Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 12\~330,89 грн. та додаткові витрати на дитину в розмірі 9\~120,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 22.05.2019 розірвано. У даному шлюбі [INFO] народився син [PERSON] . На підставі судового наказу від 15.06.2021 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку із врахуванням індексації, щомісячно, починаючи з 25.03.2021 до досягнення дитиною повноліття. Станом на 01.04.2022 у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 12\~330,89 грн. Пеня, на думку позивача, є більшою, однак згідно статті 196 СК України обмежується 100% заборгованості із сплати аліментів. Тому з відповідача слід стягнути 12330,89 грн. пені. Разом з цим, позивач несе додаткові витрати, пов`язанні з відвідуванням сином гуртка плавання, логопедично-корекційного центру. Вартість трьох місяців відвідування плавання становить 1\~800,00 грн., вартість трьох місяців відвідування логопедично-корекційного центру становить 7\~320,00 грн. Відповідач матеріально свою дитину не утримує, внаслідок чого утворилася заборгованість зі сплати аліментів, та додаткових витрат не сплачує. Тому, враховуючи необхідність забезпечення дитині належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, рівність обов`язку батьків утримувати своїх дітей, просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 01.06.2022 відкрите провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 19.07.2022\~судом отримано\~відзив на\~позов,\~у якому\~відповідач просить\~суд відмовити\~у задоволенні\~позовних вимог,\~з огляду\~на наступне.\~Згідно розрахунку\~заборгованості відповідача\~із сплати\~аліментів наданого\~позивачем,\~станом на\~01.04.2022\~заборгованість складає\~12\~330,89\~грн.\~за період\~з березня\~2021\~року по\~березень 2022\~року.\~Однак,\~в період\~з 24.02.2022\~по 01.06.2022\~відповідач сплатив\~на користь\~позивача аліменти\~на утримання\~неповнолітньої дитини\~в загальному\~розмірі 19\~188,47\~грн.\~Вказана сума\~повинна бути\~зарахована та\~розподілена державним\~виконавцем за\~відповідні періоди\~сплати аліментів,\~тобто з\~березня 2021\~року по\~березень 2022\~року.\~При цьому,\~враховуючи розмір\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~віком до\~6\~років,\~вищевказана сума\~аліментів сплачена\~відповідачем з\~надлишком в\~рахунок оплати\~майбутніх періодів\~сплати аліментів,\~а саме\~до вересня\~2022.\~Тому,\~враховуючи зазначене,\~відповідач належним\~чином виконував\~покладені на\~нього обов`язки\~щодо сплати\~аліментів,\~а відтак\~станом на\~01.04.2022\~у нього\~була відсутня\~заборгованість зі\~сплати аліментів.\~Стосовно додаткових\~витрат на\~дитину,\~то позивачем\~не надано\~жодного доказу\~на підтвердження\~існування особливих\~обставин,\~які потребують\~додаткових витрат.\~При цьому,\~позивач жодного\~разу не\~узгоджувала з\~відповідачем доцільності\~та необхідності\~відвідування гуртків\~їх спільним\~сином,\~не зверталась\~до відповідача\~із вимогою\~про сплату\~додаткових витрат,\~тому позов\~у цій\~частині є\~передчасним.\~Також,\~відсутні правові\~підстави покладати\~на відповідача\~всю суму\~заявлених позивачем\~додаткових витрат,\~оскільки мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, тому половину цих витрат повинна сплачувати позивач. 01.08.2022 судом отримано відповідь позивача на відзив, у якій вона зазначає, що перераховані відповідачем на її картку грошові кошти є добровільною матеріальною допомогою матері, яка виховує дитину та додатковими витратами на дитину, та в жодному разі не аліментами, як вказує відповідач. Крім того, сума платежів не збігається з сумою призначених судом аліментів. Тому, позовні вимоги просить задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Білецький Н.Т. в судове засідання не з`явилися, представник подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, проти задоволення позову заперечує. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 06.12.2016 Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Акція» №01/21 від 25.04.2022, [PERSON] 15.02.2022 оплатила абонемент на місяць «Плавання_Дит_від 5 до 8 зан» вартістю 600 грн. для сина [PERSON] . [PERSON] відвідує заняття з англійської мови за графіком середа - п`ятниця 16:00 та групові заняття щосуботи о 10:00. Вартість занять з англійської мови 180 грн., вартість абонемента на місяць становить 1440 грн. Вартість групових занять 200 грн., вартість абонемента на місяць становить 800-1000 грн., про що директором Логопедично - корекційного центру «Країна мовлення» видано довідку. На підставі судового наказу по справі №607/5244/21 виданого 05.05.2021 Тернопільським міськрайонний судом Тернопільської області стягуються аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку із врахуванням індексації, щомісячно, починаючи з 25.03.2021 до досягнення дитиною повноліття. Старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), [PERSON] проведено розрахунок заборгованості із сплати аліментів за виконавчим провадженням №65869556 з примусового виконання вищезгаданого судового наказу, згідно якого заборгованість [PERSON] за період з березня 2021 року по березень 2022 року, станом на 01.04.2022, складає 12\~330,89 грн. Згідно виписки АТ КБ «Приват Банк» по рахунку [PERSON] від 28.06.2022, за період з 01.01.2021 по 28.06.2022 відповідач здійснював перекази грошових коштів на картку [PERSON] : 24.02.2021 в сумі 3\~015,08 грн., 08.06.2021 в сумі 3\~015,08 грн., 09.06.2021 в сумі 3\~015,08 грн., 10.07.2021 в сумі 1\~507,54 грн., 03.08.2021 в сумі 1\~507,54 грн., 17.08.2021 в сумі 4\~623,12 грн., 18.10.2021 в сумі 1\~005,03 грн., 01.06.2022 в сумі 1\~500 грн. 05.09.2022 старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Шевчук Анастасією Олександрівною складено новий розрахунок заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів за виконавчим провадженням №65869556, станом на 01.07.2022, з якого вбачається, що державним виконавцем взято до розрахунку оплати відповідачем аліментів в червні 2021 року в сумі 6030,16 грн., в липні 2021 року - 1507,54 грн., в серпні 2021 року 6130,66 грн., в жовтні 2021 року 1005,03 грн. та в червні 2022 року 1500,00 грн. Відповідно до положень ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Абзацом 1 частини 1 статті 196\~СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів (стягнення пені) необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною 1 статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості, про що у своєму правовому висновку зазначив Верховний Суд у постанові від 14.12.2020 по справі №661/905/19. Згідно ч. 1, 6 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно розрахунку державного виконавця за відповідачем рахується переплата аліментів станом на: червень 2021 року 2931,77 грн., липень 2021 року 3432,81 грн., серпень 2021 року 8556,97 грн., вересень 2021 року 7550,47 грн., жовтень 2021 року 7549,00 грн., листопад 2021 року 6542,50 грн., грудень 2021 року 5492,50 грн., січень 2022 року 4442,50 грн., лютий 2022 року 3392,50 грн., березень 2022 року 2342,50 грн., квітень 2022 року 1292,50 грн., травень 2022 року 242,50 грн., червень 2022 року 692,50 грн. Таким чином, переплата (в більшому чи меншому розмірі) існувала з червня 2021 року по червень 2022 року (останній місяць розрахунку). Аналізуючи розрахунок старшого державного виконавця Шевчук А.О. зі сплати аліментів від 05.09.2022 встановлено, що у відповідача була відсутня заборгованість із сплати позивачу аліментів починаючи з місяця, коли був виданий стягувачу судовий наказ (15 червня 2021 року) і до місяця звернення позивача до суду (11 травня 2022 року). Така заборгованість була відсутня і на кінець червня 2022 року. Вищенаведений розрахунок державного виконавця позивачем не спростований. Суд не бере до уваги наданий позивачем розрахунок державного виконавця від 14.04.2022, так як даний розрахунок не включав сплачених відповідачем у 2021-2022 роках коштів на користь позивача, а також тому, що розрахунок актуалізований 05.09.2022 тим же державним виконавцем. У зв`язку із відсутністю у відповідача заборгованості із сплати аліментів протягом усього періоду з місяця видачі стягувачу судового наказу і до місяця звернення позивача до суду із позовом, у задоволенні позову, в частині стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, слід відмовити. Щодо стягнення додаткових витрат на дитину. Відповідно до ч.1 ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ч.2 ст. 185 Сімейного кодексу України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Так, на підтвердження відвідування дитиною занять з плавання, позивачем надано довідку, з якої вбачається, що позивач 15.02.2022 понесла витрати на придбання абонементу на місяць відвідування дитиною басейну вартістю 600,00 грн. Тому, позовну вимогу про стягнення додаткових витрат на утримання дитини слід задовольнити частково, а саме у розмірі 300,00 грн., що складає 50% документально підтверджених позивачем витрат на відвідування сином занять з плавання вартістю 600,00 грн. При цьому, вимога про стягнення 1800,00 грн., як повної оплати за тримісячний курс плавання, є не обґрунтованою, так як не доведено чому слід відступити від рівності обов`язку батьків по утриманню дитини, а також чому стягнення повинно бути саме за три місяці відвідування дитиною басейну. Із наданих позивачем доказів та наведених у позові аргументів суд дійшов переконання про необхідність стягнення із відповідача витрат на утримання дитини лише в межах половини фактично понесених позивачем. Щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на відвідування сином занять з англійської мови в Логопедично - корекційному центрі «Країна мовлення» в розмірі 7320,00 грн. суд зазначає, що наявність цих витрат позивачем не доведено належними та допустимими доказами, так як із довідки директора центру [PERSON] вбачається лише те, що дитина відвідує заняття з англійської мови, а також зазначено вартість занять в залежності від обраного типу абонемента (180 чи 200 грн. за заняття чи 8000-1000, 1440 грн. за місяць). Проте, який період часу чи скільки занять відвідала дитина, а також розмір сплачених позивачем коштів у довідці не вказано. На основі припущень, суд не вправі ухвалити рішення. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справі «Трофимчук проти України» (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року), рішення від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України», ЄСПЛ послідовно зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід. Вимогами\~ст.141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, який підлягав сплаті при зверненні до суду мав би складати 992,40 грн., однак позивач звільнена від його сплати по даній категорії справ. Позов задоволено на 1,4% (300 / 21\~450,89 х 100%). Відтак, із відповідача в дохід держави слід стягнути 13,90 грн. судового збору (992,40 грн. х 1,4%).

Outcome: partial