Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів за договором оренди землі та його розірвання, мотивуючи свої вимоги наступним. 23.11.2017 року між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «ФГ Віньковецьке АГРО» укладено договір оренди землі № 12. За даним договором позивач передав у строкове платне користування земельну ділянку із кадастровим номером 6820681000:04:003:0249, яка розташована на території Великоолександрівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області за межами населеного пункту. Земельна ділянка належить позивачеві на праві власності. Договір оренди землі підписаний сторонами 23.11.2017 року, право оренди зареєстроване 24.11.2017 року. Заочним рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 17.12.2019 року у справі № 686/25628/19 за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «ФГ Віньковецьке АГРО» про стягнення коштів за договором оренди землі стягнуто на користь позивача орендну плату за 2018 рік разом із пенею, інфляційними втратами та 3% річних на загальну суму 4543 грн. 30 коп. Вказане рішення було виконане в примусовому порядку. З часу виконання рішення відповідачем не було сплачено позивачу орендної плати. Таким чином, станом на 10.06.2022 року (день складання позову) у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість по орендній платі за змелю за 2019 рік 3234 грн. 13 коп., за 2020 рік 3234 грн. 13 коп., за 2021 рік 3234 грн. 13 коп., а разом 9702 грн. 39 коп. Відповідач зобов`язаний був сплатити орендну плату за 2019 рік до 31.10.2019 року, за 2020 рік до 31.10.2020 року та за 2021 рік до 31.10.2021 року, тобто відповідальність за прострочення виконання зобов`язання настає з 01.10.2019 року по 10.06.2022 рік (день складання позову) та розмір пені станом на 10.06.2022 року становить 1805 грн. 37 коп., інфляційні збитки станом на 10.06.2022 року складають 3072 грн. 62 коп., 3% річних 759 грн. 15 коп., а разом 15339 грн. 53 коп. А оскільки відповідач за 2018-2021 роки не виплачував позивачу орендну плату за земельну ділянку на підставі договору оренди землі № 12 від 23.11.2017 року, що є порушенням істотних умов договору, то з огляду на положення ст. 526 ЦК України, вказане дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору. Позивач просить суд стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ФГ Віньковецьке АГРО» на його користь орендну плату за землю за період з 01.11.2019 року по 10.06.2022 року в сумі 15339 грн. 53 коп., з яких: 9702 грн. 39 коп. орендна плата, 1805 грн. 37 коп. пеня за прострочення сплати орендної плати, 759 грн. 15 коп. 3% річних за користування грошовими коштами, 3072 грн. 62 коп. інфляційні збитки; розірвати договір оренди землі № 12, укладений 23.11.2017 року між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «ФГ Віньковецьке АГРО», зареєстрований 24.11.2017 року державним реєстратором комунального підприємства «Чемеровецьке бюро нерухомості» Євграфовим Олександром Сергійовичем за номером запису про інше речове право: 23630158. Ухвалою суду від 15.07.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 02.09.2022 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просить задовольнити. Представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «ФГ Віньковецьке АГРО» Польовий О.Ю. у судовому засіданні позов визнав частково в частині стягнення орендної плати за 2019 рік та в частині розірвання договору. В частині стягнення орендної плати за землю за 2020 та 2021 рік просить відмовити, оскільки в це час існували судові спори між позивачем та привано-орендним підприємством «Росія» щодо вказаної земельної ділянки, а тому відповідач не міг обробляти цю земельну ділянку. Крім того, у відзиві на позовну заяву від 25.02.2022 року представник відповідача [PERSON] зазначив, що розрахунки нарахування пені, індексу інфляції, 3% річних від простроченої суми позивач наводить, виходячи із загальної суми 9702 грн. 39 коп., яка за його підрахунками виникла вже в перший рік (дата початку розрахунку 01.11.2019 