Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Ткачук Ю.В. звернулася в його інтересах до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бессараб О.В., в якому просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що заповіт складений від імені [PERSON] , 30 березня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бессараб О.В., зареєстрований в реєстрі за №441, в якому дата народження спадкоємця [PERSON] вказана « [INFO] », фактично складена [PERSON] , на користь [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог вказала, що 30 березня 2016 року [PERSON] , склав заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бессараб О.В., зареєстрований в реєстрі за №441, відповідно до якого, на випадок його смерті, зробив розпорядження, що належну йому: - квартиру [ADDRESS] , [PERSON] , заповідає [PERSON] , [INFO] ; - квартиру [ADDRESS] , [PERSON] , заповідає [PERSON] , [INFO] ; - земельну ділянку, яка розташована на території [ADDRESS], [PERSON] , заповідає [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] помер. В межах визначеного законодавством шестимісячного строку [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бессараб О.В. із заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після його смерті. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу було відмовлено у зв`язку з тим, що в тексті заповіту допущено помилку в даті його народження, а саме замість дати народження « [INFO] » вказано « [INFO] », що не відповідає дійсності. У позасудовому порядку виправити помилку в заповіті неможливо, оскільки заповідач помер. Оскільки дана обставина перешкоджає йому оформити спадщину, [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом про встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 грудня 2021 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження в справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 червня 2022 року витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бессараб О.В. копію спадкової справи №8 за 2021 рік, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. 22 липня 2022 року до суду надійшли витребувані у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бессараб О.В. докази. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник не з`явилися, однак 12 жовтня 2022 року до суду надійшло клопотання,в якому представник позивача - адвокат Ткачук Ю.В. вказала, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, справу розглянути без її участі, та без участі позивача. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, проте представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Гетьман Н.О. подала до суду заяви про визнання позову, у яких вказала, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] визнають позов в повному обсязі, просила розглянути справу у її відсутності та у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі документів. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бессараб О.В. в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак подала до суду заяву, в якій вказала, що у зв`язку із значним навантаженням та неможливістю явки в судове засідання, просить розглядати справу без її участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлено, що 30 березня 2016 року [PERSON] склав заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бессараб О.В., зареєстрований в реєстрі за №441, відповідно до якого, на випадок його смерті, зробив таке розпорядження: - належну йому квартиру [ADDRESS] , заповів [PERSON] , [INFO] ; - належну йому квартиру [ADDRESS] , заповів [PERSON] , [INFO] ; - земельну ділянку, яка розташована на території [ADDRESS], заповів [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 27 січня 2021 року. 18 лютого 2021 року спадкоємці за заповітом [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бессараб О.В. із заявами про прийняття спадщини за заповітом, яка залишилася після смерті [PERSON] 18 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бессараб О.В. заведено спадкову справу №8/2021 після смерті спадкодавця [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Квартира, яка розташована за адресою [ADDRESS] , належала спадкодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.12.2013 року. 19 серпня 2021 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бессараб О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належне їй спадкове майно. 19 серпня 2021 року [PERSON] було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме квартиру [ADDRESS] . 01 вересня 2021 року [PERSON] також подав до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бессараб О.В. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належне йому спадкове майно. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01 вересня 2021 року приватний нотаріус відмовив позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] , у зв`язку з помилкою в даті народження. Оскільки дана обставина перешкоджає йому оформити спадщину, а в позасудовому порядку виправити помилку в заповіті неможливо, [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що заповіт складений від імені [PERSON] , 30 березня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бессараб О.В., зареєстрований в реєстрі за №441, в якому дата народження спадкоємця [PERSON] вказана « [INFO] », фактично складена [PERSON] , на користь [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження. Згідно зі статтею 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п.6 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У частині четвертій статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Оскільки [PERSON] звернувся до суду з вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення, що може вплинути на спадкові права й обов`язки інших спадкоємців і спору між ними, судом відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Як встановлено судом, в тексті заповіту, що складений 30 березня 2016 року від імені [PERSON] допущено помилку в даті народження позивача [PERSON] , а саме замість дати народження « [INFO] » вказано « [INFO] », що не відповідає дійсності. За приписами статей 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з копії паспорту позивача [PERSON] , його датою народження є [INFO] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] визнали позов, а також факт, що заповіт складений від імені [PERSON] , 30 березня 2016 року , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бессараб О.В., зареєстрований в реєстрі за №441, в якому дата народження спадкоємця [PERSON] вказана « [INFO] », фактично складений на користь [PERSON] , [INFO] , про що їх представник подала суду відповідні заяви. При цьому судом встановлено, що представник відповідачів - адвокат Гетьман Н.О. не обмежена у повноваженнях на подання заяв про визнання позову, і таке визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Іншої особи на ім`я [PERSON] , який би був народжений [INFO] , судом не встановлено. Крім того, позивачем подано до суду договір-замовлення №9.145512К на організацію та проведення поховання від 29 січня 2021 року, що підтверджує той факт, що саме [PERSON] , замовляв організацію і проведення поховання спадкодавця [PERSON] , а також отримав довідку на одержання праху №9.145512К. Відтак, судом встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що заповіт складений від імені [PERSON] , 30 березня 2016 року, фактично складений на користь [PERSON] , [INFO] , що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки факт, який просить встановити позивач, породжує юридичні наслідки, адже встановлення даного факту необхідне позивачу для прийняття спадщини, при цьому. чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

Outcome: approved