Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

Позивач звернулася до Сквирського районного суду Київської області з позовом\~до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, що зареєстрований 21.12.2002 року Відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Сквирського районного\~управління юстиції\~у Київській\~області,\~актовий запис\~№ 137. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач,\~посилається на\~те,\~що сторони\~перебувають у\~зареєстрованому шлюбі.\~Від шлюбу\~дітей не\~мають. Протягом останніх років стосунки подружжя погіршилися, оскільки зникло взаєморозуміння та взаємоповага. Тривалий час кожен із подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, спільне господарство не ведеться, сім`я припинила своє існування, тому шлюбних стосунків не підтримують більш ніж пів року. Примирення та збереження шлюбу не можливе. Перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та моральним шляхом в умовах свободи та гідності, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, також наполягала на розірванні шлюбу, оскільки поновлювати сімейні відносини не має наміру. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив повторно надати строк для примирення ще на два місяці задля збереження сім`ї. Заслухавши в судовому засіданні сторін, дослідивши документи наявні в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 21.12.2002\~року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції у Київській області, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] про що в Книзі реєстрації шлюбів 21.12.2002 року складено відповідний актовий запис № 137. Від шлюбу сторони дітей не мають. Суд дійшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу, виходячи з наступного. Шлюб\~це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї. Добровільність шлюбу\~одна з основних його засад. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них. У ході розгляду справи, судом встановлено наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу. Відповідно до\~ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 51 Конституції України\~та\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Із змісту\~ст. 112 СК України\~ вбачається, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Частиною 2\~ст. 114 СК України\~передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 2\~ст. 104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно п.10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Встановивши, що шлюб між сторонами носить формальний характер, позивач категорично не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини з відповідачем, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу. Суд вважає, що незгода відповідача на розірвання шлюбу не може бути підставою для відмови в позові, оскільки це буде суперечити інтересам позивача. З огляду на бажання позивача розірвати шлюб, збереження сім`ї є неможливим. Суд також враховує, що відповідно до положень\~статті 24 СК України\~примушування до шлюбу не допускається. Статтею 111 СК України\~суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно з ч. 5\~ст. 211 ЦПК України\~під час розгляду справи по суті суд сприяє примиренню сторін. Відповідно до частини 7\~статті 240 ЦПК України\~у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Надання строку для примирення подружжя та визначення перебігу такого строку є правом суду, а не його обов`язком. Ухвалою суду від 02 серпня 2022 року клопотання відповідача [PERSON] про надання подружжю строку для примирення задоволено. Надано сторонам строк для примирення терміном два місяці. Після спливу даного строку примирення не відбулось. Оскільки судом встановлено, що сім`я фактично розпалася, поновлювати сімейні стосунки позивач не бажає, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved