Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

У серпні 2022 року [PERSON] пред`явила в суд позов до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Млинівського районного суду Рівненської області було розірвано 14 грудня 2021 року. Від спільного подружнього життя у них є малолітній син - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. На даний час вона офіційно не працевлаштована, знаходиться в пошуках роботи, перебуває у скрутному матеріальному становищі. Відповідач є фізично здоровим, офіційно не працевлаштований, однак постійно їздить на заробітки за кордон до Польщі, будь-яких коштів на утримання дитини не надає, участі в його вихованні та підготовці до самостійного життя не приймає, інших осіб на утриманні немає. Просить суд ухвалити рішення, на підставі якого стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з індексацією суми відповідно до закону, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. В судове засідання позивач не з`явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. (а.с.14). В судове засідання відповідач не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином - через офіційний вебсайт Млинівського районного суду. (а.с.22). У визначені ухвалою суду від 29.08.2022 року строки відзиву на позов, будь-яких заперечень чи пояснень по суті справи, а також заяв чи клопотань, до суду не подав. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач не з`явився на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно повідомлений про час і дату розгляду справи в суді, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком малолітньої дитини та, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, зобов`язаний утримувати її до досягнення нею повноліття. (а.с.5) Згідно рішення Млинівського районного суду від 14.12.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 24 листопада 2018 року в Млинівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №110 розірвано. (а.с.7) Як вбачається з довідки Млинівської селищної ради Рівненської області від 18.08.2022 року №135 малолітній син [PERSON] , [INFO] проживає разом із позивачем. (а.с.6) Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено що у 2022 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2022 року - 2100 гривень, з 1 липня 2022 року - 2201 гривень, з 1 грудня 2022 року - 2272 гривень. Приймаючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, котрий на час розгляду справи становить 2201 гривень. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи до уваги, що відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позов та будь-яких доказів про те, що він не може сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі не надав, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а його позовні вимоги задоволені, судовий збір в сумі 992,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На думку суду, підлягають до задоволення і вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат по справі. Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №22 від 23.08.2022 року витрати за надання правничої допомоги складають 2000 гривень. (а.с.10) Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Outcome: approved