63-б». Протягом часу свого існування не надавало власникам жодних житлових послуг, хоч і виставляло рахунки за оплату. Але 04.08.2021 року воно ліквідовано за рішенням співвласників будинку. Розмір тарифу було затверджено протоколом № 3/21 Загальних зборів ЖБК «Суднобудівник-21». Проте копію вказаного протоколу не було долучено до позовної заяви та не подано стороною позивача в судовому засіданні. Не Надано Протокол № 3/21 Загальних зборів ЖБК «Суднобудівник-21» складений 18.10.2021 року, який би містив данні щодо вирішення питання тарифів за послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Надана стороною позивача, облікова відомість за період з травня 2017 року по червень 2022 року, не містить даних щодо тарифу та складових суми 15045,15 гривень, інфляційних витрат у сумі 4329,25гривень та 3% річних в сумі 829,85 гривень, а всього 20 204,25 гривень яку позивач просить стягнути. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості у вказаному розмірі та невизначеність періоду заборгованості, суд не вбачає законних підстав для задоволення позову через недоведеність. Відповідно до положення ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed