Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-29 00:00:00

До Кілійського районного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] до відповідача Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - АТ «ПУМБ»), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, 15.06.2021 ним за місцем роботи, а саме з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рис Бессарабії» отримано копію постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника серії ВП № 58026768 від 19.04.2021, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Юхименко Ольгою Леонідівною, про примусове стягнення заборгованості в розмірі 18432 гривні 56 копійок на користь АТ «ПУМБ» на підставі виконавчого напису № 11080, виданого 29.11.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною. Вважає, що виконавчий напис № 11080 від 29.11.2018 року виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною оформлений з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки строк, за який проводиться стягнення, становить більше 3-ох років, а також таким, що вчинено з порушеннями\~ст. 87 та 88 Закону України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зазначена у виконавчому написі сума грошових вимог не є безспірною. Ухвалою суду від 24.06.2021 року задоволено клопотання позивача про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні. 24.12.2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання, про що повідомлено сторони. Позивач у підготовче засідання не з`явився, у позові просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача АТ «ПУМБ» у підготовче засідання не з`явився, 22.02.2022 року від представника надійшла заява про визнання позовних вимог, у якій зазначено, що позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню визнають повністю, а також просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат у порядку, визначеному ст. 124 ЦПК України. Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. у підготовче засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заперечень на позовну заяву не надала, з будь-якими заявами не зверталась. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Позивач може\~відмовитися від\~позову,\~а відповідач\~-\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України). Розглянувши письмові матеріали справи та надавши належну правову оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов до висновку про ухвалення рішення у підготовчому судовому задовольнивши позовні вимоги позивача, з огляду на наступне. 19.04.2021\~року приватним\~виконавцем виконавчого\~округу міста\~Києва Юхименко\~О.Л.\~винесено постанову\~про відкриття\~виконавчого провадження\~серії ВП\~№ 58026768\~з примусового\~виконання \~виконавчого напису\~№ 11080,\~виданого 29.11.2018\~приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Хара Н.С.,\~про стягнення\~з позивача\~ [PERSON] \~на користь\~відповідача АТ «ПУМБ» заборгованості в розмірі 18432,56 грн., /а.с. 8/. 19.04.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та звернуто стягнення на доходи позивача [PERSON] в розмірі 20%, який отримує дохід від ТзОВ «Рис Бессарабії», /а.с. 9/. 06.07.2021 року на виконання ухвали суду про забезпечення позову від 24.06.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих, /а.с. 29/.. Інших доказів позивачем не надано, у зв`язку з неможливістю самостійно їх надати. Ухвалою суду від 16.03.2022 року, в порядку ст. 84 ЦПК України, було витребувано докази, зокрема від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., а саме: оригінал або належним чином завірену копію виконавчого напису № 11080, виданого 29.11.2018 щодо стягнення з позивача на користь АТ «ПУМБ» заборгованості у розмірі 18 432 гривні 56 копійок, та документи, які стали підставою для вчинення оскаржуваного виконавчого напису № 11080. Зазначена ухвала залишилась без виконання, у зв`язку з поверненням поштового відправлення із зазначеною ухвалою суду по причинам відсутності адресата за вказаною адресою: [ADDRESS] . Таким чином судом виконано всі процесуальні дії передбачені цивільним процесуальним кодексом України, що дає суду, з урахуванням визнання позову відповідачем, ухвалити рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Наявні докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1ст. 19\~Цивільного процесуального кодексу України\~суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до\~статті 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.\~Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні правила і умови вчинення виконавчого напису містяться у пунктах 1,3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства\~юстиції України\~22\~лютого 2012\~року №\~296/5 (далі Порядок). Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а нотаріус задля вчинення виконавчого напису повинен дійти висновку, що з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, та, що подані стягувачем документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед ним. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах № 569/8884/17 від 14 серпня 2019 року, № 137/1666/16-ц від 29 березня 2019 року та № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року, а також Верховний Суд України у постанові № 6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Так, що стосується такої обов`язкової умови вчинення нотаріусом виконавчого напису як безспірність заборгованості, то характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, якими є надані стягувачем документи згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається саме за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак само по собі подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Згідно п. 19\~ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно пункту 1\~Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса»\~для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до положень\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~затверджений Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України яким повинен керуватись нотаріус. Пунктом 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14\~постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін. З огляду на викладене, на день вчинення виконавчого напису, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений. Нотаріусом жодних доказів, які витребувані ухвалою суду, на підтвердження наявності підстав для вчинення виконавчого напису суду не надано, будь-яких пояснень також нотаріусом суду не надано. Відповідачем АТ «ПУМБ» також до суду не надано будь-яких документів, які б спростовували твердження позивача, разом з тим, надано заяву про визнання позову, яка, враховуючи вищенаведені обставини та норми права, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що вимоги щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Позивачем при подачі позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн.. Крім того при подачі заяви про забезпечення вказаного позову, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 454,00 грн. Вказане підтверджується копіями квитанцій від 22.06.2022 № 0.0.2171862043.1 та 0.0.2171865645.1 відповідно. Відповідач АТ «ПУМБ» ставить питання розподілу судових витрат, а саме повернення позивачу 50 відсотків сплаченого судового збору за подання позову до суду та 50 відсотків за подання заяви про забезпечення позову, в порядку передбаченому ч.1 ст. 142 ЦПК України. Частина перша статті 142 ЦПК України серед іншого передбачає, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зазначена норма ч. 1 ст. 142 ЦПК України також повністю кореспондується з ч.3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір». Судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви (позову) та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством (п.1 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір»). Відповідно до\~ч.1\~та 2\~ст.\~174\~ЦПК України,\~при розгляді\~справи судом\~у порядку\~позовного провадження\~учасники справи\~викладають письмово\~свої вимоги,\~заперечення,\~аргументи,\~пояснення та\~міркування щодо\~предмета спору\~виключно у\~заявах по\~суті справи,\~визначених цим\~Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Тобто позовна заява та заява про забезпечення позову є різновидом процесуального документу, порядок подачі та розгляду, інші процесуальні дії, як суду, так і учасників справи, регламентується різними нормами процесуального законодавства, і сплата судового збору здійснюється за кожну з цих заяв окремо. З системного тлумачення норм ч.1 ст. 142 ЦПК України та ч.3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», можна дійти висновку, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, що у даному випадку дійсне у цій справі, суд у своєму рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого саме, і тільки, при поданні позовної заяви, а не, у тому числі, і при поданні інших процесуальних заяв, за які законом передбачено сплату судового збору, зокрема, у даному випадку заяви про забезпечення позову. Таким чином, враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений останнім судовий збір за подання заяви про забезпечення позову до суду в повному розмірі - 454,00 грн., та 50% з судового збору, сплаченого з подання позовної заяви, що в перерахунку становить 454,00 грн., інші 50%, що в перерахунку становить 454,00 грн., повернути позивачу з державного бюджету, що відповідає вимогам ч.1 ст. 142 ЦПК України.

Outcome: approved