року), хоча на зазначену дату сума заборгованості складала лише 2334 грн. 13 коп. Таким чином станом на 10.06.2022 року розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача мала б складати: по виплатам орендної плати за 2019 рік (дата виникнення заборгованості 01.11.2019 рік) 1463 грн. 49 коп., по виплатам орендної плати за 2020 рік (дата виникнення заборгованості 01.11.2020 рік) 855 грн. 11 коп., по виплатам орендної плати за 2021 рік (дата виникнення заборгованості 01.11.2021 рік) 396 грн. 85 коп. Інфляційні збитки за виплатами станом на 10.06.2022 року мали б складати: по виплатам орендної плати за 2019 рік (дата виникнення заборгованості 01.11.2019 рік) 1024 грн. 21 коп., по виплатам орендної плати за 2020 рік (дата виникнення заборгованості 01.11.2020 рік) 907 грн. 46 коп., по виплатам орендної плати за 2021 рік (дата виникнення заборгованості 01.11.2021 рік) 500 грн. 62 коп. 3% річних (по термінах виникнення заборгованості) станом на 10.06.2022 року мали б складати: по виплатам орендної плати за 2019 рік (дата виникнення заборгованості 01.11.2019 рік) 253 грн. 05 коп., по виплатам орендної плати за 2020 рік (дата виникнення заборгованості 01.11.2020 рік) 155 грн. 99 коп., по виплатам орендної плати за 2021 рік (дата виникнення заборгованості 01.11.2021 рік) 59 грн. 01 коп. Також наголошує, що відповідно до пунктів 9, 32, 33 договору оренди № 12 від 24.11.2017 року орендодавець запевняє, що на орендованій земельній ділянці відсутні обмеження (обтяження) та інші права третіх осіб, проте з кінця 2017 року приватно-орендне підприємство «Росія» перешкоджає господарській діяльності ТОВ «ФГ Віньковецьке Агро» через відкриті судові провадження в цивільних справах за позовом приватно-орендного підприємства «Росія» у 2017, 2019 та 2020 роках щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6820681000:04:003:0249, як наслідок орендар не міг самостійно господарювати на вказаній земельній ділянці через наявні права третіх осіб на цю земельну ділянку. Представник відповідача просить переглянути суму позову, встановивши її на рівні 5974 грн. 88 коп., з яких 3234 грн. 13 коп. орендна плата за користування земельною ділянкою протягом 2019 посівного року, 1463 грн. 49 коп. пеня за прострочення сплати орендної плати, 1024 грн. 21 коп. інфляційні збитки, 253 грн. 05 коп. 3% річних за користування грошовими коштами; заборгованість за користування земельною ділянкою за 2020, 2021 посівні роки не враховувати/списати; позовну вимогу про розірвання договору оренди землі задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони повинні надати суду докази у строк визначений ч. 2 та ч. 3 ст. 83 ЦПК України. Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6820681000:04:003:0249 площею 2 га, яка розташована на території колишньої Великоолександрівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 105516439 від 29.11.2017 року (номер запису про право власності 23629670 від 24.11.2017 року). 23.11.2017 року між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «ФГ Віньковецьке АГРО» укладено договір оренди землі № 12 (надалі - Договір). Речове право користування земельною ділянкою зареєстровано державним реєстратором комунального підприємства «Чемеровецьке бюро нерухомості» Євграфовим Олександром Сергійовичем 24.11.2017 року, номер запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 23630158, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 105519757 від 29.11.2017 року. За даним Договором позивач надає, а відповідач приймає у строкове платне користування вказану земельну ділянку. Станом на дату укладення Договору розмір нормативно грошової оцінки земельної ділянки кадастровий номер 6820681000:04:003:0249 площею 2 га, складав 46201 грн. 86 коп. Відповідно до п. 15 Договору оренди землі, орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3234 грн. 13 коп., що становить 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за повний рік. У пункті 17 Договору визначено, що орендна плата вноситься один раз на рік з 01 серпня по 31 жовтня поточного року. Згідно із п. 35 Договору, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до частини першої ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1 закону України «Про оренду землі» № 161-XIV від 06.10.1998 року (надалі Закон) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі ст. 13 Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 32 Закону передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. П. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України визначає, що однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Разом з тим, як зазначалося вище, згідно із ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає можливість дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди земельної ділянки з підстави, передбаченої пунктом «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення ч. 2 ст. 651 ЦК України, згідно із якою необхідна наявність істотного порушення стороною договору. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Під час розгляду справи було встановлено, що товариством з обмеженою відповідальністю «ФГ Віньковецьке АГРО» допущено невиплату орендної плати за договором оренди землі від 23.11.2017 року за 2019-2022 роки. Відповідно до умов договору, орендна плата повинна була бути сплачена до 31 жовтня поточного року, а відповідачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог [PERSON] та виконання ним умов Договору щодо сплати позивачу орендної плати за 2019-2022 роки. Доказів сплати орендарем орендної плати в натуральній формі, в порядку визначеному п. 16 оспорюваного договору, матеріали справи також не містять. За вказаних обставин сам факт систематичного порушення умов договору оренди земельної ділянки щодо своєчасної сплати орендної плати, як істотною умови договору оренди, є підставою для розірвання такого договору. Таким чином, враховуючи, що відповідач допустив несплату орендної плати за 2019, 2020, 2021 роки, в результаті чого позивач був позбавлений можливості вчасно отримувати орендну плату за замелю, на яку розраховував при укладенні договору оренди землі, а також те, що відповідач визнав позовну вимогу про розірвання договору оренди землі, то суд приходить до висновку, що відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, ч. 1 ст. 32 закону України «Про оренду землі», п. 44 Договору оренди землі та ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір оренди землі, укладений між сторонами, необхідно розірвати, а тому ця вимога підлягає задоволенню. Стосовно позовних вимог у частині стягнення заборгованості по сплаті орендної плати за землю, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1ст. 631 ЦК України). Згідно зі ст. ст. 251, 253 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до п. 15 Договору оренди землі, орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3234 грн., що становить 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за повний рік. У пункті 17 Договору визначено, що орендна плата вноситься один раз на рік з 01 серпня по 31 жовтня поточного року. Судом встановлено, що відповідач не сплатив позивачу орендну плату за землю за 2019, 2020 та 2021 роки, що визнав і відповідач. Таким чином, на користь [PERSON] з товариства з обмеженою відповідальністю «ФГ Віньковецьке АГРО» підлягає стягненню заборгованість з орендної плати за 2019-2022 роки у розмірі 9702 грн. 13 коп. (3234 грн.13 коп. + 3234 грн.13 коп. + 3234 грн.13 коп.), де орендна плата за один рік становить 3234 грн.13 коп. Суд не бере до уваги як необґрунтоване пояснення представника відповідача про те, що відповідач не міг обробляти земельну ділянку через наявність судового спору між приватно-орендним підприємством «Росія» та позивачем, оскільки наявність такого судового спору жодним чином не перешкоджає відповідачу, за яким зареєстровано право оренди, обробляти вказану земельну ділянку. Будь-яких доказів, які би підтверджували, що відповідач об`єктивно не міг обробляти земельну ділянку, останній не надав. Накладення арешту на вказану земельну ділянку також не підтверджується жодними доказами. Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Суд не погоджується із розрахунком інфляційних нарахувань, 3% річних та пенею, зроблених позивачем, оскільки ним, починаючи з 01.11.2019 року взята більша сума боргу (9702 грн. 39 коп.), ніж мала бути. Тому суд самостійно здійснив розрахунок цих виплат. Формула розрахунку відсотків: сума боргу х процентна ставка / 100% х кількість днів / кількість днів у році. За період 01.11.2019 - 31.10.2020 (366 днів): 3254,13 (орендна плата за 2019 рік) х 3% : 100% х 366 : 366 = 97 грн. 02 коп. За період 01.11.2020 - 31.10.2021 (365 днів): 6468,26 (сума орендної плат за 2019 та 2020 роки) х 3% : 100% х 365 : 365 = 194 грн. 05 коп. За період 01.11.2021 10.06.2022 (366 днів): 9702,39 (сума орендної плати за 2019, 2020 та 2021 роки) х 3% : 100% х 222 : 365 = 177 грн. 04 коп. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 % річних, загальна сума яких складає\~468 грн. 11 коп. (97 грн. 02 коп. + 194 грн. 05 коп. + 177 грн. 04 коп.) При визначенні розміру інфляційних втрат, суд виходить з наступного розрахунку: інфляційні нарахування = сума боргу х сукупний індекс інфляції : 100% - сума боргу. У період з 01.11.2019 року по 31.210.2020 року сума боргу 3234 грн. 13 коп. (орендна плата за 2019 рік). Сукупний індекс інфляції = 100,1% х 99,8% х 100,2% х 99,7% х 100,8% х 100,8% х 100,3% х 100,2% х 99,4% х 99,8% х 100,5% х 101% + 102,618%. 3234,13х102,618% : 100%-3234,13=84 грн. 67 коп. інфляційні нарахування. У період з 01.11.2020 року по 31.10.2021 року сума боргу 6468 грн. 26 коп. (орендна плата за 2019 та 2020 роки). Сукупний індекс інфляції = 101,3% х 100,9% х 101,3% х 101,0% х 101,7% х 100,7% х 101,3% х 100,2% х 100,1% х 99,8% х 101,2% х 100,9% = 110,891%. 6468,26 х 110,891% :100%-6468,26 = 704 грн. 59 коп. інфляційні нарахування. У період з 01.11.2021 року по 10.06.2022 року сума боргу 9702 грн. 39 коп. (орендна плата за 2019, 2020 та 2021 роки). Сукупний індекс інфляції = 100,8% х 100,6% х 101,3% х101,6% х 104,5% х103,1% х102,7% = 115,480%. 9702,39 х 115,480% : 100% - 9702,39 = 1501 грн. 93 коп. інфляційні нарахування. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в загальному розмірі 2291 грн. 19 коп. (84,67 + 704,59 + 1501,93). Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від тривалості правопорушення. При визначенні розміру пені, суд враховує принцип диспозитивності (ст. 13 ЦПК України), а тому за період розрахунку пені бере період з 11.06.2021 року по 10.06.2022 року, яку вказав позивач. Відповідачем не заявлено про застосування позовної давності щодо вимоги про стягнення пені. Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуОблікова ставка НБУРозрахункова ставка % у рікПеня 11.06.202122.07.2021426768,267,515111,64 23.07.202109.09.2021496768,26816138,93 10.09.202131.10.2021526768,268,517156,66 01.10.202109.12.2021399702,398,517176,24 10.12.202120.01.2022429702,39918200,96 21.01.202202.06.20221339702,391020707,08 03.06.202210.06.202289702,392550106,33 365 1597,84 Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в загальному розмірі 1597 грн. 84 коп. (111,64 + 138,93 + 156,66 + 176,24 + 200,96 + 707,08 + 106,33). Враховуючи вищевикладене, позовна вимога про стягнення коштів підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає сплачений судовий збір за вимогу майнового характеру та за вимогу немайнового характеру у сумі 4962 грн. (2491 грн. + 2491 грн.), оскільки позивач звільнений від сплати судового збору (п. 13 ч. 1 ст. 5 закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року) як учасник бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серії [NUMBER] від 19.02.2015 року. На підставі ст. ст. 1, 11, 13, 21, 24, 25, 32 закону України «Про оренду землі» № 161-XIV від 06.10.1998 року, ст. 5 закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року, ст. 141 ЗК України, ст. ст. 253, 526, 530, 549, 610, 612, 625, 651 ЦК України,

Outcome: partial