Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] в якому просить стягнути з останньої заборгованість за договором № 530289011 від 19.09.2018р. у розмірі 17\~459,59 грн; вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 19.09.2018 року між сторонами укладено договір у вигляді заяви приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Встановлено кредит в сумі 21\~000,00 грн, максимальний розмір кредиту 25 000,00 грн, з процентною ставкою 11% річних. Строк кредитування 60 місяців. Відповідачем умови кредитного договору не виконувались належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість у спірному розмірі, яку позивач просить стягнути з відповідача. Відповідно до ст. ст. 625, 1054, 1055 Цивільного кодексу України та умов договору, просить позов задовольнити повністю. Разом із тим, просить вирішити питання про розподіл судових витрат, згідно з ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомила, не подала відзив на позовну заяву. З урахуванням того, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи та враховуючи наявність умов передбачених ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідив матеріали справи, з`ясував дійсні обставини справи та оцінив докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Судом встановлено, що 19.09.2018 року між сторонами по справі укладено договір у вигляді заяви приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Відповідачу встановлено кредит в сумі 21\~000,00 грн, максимальний розмір кредиту 25 000,00 грн, з процентною ставкою 11% річних. Строк кредитування 60 місяців. У зв`язку із виникненням заборгованості за вказаним договором, банк звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Між сторонами склались кредитні правовідносини, які регулюються параграфом 2 (кредит) глави 71 Цивільного кодексу України. Згідно з ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Положення щодо сплати процентів міститься у додатку до договору, що є невід`ємною його частиною. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до умов договору банк має право вимагати від клієнта (відповідача) дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за договором, строк сплати яких не настав (п. 1.23 договору). Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 цієї статті). У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, який у силу ч.4 ст.264 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. Кредитодавець взяті на себе зобов`язання за спірним кредитним договором виконав та надав грошові кошти відповідачу у вигляді кредитного ліміту на кредитну картку. Тобто виконав зі своєї сторони умови договору, у відповідності до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України. Щодо виконання зобов`язань за кредитним договором з боку сторони відповідача, то остання ухиляється від їх належного виконання. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором станом на 02.12.2021 року заборгованість складає 17\~459,59 грн, з яких: 15\~089,37 грн. - загальна сума основної заборгованості, 2\~269,39 грн - відсотки за користування кредитом, 2,83 грн пеня, 28,77 грн сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 52,25 грн 3% річних на суму простроченого кредиту; 16,98 грн. 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором належним чином не виконала, у зв`язку із чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за цим договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 2481,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 2481,00 грн.

Outcome: approved