Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

Комунальне підприємство\~«Кривбасводоканал» звернулось\~до суду\~з позовом\~до відповідачів\~про стягнення\~заборгованості за\~надані послуги\~централізованого водопостачання\~та водовідведення,\~втрат від\~інфляційних процесів\~та 3%\~річних.\~Свої вимоги\~позивач обгрунтовує\~тим,\~що КП «Кривбасводоканал» по специфіці своєї виробничої діяльності надає послуги з централізованого водопостачання з метою забезпечення потреб населення та інших споживачів послугами водопостачання, транспортування питної води споживачам по водопровідним мережам. Відповідач є споживачем послуг з постачання холодної води, що надаються підприємством за адресою: [ADDRESS] . КП «Кривбасводоканал», виконуючи свої обов`язки, постійно надавало послуги з централізованого водопостачання, однак відповідачі, як споживачі, свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим за період з 01.08.2015 по 31.07.2021 виникла заборгованість в розмірі 9650,66 грн. Оскільки споживачі добровільно заборгованість не погашали, а звернення підприємства з цього приводу ігнорує, тому за захистом майнових інтересів КП «Кривбасводоканал» із застосуванням ст. 625 ЦК України та нарахуванням збитків, представник вимушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача, відповідно до ч. 1 ст. 276 ЦПК України, подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач, про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, судом повідомлявся належним чином, але відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк не подали суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, також не подали до суду відзив на позовну заяву. У зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.\~ Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Статтею 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. КП «Кривбасводоканал» засноване Криворізькою міською радою та, відповідно до п.п. 1, 2 п. 2 ст.2 Статуту, здійснює діяльність за основними напрямами: забезпечення потреб населення та інших споживачів послугами водопостачання, транспортування питної води споживачам по водопровідним мережам, забезпечення транспортування стічних вод по колекторам та каналізаційним мережам, їх очищення на очисних спорудах. Судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг, що надаються КП «Кривбасводоканал» як постачальником холодної води за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі ст. 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини в сфері надання комунальних послуг з водопостачання та водовідведення з одного боку, та споживання цих послуг з іншого, які врегульовано Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про питну воду та питне водопостачання», Правилами по наданню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання цих послуг» від 21.07.2005 №630. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву споживачів кореспондує визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» їх обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов`язок споживача оплатити надані послуги відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення встановлено ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання». У відповідності до п. 18 діючих Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст.ст. 525, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами закону, а одностороння відмова від їх виконання не допускається. Так, протягом періоду з 01.08.2015 по 31.07.2021 позивач свої зобов`язання по наданню послуг з постачання холодної води за адресою: [ADDRESS] , виконував належним чином, однак відповідачі своєчасно та в повному обсязі оплату за спожиті ними послуги не вносили, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 9650,66 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості. Жодних доказів в спростування вказаних позивачем обставин судом не встановлено, а наданий розрахунок суд вважає належним та допустимим доказом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї матеріальної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржників за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржників за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Крім того, слід зазначити, що ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, а тому поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовими зобов`язаннями. Зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Перевіряючи заявлений позивачем розмір інфляційних втрат та 3% річних, суд приймає в розрахунок розмір заборгованості 10096,37 грн, виходячи із боргу за кожним окремим місяцем, а також заявлений період з 01.08.2015 по 31.07.2021. Таким чином, розмір 3% річних становитиме 146,21 грн, а інфляційних втрат 299,50 грн. Враховуючи те, що тягар утримання майна, у тому числі обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг покладається на споживача, яким є відповідач, з огляду на доведеність заявленого позивачем розміру заборгованості, ухилення відповідачем від добровільного погашення заборгованості, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача по 2270,00 грн в рахунок відшкодування судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved