Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 02 жовтня 2021 року вони з відповідачкою уклали шлюб, який був зареєстрований Більмацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №65. Спільних дітей не мають. Позивач зазначає, що не зважаючи на реєстрацію шлюбу, разом не проживали, а після 24 лютого 2022 року відповідачка почала уникати зустрічей з ним. Тому сторони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, а подальше подружнє життя є неможливим. Розірвати шлюб через органи реєстрації актів цивільного стану сторони позбавлені можливості через те, що позивачу невідоме місце проживання відповідачки. Позивач у судове засідання не з`явився, а його представник адвокат Ярошенко О. О. подав заяву, згідно якої просив розглянути справу за відсутності позивача та представника. Позов підтримав, просив розірвати шлюб. Відповідачка [PERSON] була належним чином повідомлена про розгляд справи відповідно до вимог ст. 121 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відзив на позовну заяву не подала, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02 жовтня 2021 року, який зареєстрований Більмацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №65 (а.с.9). Спільних дітей не мають. Згідно наданого витягу з наказу № 70 від 18 квітня 2022 року, солдат [PERSON] перебуває на військовій службі (а.с.48). Пунктом 1 ч. 1 ст. 252 ЦПК України передбачено, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках, зокрема перебування учасника справи на строковій військовій службі, а відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі, зокрема, перебування у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Проте, враховуючи, що позивач не може бути обмеженим у праві звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, а спільних дітей сторони не мають, тому суд вважає, що підстави для зупинення провадження відсутні, а позивач позбавлений можливості вирішити спір в позасудовому порядку. Судом встановлено, що сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені з лютого 2022 року. Спір про поділ майна - відсутній. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та до цього часу не поновили їх, а також позивач подав до суду заяву, в якій просив не надавати строк на примирення. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).\~\~ За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача так і відповідача, а тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 992 гривні 40 копійок, сплачений ним під час звернення з позовом до суду (а.с. 4). На підставі викладеного, ст.ст. 105, 112 СК України,

Outcome: approved