Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-09 00:00:00

Позивач АТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в розмірі 128369 гривень 38 копійок, посилаючись на те, що 14 серпня 2019 року між АТ «Альфа-Банк» і відповідачкою було підписано Оферту на укладання угоди про надання кредиту № 501173286, у зв`язку із чим відповідачці було надано кредит строком на 48 місяців в сумі 99979 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом, визначених в Оферті в розмірі 18,99 % річних та комісії за обслуговування кредиту в розмірі 2,25 % від суми кредиту, а також комісійної винагороди за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в Банку згідно діючих Тарифів позивача. Проте, відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого, станом на 13.06.2022 року утворилась заборгованість у розмірі 128369,38 гривень, яка складається з: 72468,64 гривень\~заборгованості за тілом кредиту, 18602,08 грн. - заборгованість за відсотками та 37298,66 грн. заборгованість по комісії, яку позивач разом із судовими витратами просить стягнути з відповідачки. Ухвалою від 31.08.2022 року було відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та прийнято рішення про розгляд справи з повідомленням сторін. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи; відповідачка, якій було направлено повістки про виклик до суду за останнім відомим зареєстрованим місцем її проживання та яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, відзиву на позов не подала. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. У відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити частково з таких підстав. Згідно з матеріалами справи, позивач є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, має право на здійснення банківських операцій (а.с.44). Судом встановлено, що 14 серпня 2019 року між АТ «Альфа-Банк» і [PERSON] було підписано кредитний договір у виді Оферти на укладання угоди про надання кредиту № 501173286, у зв`язку із чим відповідачці [PERSON] було надано кредит строком на 48 місяців в сумі 99979 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом, визначених в Оферті в розмірі 18,99 % річних та комісії за обслуговування кредиту в розмірі 2.25 % від суми кредиту, а також комісійної винагороди за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в Банку згідно діючих Тарифів позивача. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідачка, всупереч договірним зобов`язанням, в установлені терміни не повернула належні грошові суми, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яка підтверджується розрахунком. Так, згідно з розрахунком боргу, наданим позивачем, розмір загальної заборгованості [PERSON] перед позивачем станом на 13.06.2022 року складає 128369 грн. 38 коп., з яких: 72468,64 гривень\~заборгованості за тілом кредиту, 18602,08 грн. - заборгованість за відсотками та 37298,66 грн. заборгованість по комісії (а.с.26). Вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що відповідно до частин першої, другої\~статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Альфа-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, оскільки фактично отримані та використані позичальником [PERSON] кошти в добровільному порядку АТ «Альфа-Банк» не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача прострочену суму заборгованості за тілом кредиту в сумі 72468 гривні 64 копійок та заборгованість за відсотками, розмір яких було передбачено Офертою, в сумі 18602 гривень 08 копійок. В той же час, у стягненні суми комісії слід відмовити виходячи з такого. Згідно із частиною першоюстатті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Роздруківка доданої до позову Публічної пропозиції на укладення договору про банківське обслуговування або їх огляд на сайті позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634\~ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки відповідачу не були відомі Умови надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, які могли бути змінені банком в односторонньому порядку. Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 09 грудня 2019 року, справа № 524/5152/15-ц, провадження № 61-8862сво18, дійшов висновку про те, що положення спірного кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій у вигляді винагороди за додатковий моніторинг погашення кредиту та за резервування ресурсів є нікчемними, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою\~статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», частиною четвертою\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок. Також, у постанові КЦС ВС від 19 серпня 20202 року у справі № 641/11984/15-ц міститься положення про те, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Зазначена винагорода є платою за послуги, що супроводжують кредит, тому пункти договору, які передбачають її сплату, є нікчемними. Офертою на укладання угоди про надання кредиту № 501173286 від 14 серпня 2019 року передбачено, що комісія є винагородою за обслуговування кредиту, переказ коштів та приймання готівки, а тому суд приходить до висновку, що вона є платою за послуги, що супроводжують кредит, тому дані пункти договору, які передбачають її сплату, є нікчемними, у зв`язку із чим позовні вимоги банку у частині стягнення заборгованості за комісією є необґрунтованими з вищевказаних підстав і до задоволення не підлягають. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у справі у вигляді сплаченого судового збору пропорційно до задоволеної суми позову, що складає 1760 гривень 13 копійок: 2481 (сума сплаченого судового збору за подання позову) : 128369, 38 гривень (сума заявленої до стягнення заборгованості позивачем) х 91070,72 гривень (сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачки) = 1760 гривень 13 копійок.

Outcome: partial