Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

30.06.2022 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого вказав, що 27.12.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» та [PERSON] укладено Договір про надання туристичних послуг № 0068-19 від 27.12.2019 року. Відповідно до пункту 1.1. Договору турагент, за встановлену плату та замовленням туриста зобов`язується забезпечити туриста комплексом туристичних послуг. На виконання Договору ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» було виставлено Рахунок на оплату № 1068 від 30.12.2019 року, який було оплачено Позивачем. В подальшому Відповідачем було скориговано суму, яку було оплачено 20.01.2020 року. 20.01.2020 року на виконання умов Договору про надання туристичних послуг № 0068-19 від 27.12.2019 року, було внесено передплату у сумі 22 540,00 грн., що підтверджується квитанцією від 20.01.2020 року. Відповідно до пункту 1.1. Договору дата туру: з 28.04.2020 року по 05.05.2020 року. 13.03.2020 року при уточнені про туристичні послуги було повідомлено засобом телефонного зв`язку про скасування групового туру, таким чином позивачем туристичні послуги за договором № 0068-19 від 27.12.2019 року отримані не були. 13.03.2020 року Клієнтом було направлено Заяву про повернення коштів представнику ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» засобом зв`язку viber. 29.12.2021 року Позивачем на адресу Відповідача було направлено поштою Заяву про повернення коштів. 08.01.2022 року Позивачем на адресу Відповідача було направлено Претензію про повернення коштів на адресу ТОВ "ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ". Станом на момент подання Позову кошти не повернено. На зв`язок ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» не виходить, всі намагання зв`язатися з ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» залишилися безуспішними. На підставі чого позивач звернувся до суду з даними позовними вимогами. 12 липня 2022 року суд відкрив у справі спрощене позовне провадження з повідомленням учасників справи. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Ляховецький Т.І. не з`явились. Представник позивача надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності позивача та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. У судове засідання представник відповідача не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся за офіційним місцем реєстрації товариства, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали. Відзив на позов не подав. Представник третьої особи - Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів і захисту споживачів у судове засідання не з`явився, надав пояснення, в яких зазначив, що оскільки позивач до служби не звертався, Держпродспоживслужба не здійснювала перевірок відповідача, просить розглядати справу за неявними матеріалами без участі представника. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частин першої-третьої статті 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону. У частині першій статті 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі статтею 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Відповідно до частин першої, другої статті 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини. Туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, коли це відбулося з вини туриста (частина восьма статті 20 Закону України «Про туризм»). У статті 23 Закону України «Про туризм» визначено, що ваучер - форма письмового договору на туристичне або на екскурсійне обслуговування, яка може використовуватися відповідно до цього Закону. У статті 25 Закону України «Про туризм» встановлено, що туристи мають право на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору. Судом встановлено, що 27.12.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» та [PERSON] було укладено Договір про надання туристичних послуг № 0068-19 від 27.12.2019 року. Відповідно до пункту 1.1. Договору турагент, за встановлену плату та замовленням туриста зобов`язується забезпечити туриста комплексом туристичних послуг. На виконання Договору ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» було виставлено Рахунок на оплату № 1068 від 30.12.2019 року, який було оплачено Позивачем. В подальшому Відповідачем було скориговано суму, яку було оплачено 20.01.2020 року. 20.01.2020 року на виконання умов Договору про надання туристичних послуг № 0068-19 від 27.12.2019 року, було внесено передплату у сумі 22 540,00 грн., що підтверджується квитанцією від 20.01.2020 року. Відповідно до пункту 1.1. Договору дата туру: з 28.04.2020 року по 05.05.2020 року. 13.03.2020 року при уточнені про туристичні послуги було повідомлено засобом телефонного зв`язку про скасування групового туру, таким чином позивачем туристичні послуги за договором № 0068-19 від 27.12.2019 року отримані не були. 13.03.2020 року Клієнтом було направлено Заяву про повернення коштів представнику ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» засобом зв`язку viber. 29.12.2021 року Позивачем на адресу Відповідача було направлено поштою Заяву про повернення коштів. 08.01.2022 року Позивачем на адресу Відповідача було направлено Претензію про повернення коштів на адресу ТОВ "ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ". Станом на момент подання Позову кошти не повернено. На зв`язок ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» не виходить, всі намагання зв`язатися з ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» залишилися безуспішними. Згідно п.5.1.1 Компанія несе матеріальну відповідальність перед клієнтом за невиконання умов даного Договору відповідно до чинного законодавства України. Згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист права споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Відповідно до приписів статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач прострочив виконання послуги з 28.04.2020 по 22.06.2022 року на 784 дні. За розрахунком позивача сума пені складає 1 452,44 грн. Таким чином, стороною позивача доведено обставини, на які посилається у позовній заяві, а стороною відповідача вони не спростовані, а отже порушені права позивача підлягають судовому захисту. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на те, що відповідач не надав будь-яких заперечень щодо вимог, вказаних у позовній заяві та документах, долучених до позову, перевіривши наведений позивачем розрахунок ціни позову, суд вважає його правомірним та арифметично правильним, та приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. [PERSON] просив суд покласти на відповідача судові витрати, пов`язані із витратами на правничу допомогу адвоката в сумі 5000,00 грн. У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Участь адвоката Ляховецького Т.І., який представляє інтереси позивача у справі і факт надання правової допомоги підтверджено копією ордеру на надання правничої допомоги, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю, договором про надання правничої допомоги від 15.02.2022 року, актом виконаних робіт від 22.06.2022 року з детальним описом виконаних робіт, відповідно якого сума витрат на правничу допомогу склала 5000,00 гривень. Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved