Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

У грудні 2021 року Позивач звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на усунення недоліків товару та стягнення моральної шкоди. Свої вимоги мотивувала тим, що 14 вересня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потапчук З.А. та зареєстровано в реєстрі за №519. Як зазначає Позивач, Відповідач гарантувала та стверджувала, що жодних прихованих недоліків в житловому будинку немає, усі інженерні комунікації будинку включаючи технологічні мережі водопроводу, опалення, гарячого водопостачання газопроводу, каналізації, постачання електричної енергії, газопостачання знаходяться в робочому стані і функціонують за призначення. Разом з цим, під час проведення додаткових робіт будинку було виявлено, що інженерні комунікації будинку [ADDRESS] , а саме технологічні мережі водопроводу, опалення, гарячого водопостачання, знаходяться неробочому стані. За результатами випробування систем водоспоживання та опалення під тиском виявлено пошкодження трубопроводів. Як зазначає Позивач, 15 листопада 2021 року направила [PERSON] претензію №01 щодо невиконання умов Договору купівлі-продажу житлового будинку та відшкодування збитків, проте відповіді на вказану претензію Відповідач не надала. Внаслідок вказаних обставин, Позивач зазнала збитків у розмірі 55 755 (п`ятдесят п`ять тисяч сімсот п`ятдесят п`ять) гривень. Крім майнової шкоди, Позивач зазначає, що їй завдано моральної шкоди, яка полягає у тому, що Позивача доведено до душевних страждань, хвилювань, нервувань. Позивач оцінює завдану моральну шкоду у розмірі 5000,00 гривень. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.01.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено п`ятиденний строк на подачу відзиву на позов з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.08.2022 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті на 18 жовтня 2022 року на 11 год. 45 хв. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання повідомлялися належним чином. Відповідач відзив на позов не подав 18.10.2022 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. За наведених обставин, суд приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників справи на підставі наявних в ній доказів. З урахуванням указаних обставин, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з встановленим ст.13 ЦПК України принципом диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексах випадках. Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 14 вересня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потапчук З.А. та зареєстровано в реєстрі за №519. Відповідно до п. 1 Договору Продавець передав, а Покупці прийняли в рівних долях по Ѕ частині кожен у власність житловий будинок [ADDRESS] . Житловий будинок загальною площею - 210 кв. м., житловою площею - 131, 1 кв. м. Згідно п. 7 Договору Продавець свідчить, зокрема, що: - незастережних недоліків, які значно знижують цінність або можливість використання за цільовим призначенням зазначеного в цьому договорі будинку, немає; - від Покупця не приховано обставин, які мають істотне значення; - усі інженерні комунікації будинку знаходяться в робочому стані і функціонують за призначення. Отже, Відповідач уклавши Договір гарантувала та стверджувала, що жодних прихованих недоліків в житловому будинку немає, усі інженерні комунікації будинку включаючи технологічні мережі водопроводу, опалення, гарячого водопостачання газопроводу, каналізації, постачання електричної енергії, газопостачання знаходяться в робочому стані і функціонують за призначення. 29 вересня 2021 року на об`єкті за адресою [ADDRESS] , проведено випробування систем водоспоживання та опалення будинку під тиском. За результатами випробування систем водоспоживання та опалення під тиском виявлено пошкодження трубопроводів. Таким чином, зазначена в п. 7 Договору інформація щодо стану інженерних комунікацій будинку не відповідає дійсності. 01 жовтня 2021 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено Договір підряду №01102021/1 щодо виконання ремонтно-будівельних робіт на об`єкті - будинку [ADDRESS] . Відповідно до акту здачі-приймання виконаних робіт №13102021/1 ремонтно-будівельні роботи на об`єкті були виконані у повному обсязі. Внаслідок неналежного виконання Відповідачем умов Договору, Позивач зазнала збитків у розмірі 55755,00 гривень, що підтверджується квитанцією №4 020 від 01.10.2021 р., квитанцією № 4 296 від 19.10.2021 р.; квитанцією № 4 080 від 05.10.2021 р. 15 листопада 2021 року Позивач направила [PERSON] претензію №01 щодо невиконання умов Договору купівлі-продажу житлового будинку та відшкодування збитків, в якій просила протягом семи календарних днів з моменту отримання претензії відшкодувати витрати на усунення недоліків інженерних комунікацій будинку [PERSON] у розмірі 55755 (п`ятдесят п`ять тисяч сімсот п`ятдесят п`ять) гривень. Зазначену претензію Відповідач отримала 19 листопада 2021 року, проте відповіді на вказану претензію остання не надала, збитки у розмірі 55755,00 гривень не відшкодувала. Таким чином, Відповідач продала Позивачу товар неналежної якості та під час продажу будинку застосувала обман щодо обставин, що мають істотне значення, оскільки будинок на час продажу не відповідав будівельним нормам ДБН В.2.5-23:2010 та мав суттєвий скритий недолік, який неможливо було виявити при візуальному обстеженні і який значно знижує вартість будинку та унеможливлює його використання за призначенням без усунення недоліку. Вирішуючи заявлені вимоги, суд керується наступними нормами права. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 1 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. Згідно з ч. 1 ст. 674 ЦК України відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ч.1 ст. 675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Відповідно до ч. 1 ст. 678 ЦК України Покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. Відповідно до ст. 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили. За загальним правилом, товар повинен відповідати вимогам по якості в момент його передачі від продавця до покупця. Тобто вказані недоліки стосуються експлуатаційних (споживчих) властивостей товару і не пов`язані з його механічним пошкодженням, які можна виявити шляхом візуального огляду. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що встановлений частиною другою статті 679 ЦК України обов`язок продавця довести факт виникнення недоліків товару після його передання покупцеві покладається на нього у випадку, коли такі недоліки не є очевидними, оскільки такому випадку покупець має можливість виявити ці недоліки і відмовитися від укладення договору або укласти його на інших умовах. Якщо ж покупець, маючи реальну можливість оглянути товар і виявити у ньому очевидні дефекти, не скористався цим правом до передання йому товару, а виявив їх після такого передання, то тягар доведення відповідно до частини першої статті 679 ЦК України покладається на нього. Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного суду від 07 липня 2021 року в справі № 591/2641/20, від 28.02.2018 у справі №215/46/16-ц.. У даній справі убачається, що недоліки, які виявила Позивач у придбаному нею будинку, не були очевидними, оскільки не мали видимих дефектів, і у покупця були об`єктивні перешкоди для їх виявлення під час огляду будинку, здійсненого нею перед укладанням договору купівлі-продажу, тобто вони були прихованими і не могли бути виявлені покупцем при звичайному зовнішнього огляді його конструкцій. Відповідно до ст. 680 ЦК України покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо на товар не встановлений гарантійний строк або строк придатності, вимога у зв`язку з його недоліками може бути пред`явлена покупцем за умови, що недоліки були виявлені протягом розумного строку, але в межах двох років, а щодо нерухомого майна - в межах трьох років від дня передання товару покупцеві, якщо договором або законом не встановлений більший строк. Згідно ст. 681 ЦК України до вимог у зв`язку з недоліками проданого товару застосовується позовна давність в один рік, яка обчислюється від дня виявлення недоліків у межах строків, встановлених статтею 680 цього Кодексу, а якщо на товар встановлено гарантійний строк (строк придатності), - від дня виявлення недоліків у межах гарантійного строку (строку придатності). Отже, Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, визначивши спосіб захисту порушеного права як відшкодування витрат на усунення недоліків товару, у межах строку позовної давності. Також Позивачем заявлено вимоги про стягнення з Відповідача 5000,00 гривень. моральної шкоди. Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно. Заподіяння моральної шкоди та компенсація відповідних немайнових втрат може мати місце як в договірних, так і в деліктних правовідносинах (поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин). Подібна правова позиція викладена у Постанові Верховного суду від 01 вересня 2020 року по справі № 216/3521/16-ц. Згідно з ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56). Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що Позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано. Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2019 року у справі № 750/6330/17. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року №4 (надалі - постанова Пленуму ВСУ) встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктами 4, 5 постанови Пленуму ВСУ визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивачем доведено факт порушення Відповідачем зобов`язань за Договором купівлі-продажу житлового будинку посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потапчук З.А. та зареєстровано в реєстрі за №519. Як зазначеного Позивачем, у зв`язку з виявленими нею суттєвими недоліками житлового будинку, який було придбано у Відповідача, Позивач понесла не лише матеріальні збитки, а зазнала також душевних страждань, які полягають у відсутності нормального сну, відсутності коштів на ремонт будинку, так як всі заощадження були витрачені на придбання будинку та усунення недоліків, через що вона весь час знаходиться в нервовому стані. На підтвердження моральної шкоди, заподіяної Відповідачем, Позивач не надав суду належних доказів на підтвердження заявленого розміру. Завдану моральну шкоду Позивач оцінює в розмірі 5000,00 гривень. Водночас враховуючи засади розумності та справедливості, суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення моральної шкоди в розмірі по 5000,00 гривень з Відповідача на користь Позивача. Позивач просить стягнути з Відповідача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі у розмірі 908,00 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі - 12500,00 гривень. Судом встановлено, що 11 листопада 2021 року між адвокатом Собковичем Віталієм Віталійовичем та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги б/н. Згідно п. 4.1, п.4.2, п.4.3 Договору про надання правової допомоги б/н від 11.11.2021 року за правову допомогу клієнт оплачує вартість послуг за договірною ціною, що є гонораром. Порядок розрахунків, їх форма та строк визначається сторонами відповідним додатком до цього Договору. Оплата клієнтом послуг адвоката здійснюється у готівковій формі. На підтвердження виконання адвокатом умов Договору про надання правової допомоги б/н від 11 листопада 2021 року [PERSON] та адвокатом Собковичем Віталієм Віталійовичем підписано Додаток №1 до Договору б/н про надання правової допомоги від 11 листопада 2021 року, в якому вказаний детальний опис наданої правової допомоги. Згідно Додатку №1 до Договору б/н від 11 листопада 2021 року про надання правової допомоги Адвокат Собкович Віталій Віталійович надав послуги передбачені умовами Договору, зокрема: надання попередньої юридичної консультації щодо відшкодування витрат на усунення недоліків товару та стягнення моральної шкоди; підготовка та відправлення претензії щодо невиконання умов Договору купівлі-продажу житлового будинку та відшкодування збитків; підготовка та подання позовної заяви про відшкодування витрат на усунення недоліків товару та стягнення моральної шкоди. Згідно п. 2 Додатку № 1 до Договору б/н від 11 листопада 2021 року про надання правової допомоги загальна ціна послуг складає 10 000,00 гривень. Гонорар був сплачений [PERSON] адвокату Собковичу Віталію Віталійовичу в повному обсязі, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №б/н від 11 листопада 2021 року. Враховуючи вищевикладене, судові витрати понесенні [PERSON] під час розгляду справи №369/17680/21 у розмірі 10 000,00 гривень - витрати на професійну правову допомогу та 908,00 гривень судового збору обґрунтовані відповідними документами в повному обсязі та мають об`єктивний характер.

Outcome: approved