Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

У позовній заяві позивачка зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, однак на даний час вже півтора року сторони проживають окремо. Відповідачем подано до суду позов про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з матір`ю. На утримання дитини за рішенням суду з відповідача стягуються аліменти. Місце проживання дитини зареєстровано за місцем проживання відповідача в [ADDRESS] . Позивачка вказує, що вона є працездатною особою, в змозі матеріально забезпечувати утримання дитини. Вона повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про неї, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини. Позивачка звернулася до суду з даним позовом, оскільки бажає визначити місце проживання дитини разом з матір`ю після розірвання шлюбу. 14.06.2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. 22.07.2022 року ухвалою суду витребувано від Служби у\~справах дітей\~Зорянської сільської\~радивисновок щодо доцільності визначення місця проживання дитини - сина [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . 23.08.2022 року закрито підготовче судове засідання, призначено розгляд справи по суті. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила суд задоволити. Крім того, вказує про розірвання шлюбу між сторонами у судовому порядку Рівненським районним судом Рівненської області у справі 570/700/22 та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у наказному провадженні. Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а також віздив на позовну заяву, в якому визнав позовні вимоги та не заперечив проти їх задоволення. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування. Вислухавши думку учасників справи, дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.02.2020 року, що підтверджується засвідченою копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Позивачці на праві власності належить 1/5 частина квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 30.11.2006 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.01.2007 року. Позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи. Малолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований у [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи №48 від 14.08.2020 року. Позивачка є дієздатною особою, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, на підтвердження чого долучено довідку №52 від 16.03.2022 р., видану КП "РОЦПЗН" РОР. Згідно висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Зорянської сільської ради № 104 від 18.08.2022 р., вважають доцільним визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Крім того, відповідно до ч.1,2 ст.27 Конвенції про права дитини 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів, А також забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини (ст.9 Конвенції). За практикою ЄСПЛ врахування того, що слугує найкращим інтересам дитини, має вирішальне значення в кожній справі такого типу («Ельшольц проти Німеччини»). Наразі існує широкий консенсус на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси («Нойлінґер і Шурук проти Швейцарії»). При визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два фактори: по-перше, збереження її зв`язків з сім`єю, окрім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або явно дисфункціональна; і по-друге, забезпечення її розвитку в безпечному, надійному і стабільному середовищі та в середовищі, що не є дисфункціональним («Мамчур проти України»). В окремій думці у справі «М.С. проти України» суддя Карло Ранзоні наголошує, що, згідно з позицією ЄСПЛ, батьки повинні мати рівні права в спорах про опіку («Зоммерфельд проти Німеччини») і що найкращі інтереси дитини, залежно від їхнього характеру і серйозності, можуть переважати інтереси батьків ( «Сахін проти Німеччини»). При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім - і якщо це не порушуватиме права та інтереси дитини - підлягають врахуванню інтереси батьків. (Постанова Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі № 712/11527/17 (провадження № 61-18882св19). Верховний Суд у даній категорії справ зауважує, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясувати з ким із батьків вона бажає проживати. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Таким чином, сукупністю достовірно встановлених судом доказів, встановлено, що батьки дитини проживають окремо, малолітній син постійно проживає за місцем проживання матері, між ним та матір`ю встановлені сталі соціальні зв`язки, батько не уникає від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини. Дійсно, судом не встановлено заперечень з боку відповідача щодо даного постійного місця проживання дитини за місцем проживання матері та заперечень щодо подальшого проживання дитини з матір`ю до суду не надходило, проте, суд вважає, що з метою урегулювання юридичних питань відповідно до положень ЦК України, СК України, пов`язаних з місцем проживання неповнолітньої дитини, слід ухвалити рішення суду та встановити судовим рішенням місцем проживання дитини. Таким чином, за наведених обставин на підставі належних та допустимих доказів встановлених судом, суд прийшов до висновку про задоволення позову та визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , що на думку суду відповідає інтересам дитини. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved