Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги мотивує тим, що 01 вересня 2021 року о 23 годині 36 копійок в м. Києві по вул. Єреванській, 1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Ford Focus», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та належного їй автомобіля марки «Audi A3», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14 вересня 2021 року [PERSON] визнано винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді. У результаті цієї пригоди був пошкоджений належний їй автомобіль марки «Audi A3», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ «Страхова група «Оберіг» згідно полісу № ЕР-204413886 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На підставі рахунку ТОВ «Порше Інтер Авто Україна» розмір шкоди становить 66411 гривень 22 копійки, а також 1800 гривень згідно акту виконаних робіт за огляд автомобіля. ТДВ «Страхова група «Оберіг» погодило суму страхового відшкодування у розмірі 51718 гривень та перерахувало зазначену суму на її картковий рахунок. Таким чином, невідшкодована частина матеріального збитку складає 16493 гривні 22 копійки. Листом від 04 жовтня 2021 року вона звернулась до відповідача з проханням компенсувати їй матеріальну шкоду, проте останній на момент звернення до суду з позовом не виплатив їй кошти. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь кошти на відшкодування завданої шкоди в розмірі 16493 гривні 22 копійки. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 грудня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 грудня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні визнав заявлені позовні вимоги. Заперечував проти стягнення з нього витрат на правничу допомогу, оскільки заявлений стороною позивача розмір таких витрат є неспівмірним з заявленими позовними вимогами. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 01 вересня 2021 року о 23 годині 36 копійок в м. Києві по вул. Єреванській, 1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Ford Focus», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «Audi A3», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14 вересня 2021 року [PERSON] визнано винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді (а.с. 35-37). Постанова є чинною. У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль марки «Audi A3», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] (а.с. 14-20). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ «Страхова група «Оберіг» згідно полісу № ЕР-204413886 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 38). На підставі рахунку ТОВ «Порше Інтер Авто Україна» розмір шкоди становить 66411 гривень 22 копійки (а.с. 34), а також 1800 гривень згідно акту виконаних робіт за огляд автомобіля (а.с. 28). Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. З позову вбачається, що ТДВ «Страхова група «Оберіг» погодило суму страхового відшкодування у розмірі 51718 гривень та перерахувало зазначену суму на картковий рахунок позивача. Відповідач у судовому засіданні визнав заявлену вимогу про стягнення з нього коштів на відшкодування майнової шкоди. Таким чином, стягненню з винної особи ( [PERSON] ) підлягає різниця між сумою вартості відновлювального ремонту автомобіля (68211 гривень 22 копійки) та сумою виплаченого страхового відшкодування (51718 гривень) в розмірі 16493 гривні 22 копійки (68211,22 - 51718 = 16493,22). З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та на підставі статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 908 гривень. Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. У матеріалах справи міститься договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № 081121-2 від 08 листопада 2021 року, додаткова угода № 1 до договору від 08 листопада 2021 року, додаткова угода № 2 від 10 червня 2022 року, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Антонова Я.С., рахунки за договором про надання професійної правничої (правової) допомоги № 081121-2 від 08 листопада 2021 року, квитанції про сплату витрат за надання професійної правничої (правової) допомоги на суму 750 гривень, 1500 гривень, 5000 гривень та 2000 гривень, акти про надані послуги, ордер на надання правничої допомоги від [PERSON] на адвоката Антонова Я.С. Згідно з частинами 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач у судовому засіданні зазначив, що заявлений стороною позивача розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним з заявленими позовними вимогами. Згідно з положеннями ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. За п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За п. 9 ч. 1 ст. 1 цього закону представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст.1 закону). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 закону). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Велика Палата Верховного Суду від 07 липня 2021 року в справі № 910/12876/19. Вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу при розгляді позовної заяви про стягнення коштів у сумі 16493 гривні 22 копійки. З наданих стороною позивача квитанцій та актів про надані послуги вбачається, що загальна сума таких витрат визначена у розмірі 9250 гривень. Як вказала колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 07 листопада 2019 року по справі № 905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved