Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 6 вересня 2013 року Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, посилаючись на те, що протягом останніх років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося; між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення ними шлюбних відносин, які подружжя не підтримує близько одного року. Від спільного подружнього життя у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , котрий на даний час є неповнолітнім; сторони є внутрішньо переміщеними особами та домовилися, що син проживатиме із батьком, а матір дитини після розлучення виїжджатиме за кордон; збереження сім`ї неможливе, шлюб існує формально і подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, а тому [PERSON] просить суд шлюб розірвати та визначити місце проживання малолітнього сина із ним. У судове засідання позивач не прибув і подав заяву, в котрій позов підтримав, просив такий задовольнити і пояснив, що немає змоги брати участь у розгляді справи; відповідач у телефонному режимі підтвердила подання заяви про розгляд справи за її відсутності, позов визнала та не заперечила проти розірвання шлюбу, якщо на цьому наполягає позивач; так само погодилася на те, щоб син проживав із батьком, оскільки вона планує невдовзі виїхати за межі України. Представник третьої особи у судовому засіданні вважав доцільним проживання дитини разом із батьком, що обґрунтував на основі Висновку органу опіки та піклування, а також виходячи з інтересів дитини. З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення учасника, дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Тому до ухвалення судового рішення судом роз`яснено наслідки відповідної процесуальної дії. Також судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 6 вересня 2013 року в Комінтернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції; від спільного подружнього життя у сторін народився син [PERSON] 4 листопада 2013 року, котрий є неповнолітнім та, як встановлено у судовому засіданні, проживає із позивачем; сторони припинили подружні відносини та спільного господарства не ведуть протягом останнього року. Згідно із статтею\~24\~Сімейного Кодексу\~України шлюб\~ґрунтується на\~вільній згоді\~жінки та\~чоловіка.\~Примушування жінки\~та чоловіка\~до шлюбу\~не допускається;\~відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких дійсних обставинах, що ґрунтуються на наведених нормах Сімейного Закону суд дійшов висновку, що примирення між сторонами неможливе, оскільки як вбачається із позицій сторін їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально; подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача, а також їх малолітнього сина; визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Водночас місцевим судом під час розгляду цієї справи вирішувалось питання про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] . Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області від 30 вересня 2022 року підтверджується доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] із батьком [PERSON] ; згідно Висновку дитина фактично проживає з батьком, має окрему кімнату з робочим столом, ліжком та шафою; забезпечена усім необхідним одягом та взуттям відповідного віку та сезону, а також продуктами харчування; мати проживає окремо; батьки дитини усно домовилися, що син після їх розлучення проживатиме із батьком, котрий на даний час займається його вихованням та доглядом, матеріально забезпечений, а тому орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього [PERSON] із батьком [PERSON] . Відповідно до положень ст. ст. 160, 161 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року в справі №200/952/18 зазначено, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу; лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Тому, із урахуванням вимог наведених норм, аналізуючи зібрані докази та матеріали справи, які не містять доказів про наявність такого спору між сторонами, позицій учасників про те, що вони дійшли згоди, враховуючи інтереси дитини, суд приходить до переконання визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з батьком, - позивачем по справі, що не позбавляє матері [PERSON] права та можливості особистого спілкування з сином, обов`язку брати участь в його утриманні та вихованні.

Outcome: approved