Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов Максим Олександрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позивачка зазначила, що 16.10.2020 року приватним нотаріусом Івано - Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем було вчинено виконавчий напис № 4305, щодо стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» заборгованості в розмірі: 7075,49 грн. В лютому 2021 року на підприємство Комунальний заклад «ПАЛАЦ КУЛЬТУРИ «Карачуни» Криворізької Міської Ради» де вона офіційно працює, надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова М.О. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи з неї як з боржниці від 02.02.2021 року. Постанова винесена у виконавчому провадженні № 64102033. Отже, в лютому 2021 року, при одержанні заробітної плати, позивачу від директора стало відомо, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова Максимом Олександровичем відкрито виконавче провадження № 641102033 щодо виконання виконавчого напису, приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т. В. за № 4305 від 16.10.2020 р. про стягнення з позивача заборгованості в розмірі: 7075,49 грн. на користь Відповідача. В даному\~конкретному випадку,\~ [PERSON] ,\~як боржник\~у виконавчому\~провадженні №\~64102033\~,\~ \~була позбавлена\~наділених їй\~законом прав, оскільки взагалі не була свідомою про наявність такого виконавчого провадження. Позивачку не було повідомлено про відкриття виконавчого провадження, та вона не була ознайомлена із відповідною постановою. Постанова про відкриття виконавчого провадження на її поштову або електронну адресу не надходила. Пропозиція подати декларацію про доходи та майно боржника, їй не надходила. Позивачка не була повідомлена про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Об`єктивно, позивачка не мала можливості ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження. Таким чином, позивачка була позбавлена можливості використовувати свої права та виконувати свої обов`язки, як сторона виконавчого провадження. Крім того, вважає, що виконавчий напис № 4305 від 16.10.2020 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами і як наслідок, з`явилося неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису зі стягнення заборгованості з заробітної плати Позивача. Просить суд винести рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 4305 від 16.10.2020 року приватного нотаріуса Івано Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича про стягнення заборгованості в розмірі: 7075,49 грн. з позивачки [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ"ПРИВАТНІ ІНВЕСТИЦІЇ» (ЄДРПОУ № 37356981), МФО № 300711, юридична адреса: 04112 м. Київ, вул. Жамбила Жабаєва, буд.7. Ухвалою суду 20.10.2021 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивачки підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити позов, слухати справу без застосування технічних засобів. Представник відповідача товариства з\~обмеженою відповідальністю\~ «Фінансова\~компанія «Приватні\~ інвестиції»\~ в\~ судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направили на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому просять суд відмовити позивачці в задоволенні позову в повному обсязі. Третя особа - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, своїми процесуальними правами, визначеними ст. 43 ЦПК України, не скористався: заяв, пояснень, заперечень, суду не надав. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов Максим Олександрович надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 16.10.2020 року приватним нотаріусом Івано - Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем було вчинено виконавчий напис № 4305, щодо стягнення з позивача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» заборгованість в розмірі: 7075,49 грн. В лютому 2021 р., на підприємство Комунальний заклад «ПАЛАЦ КУЛЬТУРИ «Карачуни» Криворізької Міської Ради» де працює позивачка офіційно, надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова М.О. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи з позивача, як з боржниці від 02.02.2021 р., винесена у виконавчому провадженні № 64102033. В лютому 2021 року, при одержанні заробітної плати, позивачу від директора стало відомо, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова Максимом відкрито виконавче провадження № 641102033 щодо виконання виконавчого напису, приватного нотаріуса за № 4305 від 16.10.2020 р. про стягнення з позивача заборгованості в розмірі: 7075,49 грн. на користь відповідача. 05.10.2016 року набув чинності новий Закон України «Про виконавче провадження» № 1404- VIII, що був прийнятий Верховною Радою України 02.06.2016 р. Винятком є норми статей 8, 9, якими запроваджується автоматизована система виконавчого провадження та Єдиний реєстр боржників а також положення, що стосуються діяльності приватних виконавців, які набули чинності 05.01.2017 року. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Також державний виконавець зазначає про необхідність сплати судового збору згідно рішень, примусове виконання, яких передбачає стягнення виконавчого збору в розмірі встановленому статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов про відкриття виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Якщо у виконавчому документі зазначено адреси електронної пошти стягувана та/або боржника, документи виконавчого провадження надсилаються стягувану та/або боржнику також електронною поштою. За нормами вказаного закону, боржник, як сторона виконавчого провадження, має право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими Законом. За наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба, відрядження боржника, стихійне лихо тощо), боржник, як сторона виконавчого провадження, має право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням. В даному конкретному випадку, позивач за цим позовом - боржник у виконавчому провадженні № 64102033 - [PERSON] була позбавлена наділених законом прав, оскільки взагалі не була свідомою про наявність такого виконавчого провадження. Позивачку не було повідомлено про відкриття виконавчого провадження, та вона не була ознайомлена із відповідною постановою. Постанова про відкриття виконавчого провадження на її поштову або електронну адресу не надходила. Пропозиція подати декларацію про доходи та майно боржника, їй не надходила. Позивачка не була повідомлена про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Об`єктивно, позивачка не мала можливості ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження. Таким чином, позивачка за цим позовом була позбавлена можливості використовувати свої права та виконувати свої обов`язки, як сторона виконавчого провадження. Виконавчий напис № 4305 від 16.10.2020 р. вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, з`явилося неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису зі стягнення заборгованості з заробітної плати Позивача. Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду, та те, що право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, права та інтересів якої стосуються такі дії чи акту, позивач вирішив звернуться до суду із даним позовом про захист своїх прав, як споживача банківських та нотаріальних послуг. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку. Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних правових висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувану можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, повинна існувати, й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувана право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувана (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17. Тому, суд при вирішенні спору не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у даному спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 03.10.2019 по справі № 753/7572/18. Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Крім того, законом передбачена процедура судового контролю за результатами вчинення нотаріусами виконавчих написів, тому при встановлені в судовому порядку, що сума заборгованості запропонована до стягнення не є безспірною, виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а кредитор набуває права на стягнення заборгованості шляхом звернення до суду. Дана правова позиція викладена у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.09.2019 по справі № 161/6092/18-ц. Згідно з підпунктом 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувана. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема: оригінал нотаріально посвідченої угоди; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. Згідно з пунктами 92 та 99 Правил надання послуг поштового зв`язку рекомендовані листи підлягають доставці додому. Рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. Виходячи з вищезазначеного, боржник вважається належним чином повідомлений про порушення зобов`язань за кредитним договором та про зобов`язання достроково погасити заборгованість у тому разі, коли кредитором не лише відправлено на адресу такого боржника досудову вимогу, а й доведено факт її вручення адресатові під розписку. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 26.09.2019 по справі № 755/14101/16-ц. Проте, Позивач не отримував жодної письмової вимоги, відтак встановити безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис не вбачається можливим. В даному конкретному випадку, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому напису зроблено Відповідачем одноособово без урахування думки та позиції Позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків Відповідача, і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до Позивача. Отже, безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими Переліком документів, так як нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Постановою Пленуму ВСУ від 31 січня 1992 року № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» у пункті 13 роз`яснено, що відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувана з підписом боржника про його отримання. Відповідачем приватному нотаріусу надано Розрахунок заборгованості за кредитним договором, з яким не була ознайомлена Позивачка, та відповідно який не був з нею узгоджений. На підставі документів наданих Відповідачем приватному нотаріусу, із заявою про вчинення виконавчого напису, об`єктивно не можна встановити безспірність вимог Відповідача заявлений до Позивачки. Таким чином, виконавчий напис вчинено з порушенням закону. Згідно статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Натомість, позивач вважає, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Тому, є наявність спору про право, а отже, заборгованість за вищевказаним кредитним договором не може вважатися безспірною. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові у справі №6-887цс17 від 5 липня 2017 року, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення в повному обсязі, а під час звернення до суду позивачка була звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved