Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

У жовтні 2017 року Приватне підприємство «Валтар» звернулось до суду з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Нотари О. І., Товариства з обмеженою відповідальністю «Паллант-Груп», Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Малахової Г. І., [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Оболонський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень нотаріусів, визнання недійсним договору купівлі-продажу. Позовна заява мотивована тим, що в забезпечення зобов`язань позивача перед ПАТ «Радикал Банк» за кредитним договором № 1689/2-980 від 25 грудня 2012 року між ним та вказаним банком 25 грудня 2012 року було укладено іпотечний договір. Предметом іпотеки за вказаним договором є нерухоме майно, а саме: нежилі приміщення з № 1 по № 14 (групи приміщень № 619), загальною площею 196,80 кв. м, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Також поручителем за кредитним договором № 1689/2-980 від 25 грудня 2012 року є [PERSON] . У зв`язку з невиконання умов кредитного договору, рішенням Деснянського районного суду міста Києва стягнуто солідарно з ПП «Валтар» та [PERSON] на користь банка заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 507 128,54 грн. На підставі вказаного рішення судом 12 січня 2015 року було видано виконавчий лист № 2-4394 та 19.01.2015 року Оболонським РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження № 46091353, а 03 березня 2015 року - накладено арешт на все майно ПП «Валтар». Також, ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 12 березня 2015 року, в межах іншої цивільної справи з № 754/2034/15-ц на спірні нежилі приміщення, які належать на праві власності ПП «Валтар», накладено арешт. Записи про обтяження були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Позивач зазначає, що протягом 2014-2016 років поручитель [PERSON] добровільно сплатив на користь банку кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим позивачем 28 грудня 2016 року до Оболонського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві було подано заяву про закінчення виконавчого провадження внаслідок фактичного виконання рішення суду про стягнення заборгованості. Однак, постанову про закінчення виконавчого провадження № 46091353 було винесено Оболонським РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві лише 25 вересня 2017 року на підставі ухвали Деснянського районного суду м.Києва від 24 травня 2017 року у справі №754/10293/14-ц, відповідно до якої зобов`язано Оболонським РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві винести постанову про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №2-4394 про стягнення солідарно з [PERSON] і ПП «Валтар» на користь ПАТ «Радикал Банк» суми боргу у розмірі 1 507 128,54 грн. у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення суду. Разом із тим, 07 серпня 2017 року за результатом розгляду заяви іпотекодержателя ТОВ «Паллант-Груп» від 04 серпня 2017 року (яке набуло право вимоги за кредитним та іпотечними договорами) приватний нотаріус КМНО Нотара О. І. прийняв рішення про державну реєстрацію права власності на нежилі приміщення з № 1 по № 14 (групи приміщень 619), в літері А, загальною площею 196,80 кв. м, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , за ТОВ «Паллант-Груп». При цьому, факт відсутності заборгованості за кредитним договором та факт накладення арешту судом на спірне нерухоме майно нотаріусом не було враховано. На підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, укладеного 31 серпня 2017 року між ТОВ «Паллант-Груп» та [PERSON] , останній набув право власності на нежилі приміщення з № 1 по № 14 (групи приміщень 619), в літері А, загальною площею 196,80 кв. м, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . 01 вересня 2017 року приватний нотаріус ХМНО Малахова Г. І. прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на вказаний об`єкт за [PERSON] . На підставі викладеного ПП «Валтар» просить визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса КМНО Нотари О. І. від 07 серпня 2017 року № 36500068 про державну реєстрацію права власності на нежилі приміщення з № 1 по № 14 (групи приміщень № 619), в літері «А», загальною площею 196,80 кв. м, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , за ТОВ «Паллант-Груп»; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 31 серпня 2017 року № 2174 нежилих приміщень з № 1 по № 14 (групи приміщень № 619), в літері «А», загальною площею 196,80 кв. м, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , укладеного між ТОВ «Паллант-Груп» та [PERSON] , видавник: приватний нотаріус ХМНО Малахова Г. І.; визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса ХМНО Малахової Г. І. від 01 вересня 2017 року № 36863914 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нежилі приміщення з № 1 по № 14 (групи приміщень 619), в літері «А», загальною площею 196,80 кв. м, що розташовані за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24.05.2019 року у задоволенні позову відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено. Постановою Верховного суду від 21.04.2021 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 травня 2019 року, постанову Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Оболонського районного суду від 16.06.2021 року, провадження в частині позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Паллант Груп"- закрито. В судовому засіданні 16.06.2021 року третю особу Оболонський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві була замінено на його правонаступника Оболонський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ). В судовому засіданні 08.09.2021 року проведено заміну відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Нотари Олега Івановича на приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щура Олега Івановича у зв`язку зі зміною прідвища. Представниця позивача - адвокат Кучеренко О.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представниця відповідача [PERSON] - адвокат Бєлоус Л.В. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала в повному обсязі в зв`язку з неналежним способом захисту та неналежними відповідачами. Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щур Олега Іванович в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та заперечував проти задоволення позовних вимог. Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Галина Іванівна, в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, ухвалив проводити розгляд справи за відсутності відповідачів. Третя особа [PERSON] та представник третьої особи Оболонського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності третіх осіб. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 25 грудня 2012 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та ПП «Валтар» було укладено Кредитний договір №КЛ-1689/2-980 на відкриття відновлювальної кредитної лінії. В якості забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, 25.12.2012 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та ПП «Валтар» було укладено договір іпотеки згідно якого в іпотеку банку було передане нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення з №1 по №14 (групи приміщень №619) (в літ. А), загальною площею 196,80 кв.м., розташовані за адресою: [ADDRESS] (том 1, а.с. 14). Також, поручителем за кредитним договором № 1689/2-980 від 25 грудня 2012 року є [PERSON] . В 2014 році у ПП «Валтар» виникла заборгованість перед Банком по сплаті кредиту. На цій підставі Банк звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості. У зв`язку з невиконання умов кредитного договору рішенням Деснянського районного суду міста Києва стягнуто солідарно з ПП «Валтар» та [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 507 128,54 грн. На підставі вказаного рішення судом 12 січня 2015 року було видано виконавчий лист № 2-4394 та 19 січня 2015 року Оболонський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 46091353, а 03 березня 2015 року - накладено арешт на все майно ПП «Валтар». Також, судом встановлено, що ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 12 березня 2015 року, в межах іншої цивільної справи з № 754/2034/15-ц з вимогами про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, на нежилі приміщення з № 3 по №14 (групи № 619) будівельно-конструкторського бюро зі всіма об`єктами, функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 196,80 кв. м, які належать на праві власності ПП «Валтар», накладено арешт. Записи про обтяження були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Зокрема, 27 березня 2015 року державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Максименко Л. А. за результатом розгляду ухвали суду від 12 березня 2015 року прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 20346133 та внесла до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про обтяження № 9210199 щодо арешту об`єкту. 15.11.2016 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» укладено договір про відступлення права вимоги по Кредитному договору №КЛ-1689/2-980 від 25.12.2012 року, відповідно змінено іпотекодержателя вищезазначеного нерухомого майна з ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» на ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО». 29 листопада 2016 року ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» уклало з [PERSON] договори про відступлення права вимоги за вказаними кредитним та іпотечним договорами відповідно змінено іпотекодержателя вищезазначеного нерухомого майна з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» на [PERSON] . 22 травня 2017 року [PERSON] уклав з ТОВ «Паллант-груп» договір про відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором, а 23 травня 2017 року - договір про відступлення права вимоги за вказаним іпотечним договором (том 2, а.с. 203, 206). 04.08.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щуром (Нотари) Олегом Івановичем до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності №21754813 згідно якого, право власності на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення з №1 по №14 (групи приміщень №619) (в літ. А), загальною площею 196,80 кв.м., розташовані за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «ПАЛАНТ ГРУП». Зазначена реєстрація була проведено на підставі Договору, укладеного між [PERSON] та ТОВ «ПАЛАНТ ГРУП» про відступлення права вимоги за Кредитним договором №1689/2-980 від 25.12.2012 року укладеного між ПП «Валтар» та ПАТ «Радикал Банк», серія та номер: 1087, виданий 29.11.2016, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А.; дубліката Іпотечного договору укладеного між ПАТ «Радикал Банк» та ПП «Валтар» на виконання зобов`язань останнього за Кредитним договором №1689/2-980 від 25.12.2012 року, виданий 25.12.2012, видавник: приватний нотаріус Києва-Святошинського районного нотаріального округу Деребера Т.О. (том 2, а.с. 186). Однак, як з`ясувалось потім, протягом 2014-2016 років [PERSON] було добровільно сплачено на користь Банку та на казначейський рахунок державної виконавчої служби суму заборгованості за виконавчим листом №2-4394 від 12.01.2015 року в повному обсязі (останній платіж в розмірі 782252,91 здійснено в грудні 2016 року). 28.12.2016 ПП «Валтар» звернулось до Оболонського відділу ДВС з заявою про закінчення виконавчого провадження. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24.05.2017 задоволено скаргу ПП «Валтар», визнано неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Поліщук В.В. щодо неприйняття рішення про закінчення виконавчого провадження №46091353 (зведене виконавче провадження №46742553), зобов`язано Оболонський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ)винести постанову про закінчення виконавчого провадження №46091353 (зведене виконавче провадження №46742553). Як було встановлено судом в ході розгляду цієї скарги, [PERSON] та ПП «Валтар» в повному обсязі виплачено борг за виконавчим листом №2-4394 на загальну суму 1 507 128,54 грн. Із вказаної ухвали убачається, що листом Головного державного виконавця від 31.01.2017 позивачу відмовлено у задоволенні заяви про закінчення виконавчого провадження. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.04.2018 року у справі №756/3884/17 визнано припиненим іпотечний договір, серія та номер 2206, виданий 25.12.2012 року приватним нотаріусом Дереберою Тетяною Олександрівною, внесеного до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, запис про реєстрацію іпотеки №17336752, відносно нежилих приміщень з № 1 по № 14 (групи приміщень № 619) ( в літ.А) будівельно-конструкторського бюро, з усіма об`єктами функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 196,80 кв. м, за адресою: [ADDRESS] , внесених до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер майна № 33508884. Постановою Київського апеляційного суду від 27.01.2022 зазначене судове рішення скасовано і ухвалено рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Разом з тим, судом за наслідками розгляду цієї справи встановлено, що протягом 2014-2016 років [PERSON] сплатив на користь первинного кредитора кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на підставі рішення Деснянського районного суду м.Києва від 02.10.2014. 28.12.2016 подано заяву до Оболонського відділу ДВС про закінчення виконавчого провадження, яка листом відділу ДВС від 31.01.2017 залишена без задоволення. Ці дії в подальшому були оскаржені ПП «Валтар» до суду, який видав виконавчий документ і ухвалою від 24.05.2017 визнано неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Поліщук Віти Віталіївни щодо неприйняття рішення про закінчення виконавчого провадження № 46091353 (зведене виконавче провадження № 46742553) за виконавчим листом № 2-4394, виданим Деснянським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з [PERSON] і приватного підприємства «Валтар» на користь публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» суми боргу: 1507128 грн. 54 коп. у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом і зобов`язано Оболонський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 46091353 (зведене виконавче провадження № 46742553) за виконавчим листом № 2-4394, виданим Деснянським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з [PERSON] і приватного підприємства «Валтар» на користь публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» суми боргу: 1507128 грн. 54 коп. у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Така постанова була винесена державним виконавцем 25.09.2017. До цього, отримавши 01.03.2017 від [PERSON] вимогу від 10.02.2017 про усунення порушень, ПП «Валтар» повідомило нового кредитора про повне виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором (т.1 а.с.34). Незважаючи на це, [PERSON] 22 та 23 травня 2017 уклав з ТОВ «Паллант Груп» договори про відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, на підставі якого 07.08.2017 приватним нотаріусом КМНО Щуром О.І. прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на спірні приміщення за ТОВ «Паллант-Груп», яке в подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 31.08.2017 продало спірні приміщення [PERSON] . Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України). Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України). Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Як визначено у ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 5 цієї статті іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. При цьому, суд звертає увагу на те, що однією з засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність і розумність (ст.3 ЦК України). Всупереч цим засадам, нові кредитори [PERSON] , ТОВ «Паллант-Груп» не перевірили посилань ПП «Валтар» на припинення основного зобов`язання у зв`язку з його виконанням і вжили дій, за наслідками яких ПП «Валтар» позбавлено права власності на належні йому нежитлові приміщення. При цьому, суд визнає обґрунтованим те, що зобов`язання ПП «Валтар» перед ПАТ «Радикал Банк» були припинені з моменту останнього платежу [PERSON] , здійсненого ним на виконання рішення суду від 02.10.2014 у справі №754/10293/14-ц, у грудні 2016 року. Прийняття рішення про закінчення виконавчого провадження лише 25.09.2017 не свідчить про те, що до цього моменту свої кредитні зобов`язання не виконані ПП «Валтар» чи [PERSON] . Отже, суд визнає необґрунтованим вибуття з власності ПП «Валтар» належних йому на праві власності нежитлових приміщень з №1 по №14 (групи приміщень №619) (в літ. А), загальною площею 196,80 кв.м., розташовані за адресою: [ADDRESS] , оскільки реалізація прав іпотекодержателем на звернення стягнення на предмет іпотеки обмежується чинністю боргових зобов`язань, які як вже зазначалось вище були припинені з моменту виплати наявної заборгованості. У цьому провадженні позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса КМНО Нотари О. І. від 07 серпня 2017 року № 36500068 про державну реєстрацію права власності на нежилі приміщення з № 1 по № 14 (групи приміщень № 619), в літері «А», загальною площею 196,80 кв. м, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , за ТОВ «Паллант-Груп»; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 31 серпня 2017 року № 2174 нежилих приміщень з № 1 по № 14 (групи приміщень № 619), в літері «А», загальною площею 196,80 кв. м, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , укладеного між ТОВ «Паллант-Груп» та [PERSON] ; визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса ХМНО Малахової Г. І. від 01 вересня 2017 року № 36863914 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нежилі приміщення з № 1 по № 14 (групи приміщень 619), в літері «А», загальною площею 196,80 кв. м, що розташовані за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . Згідно зі ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Право особи, яка вважає себе власником майна, не підлягає захистові шляхом задоволення позову до чергового добросовісного набувача з використанням правового механізму, установленого ст. 215, 216 ЦК України. Норма ч. 1 ст. 216 зазначеного Кодексу не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. Враховуючи те, що позивач не є стороною правочинів, на підставі якого відповідачі ТОВ «ПАЛЛАНТ-ГРУП» та [PERSON] набували право власності на нежилі приміщення, ПП «Валтар» позбавлений можливості заявити вимоги про визнання даного правочину недійсним в порядку, передбаченому ст. 215 ЦК України. Оскільки позивачем обрано невірний спосіб захисту порушених прав, то позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» установлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Сукупний правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави. Сама собою державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17). Тому відсутні підстави для задоволення позову в частині вимог про скасування реєстрації права власності відповідачів на нежилі приміщення, виходячи із взаємопов`язаності таких вимог з вимогами про визнання вищевказаного правочину недійсним, у зв`язку з чим суд вважає правильним у позові відмовити у повному обсязі. Окрім того, суд вважає можливим вказати, що власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини (висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року, справа № 6-951цс16). Застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Відповідно до закріпленого в ст. 387 ЦК України загального правила власник має право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Враховуючи те, що судом встановлено, що майно ПП «Валтар», а саме нежилі приміщення з № 1 по № 14 (групи приміщень № 619), в літері «А», загальною площею 196,80 кв. м, що розташовані за адресою: [ADDRESS] вибули із володіння ПП «Валтар» після припинення зобов`язання, всупереч принципам добросовісності та справедливості, поза волею зазначеного підприємства, суд вважає, що єдиним належним способом захисту прав позивача є звернення до суду з позовом про витребування цього майна з чужого незаконного володіння останнього набувача. В цій справі, позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав та інтересів, що є підставою для залишення позовних вимог без задоволення.

Outcome: dismissed