Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

Заявник [PERSON] 14.07.2022 р. звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якою просить встановити факт постійного проживання [PERSON] разом з матірю [PERSON] , яка померла [INFO] з 2010 року по [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, [INFO] померла матір заявника [PERSON] . Після смерті останньої залишилася спадкова маса у вигляді квартири [ADDRESS] . Зазначила, що після смерті матері фактично прийняла спадщину. Заявник є єдиним спадкоємцем після смерті спадкодавця [PERSON] за законом першої черги. Листом від 14.06.2022 року приватного нотаріуса КМНО Макухи О.О. заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини. Зважаючи на неможливість спадкоємцем оформити спадкові права на спадкове майно, заявник звертається до суду щодо встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Ухвалою судді від 19 липня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні заявник підтримала заявлені вимоги, просили задовольнити з підстав, викладених у заяві. Заінтересована особа Київська міська рада в судове засідання не з`явилась, подала до суду відзив, яким просять винести рішення відповідно до чинного законодавства та розгляд справи провести за відсутності представника КМР. Заінтересована особа приватний нотаріус КМНО Макуха О.О. в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Суд, вислухавши пояснення заявника, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] померла мати заявника [PERSON] , про що зроблено актовий № 15527 Відділом реєстрації смерті у м. Києві, яка на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Після смерті [PERSON] залишилася спадкова маса у вигляді кооперативної квартири [ADDRESS] , яка належала покійному чоловіку [PERSON] - [PERSON] , що помер [INFO] на підставі довідки ЖБК «Київ-1» ( а.с.11). За життя [PERSON] не було складено заповіту. Фактично після смерті [PERSON] спадщину приняла донька померлої [PERSON] . 14.06.2022 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса КМНО Макухи Олени Олегівни з заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , що була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , де було заведено спадкову справу № 10/2022, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 7). Листом від 14.06.2022 року приватним нотаріусом КМНО Макухою О.О. заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] , оскільки заявником пропущено 6-ти місячний строк для прийняття спадщини (а.с. 6). Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що покійна [PERSON] , [INFO] в період з 2010 року до моменту смерті проживала за адресою: [ADDRESS] разом з донькою [PERSON] . Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до положень ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] на час смерті [PERSON] проживала разом з нею за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини. Оскільки строк звернення спадкоємця, який фактично прийняв спадщину до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини строком не обмежена, інших спадкоємців як встановлено в судовому засіданні не мається, спору про майнове або особисте немайнове право не існує, а встановити зазначений факт в позасудовому порядку неможливо, суд вважає вказані заявником вимоги обґрунтованими, які відповідно до вищезазначених норм права підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved