Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

В травні 2021р. позивач ДАХК «АРТЕМ» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просив суд, з урахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог від 15 листопада 2021р.: - стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість з житлово-комунальні послуги у розмірі 48940,28 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідачка працювала у позивача на посаді прибиральника службових приміщень і була звільнена з роботи 30 квітня 2019р. на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. На балансі позивача перебуває гуртожиток, який розташований за адресою: [ADDRESS] . 15 лютого 2006р. між сторонами було укладено договір № 104 про тимчасове користування житловою площею в будинку по [ADDRESS] , відповідно до якого відповідачці було надано в користування житлову кімнату в гуртожитку [ADDRESS] зі сплатою коштів за користування житловим приміщенням. 18 червня 2020р. позивачем було видано наказ № 184, відповідно до якого з 01 серпня 2020р. було встановлено плату за послуги з утримання житлового будинку (гуртожитку, філії) для фізичних осіб, які не перебувають у трудових відносинах з ДАХК «Артем» та проживають в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , а саме: 111,7 грн. за 1 кв.м. В досудовому порядку відповідачці було запропоновано перекласти новий договір, у зв`язку зі зміною відповідних тарифів, проте остання відмовляється переукладати відповідний договір, продовжує користуватися приміщенням гуртожитку, та сплачує вартість відповідних послуг на власний розсуд. За період з серпня 2020 р. по вересень 2021р. сума заборгованості відповідачки за житлово-комунальні послуги складає 48940,28 грн. Оскільки в досудовому порядку відповідачка відмовляється сплатити зазначену суму заборгованості, позивач вимушений був звернутись до суд з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2021р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 25 листопада 2021р. на адресу суду надійшла заява про збільшення позовних вимог. 07 грудня 2021р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому сторона відповідача проти позову заперечила, зазначивши, що позивачем невірно здійснено розрахунок заборгованості, не враховано, що відповідачка пропрацювала на підприємстві понад 16 років, і має пільг щодо сплати відповідних сум за користування гуртожитком у розмірі, який встановлено для працюючих робітників. Крім того, на думку сторони відповідача її безпідставно не було ознайомлено з наказом позивача за № 184 від 18 червня 2020р., а укладений між сторонами договір є діючим, оскільки не припинив свою дію у встановленому законом порядку. Також відповідачка звертала увагу суду, що в позасудовому порядку, позивач не звертався до неї з вимогою переукладання договору щодо сплати вартості за проживання в гуртожитку, а наданні стороною позивача акти мають ознаки підробки. 14 грудня 2021р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій сторона позивача підтримала заявлені позовні вимоги і заперечила проти доводів стороною відповідача, наведених у відзиві на позов, зазначивши, що стороною відповідача не надано жодного доказу на підтвердження обставин наведених у відзиві на позов, а тому ці аргументи ґрунтуються виключно на припущеннях сторони відповідача. Заперечення на відповідь на відзив, стороною відповідача не подавались. До судового засідання стороною позивача було подано клопотання про розгляд справи у відсутність свого представника, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав, наведених у позові. Відповідачка, про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, зазначила, що перебуває поза межами країни, а її представник мобілізований, а тому на підставі п. 2) ч. 1 ст. 251 ЦПК України просила суд провадження по справі зупинити. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2022р. клопотання сторони відповідача про зупинення провадження по справі залишено без задоволення. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що на балансі позивача перебуває гуртожиток по [ADDRESS] . 15 лютого 2006р. між сторонами було укладено договір № 104 про тимчасове користування житловою площею в будинку по [ADDRESS] , відповідно до якого відповідачці було надано в користування житлову кімнату в гуртожитку [ADDRESS] зі сплатою коштів за користування житловим приміщенням. 18 червня 2020р. позивачем було видано наказ № 184, відповідно до якого з 01 серпня 2020р. було встановлено плату за послуги з утримання житлового будинку (гуртожитку, філії) для фізичних осіб, які не перебувають у трудових відносинах з ДАХК «Артем» та проживають в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , а саме: 111,7 грн. за 1 кв.м. Судом встановлено, що відповідачка працювала у позивача на посаді прибиральника службових приміщень і була звільнена з роботи 30 квітня 2019р. на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. З матеріалів справи вбачається, що в досудовому порядку відповідачці було запропоновано переукласти новий договір. Як зазначила сторона позивача за змістом позову, що між сторонами фактично існують зобов`язання щодо надання позивачем відповідних житлово-комунальних послуг стороні відповідача, яка зареєстрована і проживає в гуртожитку в кімнаті [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму коштів), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Згідно ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. За змістом ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Згідно із п. 5) ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги (ст. 68 ЖК України). Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 р. «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, наявність взаємовідносин між позивачем та відповідачкою, а отже, і виникнення цивільних прав і обов`язків, підтверджується діями сторін: позивач здійснює надання житлово-комунальних послуг до приміщення гуртожитку (помешкання відповідачки), а остання отримує та користується даними послугами та відповідно зобов`язана здійснювати оплату наданих житлово-комунальних послуг. З матеріалів справи, вбачається, що у період часу з серпня 2020 р. по вересень 2021р. сума заборгованості відповідачки за житлово-комунальні послуги складає 48940,28 грн. На спростування зазначеного розрахунку заборгованості, стороною відповідача взагалі не було надано до суду жодного доказу. Відповідно до ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи положення ст. 625 ЦК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270,0 грн.

Outcome: approved