Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 27.05.2022 звернувся до суду з позовом до [PERSON] (яка змінила прізвище на « [PERSON] ») та просив зобов`язати відповідача не чинити йому перешкоди в спілкуванні з малолітньою дитиною, сином [PERSON] , [INFO] , а також визначити спосіб його участі в спілкуванні з сином наступним чином: побачення щотижня кожного вівторка, четверга та неділі з 08 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., за місцем проживання позивача; у літній період щомісяця два тижні за домовленістю батьків за відсутності матері; у день народження сина щороку 13 травня з 10 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв.; змінити прізвище малолітньої дитини, сина [PERSON] , [INFO] , на прізвище батька « [PERSON] »; зобов`язати Центрально-Міський районний у місті Кривому Розі відділ ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) внести зміни до актового запису про народження дитини, [PERSON] , [INFO] , зазначивши прізвище « [PERSON] » замість « [PERSON] » та видати нове свідоцтво про народження дитини. В обґрунтування позову вказував, що у 2019 році він перебував у близьких стосунках з відповідачем [PERSON] , від яких [INFO] народилася дитина, син [PERSON] . Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 28.09.2020 його визнано батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , внесено зміни в актовий запис № 445 про народження дитини, указавши в графі батько « [PERSON] , [INFO] , громадянин України». Зазначав, що на підставі судового наказу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21.10.2021, з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , які він сплачує своєчасно, заборгованості немає. Оскільки відповідач перешкоджала його спілкуванню з сином, він звернувся до виконкому Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області з метою визначення йому способу участі, як батька, у вихованні сина. Рішенням виконкому затверджено графік його побачень з дитиною, який [PERSON] ігнорує, перешкоджає побаченням з сином та у визначені дні дитину до нього не відпускає, що приводе до сварок, у зв`язку з чим, позивач вимушений звернутися до суду з указаним позовом. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволені. Також позивач пояснив, що він любить свого малолітнього сина, намагається брати участь у його вихованні. Однак, не зважаючи на те, що виконкомом Лозуватської сільської ради визначено графік його побачень з дитиною, згоди з відповідачем щодо часу та способів спілкування з дитиною не досягнуто, що порушує як його право на батьківство, на виховання та спілкування з дитиною, так і право самої дитини на виховання та спілкування з батьком. До того ж, відповідач постійно перешкоджає спілкуванню з дитиною, на побачення з ним не відпускала без поважних причин, через що він неодноразово звертався до служби у справах дітей Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області з відповідними скаргами на дії матері дитини, які залишилися без належного реагування. Окрім того, ще до прийняття зазначеного рішення, [PERSON] , без узгодження з ним, без його відома, як батька, відвезла їх спільну дитину у м. Дніпро до своєї сестри, [PERSON] , у зв`язку з чим, він був вимушений звертатися до органів поліції, з метою встановлення місцезнаходження свого сина. Указана подія, як і та, що відповідач після народження дитини не зареєструвала його батьком, тому своє батьківство він встановлював у судовому порядку, вкотре доводить той факт, що відповідач усіляко намагається позбавити його права на виховання та спілкування з сином. Також наполягав на зміні прізвища дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] » та категорично не погоджувався з іменуванням дитини подвійним прізвищем « [PERSON] » з огляду на те, що відповідач змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу на « [PERSON] », а тому, на його думку, іменування дитини прізвищем, яке не належить ні його батькові, ні матері, спричинить дитині у майбутньому значні незручності. Окрім того, указував, що хоча він і перебуває на військовій службі за мобілізацією, зазначені обставини не перешкодять йому дотримуватися того способу участі у вихованні та спілкуванні з сином, що вказаний ним у позові, на задоволенні якого наполягав. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Надавши 29.07.2022 відзив на позовну заяву просили встановити [PERSON] для участі у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] наступні способи участі: побачення кожного вівторка та п`ятниці з 09 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв., зустрічі проводити на території с. Лозуватка в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей, без присутності матері дитини, із обов`язковим урахуванням стану здоров`я, бажання та інтересів дитини; у літній період три дні щомісяця за домовленістю батьків; 13 травня щороку з 09 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв., у задоволенні решти позовних вимог просили відмовити. Відповідно до пояснень відповідача, як до, так і після народження сина [PERSON] , вони з позивачем [PERSON] спільно не проживали, шлюб не укладали. Не зважаючи на те, що [PERSON] , хоча і надавав їй матеріальну допомогу, однак фактичного, з дня народження дитини, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, участі в житті дитини, так само, і відповідальності, на себе брати не бажав. Вона неодноразово зверталася до позивача з проханням приділяти більшу увагу дитині, пропонувала спробувати жити разом, як сім`я, однак останній на її прохання не реагував. На даний час їх спільний із позивачем син [PERSON] сприймає як батька іншого чоловіка, [PERSON] , з яким вона офіційно зареєструвала шлюб, створила сім`ю та народила другу дитину, з якою перебуває в декретній відпустці. Зазначала, що позивач звернувся до органу опіки та піклування для встановлення йому способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Рішенням виконкому Лозуватської сільської ради затверджено графік та визначено позивачу два дні на тиждень: вівторок та п`ятницю, щомісяця для зустрічей з сином. Разом з тим, позивач указаного графіка не дотримувався, здебільшого, дитину забирала бабуся, мати позивача. Окрім того, зважаючи на те, що позивач проходить військову службу, на даний час дозволяє бачитися з дитиною за попередньою домовленістю, поза межами затвердженого графіка, зокрема, і з бабусею, участь якої взагалі не визначалася рішенням виконкому. Пояснювала, що вказаним рішенням не визначався час, упродовж якого батько міг зустрічатися з дитиною, оскільки це питання, як було вирішено на комісії за домовленістю сторін, батьки мали вирішити між собою. Зауважила, що час зустрічей коригується в залежності від стану здоров`я дитини та його графіка відпочинку. Дитині 2 роки 5 місяці, [PERSON] добре не розмовляє, тому батько не може розуміти фізіологічні потреби дитини. Також [PERSON] не обізнаний з режимом дитини та раціоном харчування. Зазначали, що на сьогоднішній день дитина прокидається о 07 год. 00 хв. 09 год. 30 хв., удень лягає спати з 12 год.00 хв. до 14 год. 00 хв., спить дві-три години, вечірній сон з 21 год. 00 хв. Отже, з огляду на відсутність тісного контакту між батьком та дитиною, позивачу пропонувалося розпочати з нетривалих зустрічей, упродовж трьох годин та поступово збільшувати час по мірі звикання та адаптації дитини, на що позивач категорично не погоджувався та звертався зі скаргами на неї до служби у справах дітей, у яких безпідставно звинувачував її у перешкоджанні в спілкуванні з дитино. Разом з тим, зазначені обставини не підтверджені належними доказами, будь-які рішення службою у справах дітей про невиконання нею рішення про затвердження графіка зустрічей батька з дитиною, не приймалися. Стосовно перебування дитини у м. Дніпро без дозволу батька пояснила, що такий випадок дійсно мав місце. Зазначила, що після народження другої дитини їй стало складно справлятися зі своїми обов`язками, тому її рідна сестра, [PERSON] , яка мешкає у м. Дніпро, запропонувала забрати старшого сина [PERSON] до себе, щоб вона могла перепочити. Це питання з батьком дитини, [PERSON] вона не узгоджувала, оскільки вважала, що дитина має право на спілкування з рідною тіткою. При цьому, за зверненням [PERSON] , дитину відразу повернули додому. Наполягала, що саме позивач не дотримувався узгодженого графіка та у визначений час дитину їй не повертав. Заперечувала, що з її боку чиняться будь-які перешкоди в участі батька в вихованні дитини та спілкуванні з нею. Стосовно прізвища, вважала за можливе присвоїти дитині подвійне прізвище матері та батька, « [PERSON] ». Присутні у судовому засіданні представники третіх осіб: служби у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації та Лозуватської сільської ради, позовні вимоги визнали частково та підтримали способи участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною, викладені у відзиві представника відповідача. У той же час зазначили, що оскільки батьки дитини не можуть дійти згоди стосовно її прізвища, у такому разі, дитині необхідно присвоїти подвійне прізвище матері та батька: « [PERSON] ». Третя особа: Центрально-Міський районний у м. Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) участі представника не забезпечило, заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин до суду не надходило, повідомлені належним чином. 09.08.2022 надали пояснення по суті спору, зазначаючи, що в умовах воєнного стану зміна прізвища дитини не є нагальним питанням (а.с.115). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надала пояснення про те, що позивач [PERSON] доводиться їй сином. Їй відомо, що він перебував у стосунках з [PERSON] , на той час «Бессараб», від яких народився хлопчик [PERSON] . Як під час пологів, так і після народження дитини, [PERSON] підтримував відповідача матеріально, забезпечував усім необхідним. [PERSON] любить свою дитину та бажає брати участь у вихованні сина та спілкуватися з ним. Однак, відповідач чинить йому перешкоди. Між сторонами постійно виникають непорозуміння, суперечки, конфлікти. Служба у справах дітей та органи опіки і піклування, до яких був вимушений звернутися [PERSON] , належним чином не спряли у вирішенні конфлікту між батьками дитини. Рішення, яким було затверджено графік побачень батька з дитиною, відповідачем належним чином не виконується без поважних причин. Натомість, [PERSON] зазначений графік також порушувався, проте, на це у нього є об`єктивні причини, оскільки він проходить військову службу за мобілізацією. На даний час мати надає можливість бачитися та спілкуватися з дитиною як [PERSON] , так і їй поза межами затвердженого графіка, за попередньою домовленістю. При цьому, узгодженого часу відповідач не завжди дотримується та побачення відбуваються з затримкою від однієї до двох годин. Водночас, зустрічі з дитиною стали більш тривалими. Дитина звикла до неї, вона знає її режим дня, вподобання в їжі, іграшках. Стверджувала, що батько має безперешкодне право на участь у вихованні та спілкуванні з дитиною та вважає, що позовні вимоги [PERSON] мають бути задоволені у повному обсязі. Свідок [PERSON] будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідка надала показання про те, що вона доводиться відповідачу [PERSON] , рідною сестрою у якої 13.05.2020 від стосунків з позивачем [PERSON] народився хлопчик [PERSON] , який доводиться їй племінником. Стосунки між сторонами не склалися та навіть після народження дитини батько не виявив бажання проживати з відповідачем однієї сім`єю. З`являвся [PERSON] вкрай рідко, матір дитини морально не підтримував взагалі, майже не підтримував матеріально. У певний період часу саме вона забезпечувала відповідача фінансово, як єдина особа, що була працевлаштована в їх сім`ї, оскільки відповідач матеріальної допомоги не надавав. На даний час відповідач сплачує матері дитини аліменти, заборгованість відсутня. Вказувала, що між сторонами як на той час, так і нині постійно виникають конфлікти, відсутнє взаєморозуміння. Рішенням виконкому Лозуватської сільської ради за зверненням [PERSON] затверджено графік його побачень з дитино, якого він не дотримувався та навіть у ті дні, коли він з`являвся, складалося враження, що він прийшов не до дитини, а для того, що з`ясовувати стосунки з [PERSON] . Випадки невиконання рішення виконкому з боку [PERSON] та перешкоджання останньою участі у спілкуванні батька з дитиною, їй невідомі. Не заперечує, що коли дитині було 1 рік 8 місяців, вона, з дозволу матері, вирішила забрати до себе хлопчика у м. Дніпро на 3-4 дні погостювати та дати можливість матері перепочити, яка народила другу дитину. У той же час, [PERSON] звернувся з заявою до органів поліції, у якій повідомив про те, що вона викрала дитину. Разом з тим, органами поліції ні в її діях, ні в діях [PERSON] будь-якого складу порушення не виявлено. На прохання [PERSON] вона привезла дитину додому матері. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання про те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , яка змінила прізвище на « [PERSON] », від шлюбу мають спільну дитину, з якою відповідач перебуває у декретній відпустці. Від поередніх стосунків у відповідача є син [PERSON] , якому на даний час 2 роки 5 місяців. З дитиною у нього добрі відносини, він приділяє увагу виховання хлопчика, знає його режим дня, улюблені іграшки, мультики, уподобання в їжі. Рідний батько, позивач [PERSON] з дитиною майже не спілкується, фактично дитину використовує для з`ясування стосунків з [PERSON] . Графіка побачень, що затверджений виконкомом Лозуватської сільської ради не дотримується та навіть у ті дні, що він зустрічається з дитиною, впевнений, що вихованням дитини не займається, оскільки в переважній більшості випадків, дитину додому приводить бабуся, яка дитині приділяє більше уваги, аніж рідний батько. На утримання дитини батько сплачує аліменти, та хоча заборгованість відсутня, аліменти сплачуються з затримкою. Заперечує, що з боку матері чиняться будь-які перешкоди у спілкуванні батька з дитино та не виконується рішення виконкому, навпаки, [PERSON] дозволяє як батькові [PERSON] , так і бабусі [PERSON] зустрічатися з дитиною поза межами графіка, за попередньо узгодженим часом. Попри це, позивач, не дотримуючись графіка побачень, яким визначено два дні на тиждень, просить суд безпідставно його змінити, збільшивши кількість днів побачень, з чим він категорично не погоджується та вважає за доцільне визначити позивачу графік зустрічей з дитиною, який запропоновано відповідачем. Вислухавши сторони та їх представників, представників третіх осіб, свідків, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, встановивши правовідносини, що виникли між сторонами та норми права, які підлягають до застосування, суд дійшов до наступного висновку. Суд встановив, що [INFO] народився [PERSON] , про що Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділі ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складено актовий запис про народження № 445 від 14.05.2020 та зазначено у свідоцтві про народження, яке видано повторно серії [NUMBER] . Відповідно до вказаного свідоцтва про народження, батьками дитини зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.11). Сторонами не заперечувалося, що реєстрація дитини після народження здійснювалася матір`ю, якою відомості про батька дитини внесено на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, за заявою матері, як « [PERSON] », що також встановлено рішенням суду від 28.09.2020 у справі № 177/901/20 (провадження № 2/177/649/20), яке набрало законної сили 29.10.2020. Також, згідно з указаного рішення суду, [PERSON] визнано батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , народженого [PERSON] та внесено зміни в актовий запис № 445 про народження дитини, вчинений 14.05.2020 Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), указавши в графі батько « [PERSON] , [INFO] , громадянин України» (а.с.15-16). Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Як визначено ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована Україною 27.02.1991, дата набуття чинності для України 27.09.1991), у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Кожна дитина, відповідно до ст. 7 цієї Конвенції ООН, має право на збереження індивідуальності. Одним із основних засобів ідентифікації дитини є її ім`я, яке надається дитині при народженні і складається з прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає з закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Згідно зі ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, установленому ст. ст. 122, 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду (ст. 125 СК України). При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (ч. 1 ст. 135 СК України). Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами, останні не перебували у зареєстрованому шлюбі, зокрема, і на момент народження дитини, отже, реєстрацію народження [PERSON] проведено на підставі ст. 135 СК України, відповідно до якого, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проведено за прізвищем матері « [PERSON] » (яким вона іменувалася до реєстрації шлюбу та зміни прізвища на « [PERSON] »), а ім`я та по батькові записані за вказівкою матері, як « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 145 СК України, прізвище дитини визначається за прізвищем батьків.\~ За приписами ч. 5 ст. 148 СК України, у разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини, спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. У цій справі батько дитини, [PERSON] , звернувшись до суду з позовом, наполягає на зміні прізвища дитині [PERSON] , на прізвище батька « [PERSON] ». Однак, мати дитини, [PERSON] категорично не погоджується на таке прізвище дитини. Водночас, не заперечує щодо присвоєння дитині подвійного прізвища матері та батька: « [PERSON] ». Згідно з ч. 2 ст. 146 СК України, дитині може бути дано не більше двох імен, якщо інше не випливає зі звичаю національної меншини, до якої належать мати і (або) батько. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~145\~СК України,\~якщо мати,\~батько мають\~різні прізвища,\~прізвище дитини\~визначається за\~їхньою згодою. Батьки,\~які мають\~різні прізвища,\~можуть присвоїти\~дитині подвійне\~прізвище,\~утворене шляхом\~з`єднання\~їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Отже, з урахуванням рівності прав батьків, засад розумності, суд дійшов висновку, що прізвище дитини має бути подвійними, а саме: « [PERSON] ». При цьому, суд не бере до уваги заперечення позивача в частинні присвоєння дитині прізвище « [PERSON] », оскільки як зазначив останній, це прізвище не належить матері дитини, яка після реєстрації шлюбу стала іменуватися прізвищем « [PERSON] ». За приписами\~ч.\~3\~ст.\~148\~СК України, у разі\~зміни прізвища\~одного з\~батьків,\~дитини може\~бути змінене\~за згодою\~обох батьків\~та за\~згодою дитини,\~яка досягла\~семи років. Зважаючи на наявний між сторонами конфлікт, є очевидним, що позивач не погоджується на присвоєння дитині прізвище « [PERSON] ». Отже, надаючи дитині подвійне прізвище « [PERSON] », суд враховує, що частина прізвища « [PERSON] », це є прізвище матері дитини, яким остання іменувалася до його зміни у зв`язку з реєстрацією шлюбу та на яке зареєстрована дитина згідно зі свідоцтва про народження, а також враховує рівність прав та інтересів обох батьків, які через наявність спору щодо прізвища дитини, просили суд його визначити. Окрім того, надання подвійного прізвища узгоджується з ч. 2 ст. 145, ч. 2 ст. 146 СК України та відповідає засадам розумності і справедливості (ст. 7 СК України). Водночас, дитина, яка досягла шістнадцяти років, має право на власний розсуд змінити, серед іншого, своє прізвище (ч. 1 ст. 149 СК України). Також, виходячи зі змісту заявлених вимог, що між відповідачем та позивачем виник саме приватно-правовий спір, який стосується суто цивільних та сімейних правовідносин щодо визначення, зокрема, прізвища дитини, вимоги позову про зобов`язання Центрально-Міський районний у місті Кривому Розі відділ ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) внести зміни до актового запису № 445 від 14.05.2020 про народження дитини [PERSON] , [INFO] , зазначивши прізвище дитини « [PERSON] » замість « [PERSON] » та видати нове свідоцтво про народження дитини, є похідними від основної і заявлені разом з нею, відтак, підлягають до задоволення. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.06.2022 у справі № 753/7395/20. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Як визначено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 15 цього ж Закону передбачено право дитини як на проживання, так і на спілкування з батьками: дитина, яка проживає окремо від батьків або від одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків й прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь в її вихованні й мають право спілкування з дитиною, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджає нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157\~СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Згідно зі ст. 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Згідно з ч. ч. 4-5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. За приписами ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Орган опіки і піклування може визначити місце зустрічі батька з дитиною (за місцем проживання когось із них чи іншої особи), періодичність та тривалість їх. Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування. [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що не заперечується сторонами. [PERSON] 22.01.2022 зареєструвала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу стала іменуватися прізвищем чоловіка « [PERSON] ». Суд зауважує,\~що у\~справі відсутні\~відомості про\~те,\~що створення\~відповідачем нової\~сім`ї\~негативно впливає\~на виконання\~нею батьківських\~обов`язків\~щодо старшого\~сина.\~Окрім того,\~зростання у\~повній сім`ї\~також відповідає\~інтересам дитини\~і не\~може оцінюватися\~як негативна\~обставина.(Постанова ВС справа № 645/4582/16-ц, провадження № 61-182св17) Позивач [PERSON] проживає окремо від сина, за адрсою: [ADDRESS] , разом з тим, бажає спілкуватися з дитиною. Судовим наказом Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21.10.2021 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини, сина [PERSON] (а.с. 12-13). Станом на 01.05.2022 заборгованість зі сплати аліментів відсутня (а.с.14). Рішенням Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 11.04.2022 № 43 затверджено висновок щодо визначення участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.17-18). Як слідує з висновку комісії від 11.04.2022 № 43, батько дитини, [PERSON] будучи присутнім на засіданні комісії, повідомив, що бажає брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною шляхом встановлення графіка побачень: кожен вівторок та п`ятницю без присутності матері за місцем його проживання: [ADDRESS] . Мати дитини не заперечувала щодо запропонованого графіка побачень з батьком. Таким чином комісія, з огляду на позицію батьків, діючи в інтересах дитини, враховуючи рекомендації комісії з захисту прав дитини, визначили спосіб участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] згідно з графіком: щомісячно кожного вівторка та п`ятниці. Зустрічі проводити на території с Лозуватка, у місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей, без присутності матері дитини, із обов`язковим урахуванням стану здоров`я, бажання, інтересів та потреб дитини. При цьому, як повідомили учасники процесу, час побачень з дитиною комісією не визначався за пропозицією батьків, які вирішили самостійно узгоджувати вказане питання. Водночас, як встановлено судом, відносини між сторонами перешкоджають останнім досягти згоди у вирішенні цього питання. Висновок органу\~опіки та\~піклування Лозуватської\~сільської ради\~Криворізького району\~Дніпропетровської області,\~містить мотиви\~його прийняття,\~посилання на\~обставини справи,\~норми законодавства,\~яким керувався\~орган опіки\~та піклування. Зі змісту висновку вбачається, що його наданню передувала підготовча робота служби у справах дітей, зокрема, обстежено умови проживання позивача за адресою: [ADDRESS] ; складено акти обстеження умов проживання. У той же час, висновок містить альтернативні та нечіткі умови, зокрема, він не містить визначеного часу, упродовж якого батько може спілкуватися з дитиною, через що між батьками дитини виникають суперечки та непорозуміння. Позивач наполягає на тому, що [PERSON] не дотримувалася рекомендацій наданих у висновку щодо визначення участі батька у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , у зв`язку з чим, [PERSON] неодноразово звертався до начальника служби у справах дітей Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с.20-21,100-103) та до КРУП ГУНП в Дніпропетровській області (а.с.19). Однак, з наданих до суду копій відповідей служби у справах дітей Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області встановлено, що службою не виявлено порушень з боку матері [PERSON] (а.с.95-99) Натомість, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебуває на військовій службі за мобілізацією з 14.03.2022, а отже, у останнього, з об`єктивних причин, відсутня можливість брати участь у вихованні дитини у той спосіб, який останнім зазначено у позовній заяві. За цих же обставин, [PERSON] не дотримувався графіка, затвердженого рішенням виконкому від 11.04.2022 № 43, що не заперечувалося ним у судовому засіданні. Отже, між сторонами, серед іншого, існує спір щодо участі позивача у спілкуванні з дитиною, вирішити який вони самостійно не можуть, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. Позивач стверджує, що він, як батько має право на спілкування з сином, однак відповідач чинить йому перешкоди в цьому. Окрім того, зазначає, що графік побачень з дитиною, затверджений рішенням виконкому Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, обмежує його право на спілкування, оскільки два дні на тиждень недостатньо для спілкування з дитиною, яка проживає з матір`ю, та яка, відповідно, проводить з нею більше часу, чим порушується рівність прав його, як батька щодо своєї дитини. Належних та допустимих доказів, які б унеможливлювали реалізацію права батька на спілкування з малолітнім сином, чи обставин, що свідчать про спілкування батька з сином, яке б перешкоджало нормальному розвитку дитини, судом не встановлено, відповідачем не доведено та матеріали справи таких доказів не містять. Водночас, за результатами судового розгляду не встановлено об`єктивних даних, які б слугували підставою для зміни способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, що був визначений Лозуватською сільською радою, у частині його побачень з сином, а саме, щомісяця два дні на тиждень. Окрім того, відповідач у справі [PERSON] , не заперечуючи щодо участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] з сином, заначила, що вважає за можливе змінити встановлений органом опіки та піклування графік та, частково підтримуючи графік запропонований позивачем, просила визначити останньому час побачень з дитиною кожного вівторка та п`ятниці, а саме: з 09 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв., а також доповнити його часом, упродовж якого батько матиме можливість спілкуватися з дитиною в літній період, упродовж трьох днів щомісяця та у дань народження дитини з 09 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. Вирішуючи наявний між сторонами спір, суд виходить також і з того, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини. Слід зазначити, що законодавством передбачено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Не перебування батьків у зареєстрованому шлюбі, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У п. 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07.12.2006, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Отже, під час вирішення даного спору щодо участі батька у вихованні дитини, судом береться до уваги відсутність згоди сторін у вирішенні цього питання, відносини між сторонами у справі, ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, вік дитини, місцеперебування та зайнятість позивача, який проходить військову службу за мобілізацією, те, що він, як свідомий громадянин,\~розуміє свій\~батьківський обов`язок\~брати участь\~у вихованні\~дитини і\~як,\~людина,\~яка має\~почуття,\~прагне спілкуватися\~з сином,\~дарувати йому\~батьківську любов\~та турботу,\~встановлення на\~даний час\~більш тісного\~контакту між\~батьком та\~дитиною,\~що відповідачем\~не заперечувалося, те,\~що визначений\~виконкомом Лозуватської\~сільської ради\~спосіб участі\~батька у\~вихованні та\~спілкуванні з\~дитиною містять альтернативні та нечіткі умови, а також інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, жодних обставин, які б давали підстави вважати, що спілкування батька з дитиною спричинить шкоду сину, не існує, навпаки таке спілкування відповідатиме інтересам дитини, буде забезпечувати її розвиток. Суд,\~на підставі\~вищенаведеного,\~виходячи з\~принципу рівності\~прав батьків\~у вихованні\~дитини,\~якнайкращих інтересів\~дитини,\~вважає за\~необхідне позов\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] \~задовольнити частково,\~визначивши спосіб\~участі батька\~у вихованні\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~за наступним\~графіком побачень: -кожного вівторка та п`ятниці з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; -у літній період сім днів щомісяця за домовленістю батьків; -у день народження дитини 13 травня кожного року з 09 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв.; -зустрічі батька з дитиною у визначений час проводити за місцем проживання батька, за адресою: [ADDRESS] , без присутності матері дитини, з обов`язковим урахуванням стану здоров`я та потреб дитини. Суд зазначає, що місце проживання позивача обстежено працівниками органу опіки та піклування. Тому, з урахуванням певних обставин,\~а саме,\~карантинних обмежень\~щодо відвідування\~громадських місць,\~погодних умови\~в різні\~пори року,\~введення воєнного\~стану на\~всій території\~України, наявність яких свідчить про те, що відповідні культурно-розважальні місця у той чи інший момент можуть стати небезпечними та, відповідно, недоречними для відвідування, є доцільним визначення місця для проведення зустрічей дитини з батьком саме за місцем проживання останнього, що також буде сприяти відповідальному ставленню [PERSON] до належного виконання рішення суду. При цьому, суд зауважує, що кожен із батьків, усвідомлюючи свій розсудливий батьківський обов`язок, враховуючи безпеку дітей, має обирати такі місця для відпочинку, які є не лише зручними та комфортними, але, у першу чергу й у відповідний конкретний момент, безпечними. Суд зауважує, що визначений порядок зустрічей, по мірі дорослішання дитини, відвідування нею дошкільного та шкільного навчальних закладів, тощо, може бути змінено. Отже, відповідно, мати дитини, з якою остання проживає і, з якою більше часу знаходиться разом, може і повинна сприяти дитині, зокрема, враховуючи і її вік, та батьку, їхньому спільному спілкуванню, проведенню разом часу задля того, щоб не втрачався родинний зв`язок сина з батьком. Окрім того, кожен із батьків повинен усвідомлювати, що в разі настання будь-яких обставин у їхньому особистому житті, дитина має розраховувати на те, що вона залишається частиною життя кожного з батьків окремо і не може бути позбавлена на це лише з-за того, що самі між собою батьки не можуть порозумітися з будь-яких питань. Вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною ґрунтувалися, виходячи зі змісту позовної заяви та його пояснень у судовому засіданні, на показаннях свідка [PERSON] , яка є матір`ю позивач та, відповідно, бабусею дитини. Останні стверджували, що мати, не надаючи дитину на побачення з батьком в узгоджений час, а зі значною затримкою, чинить перешкоди у спілкуванні батька з дитиною. Однак, відповідач пояснила, що відхилення від узгодженого часу обумовлено об`єктивними причинами, такими, як хворобою дитини, поганим самопочуття, мінливим режимом дня дитини, якій на даний момент усього 2 роки 5 місяців. Суд погоджується з доводами відповідача в цій частині та вважає, що відхилення від графіка, які обумовлені об`єктивними причинами, не можуть свідчити про перешкоджання відповідачем участі батька в спілкуванні та вихованні дитини. Також, на думку суду, наявність одного конфлікту між сторонами, що був зумовлений неузгодженістю часу спілкування батька з дитиною, у результаті якого мати відмовилася відпустити дитину на побачення з батьком, не може свідчити про те, що відповідач систематично чинить перешкоди у спілкуванні позивача з дитиною, а тому, ці вимоги до задоволення не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивач, звертаючись до суду з двома вимогами немайнового характеру, сплатив судовий збір у загальному розмірі 1984,80 грн (а.с.25). Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн, що складає 50 % від сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду. Інша частина судового збору у сумі 992,40 грн, рахується за позивачем і стягненню не підлягає.

Outcome: partial