Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовом до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», треті особи, що не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., Верховинський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання виконавчого напису цього нотаріуса, вчиненого 21.01.2020 року та зареєстрованого в реєстрі за №1401, таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову вказує, що 21.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером №1401 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» коштів в розмірі 17917,55 грн., якому ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №20/01/20-1/2 від 20.01.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №2016-1ДМГ від 10.10.2016 року, якому в свою чергу ПАТ «Альфа Банк» на підставі договору факторингу відступлено право вимоги за кредитним договором №401349372 від 17.12.2012 року, укладеного між цим банком та [PERSON] . Про вказаний у виконавчому написі борг в сумі 17917,55грн. перед ТОВ «Фінансова компанія управління активами» позивачу нічого не було відомо до отримання постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 14.02.2022 року. Кредитний договір №401349372 від 17.12.2012 року укладений між позивачем та ПАТ «Альфа Банк», з яким вирішено всі питання щодо боргових зобов`язань, однак ні копія кредитного договору, ні документи щодо погашення заборгованості не збереглися. Із відповідачем у позивача не було жодних договірних відносин. Також, як вбачається зі змісту вищевказаного виконавчого напису на момент його вчинення відповідач є вже четвертим кредитором, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення, а тому, відповідно в нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення даного виконавчого напису. Крім того, кредитний договір №401349372 від 17.12.2012 року, укладений між позивачем та ПАТ «Альфа Банк», нотаріально не посвідчувався, а тому нотаріус не мав права вчиняти такий виконавчий напис. Ухвалою суду від 30.05.2022 року дана позовна заява прийнята до провадження та призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалами суду від 30.05.2022 року, 24.06.2022 року витребувувалося в приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. належно завірені копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис від 21.01.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №1401, а також належно завірену копію цього виконавчого напису нотаріуса. Вказані ухвали повернулися до суду без виконання з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 20-23, 41-44). Як вбачається з Єдиного реєстру нотаріусів відомості щодо Гуревічова Олега Миколайовича відсутні (а.с.31). Також ухвалою суду від 30.05.2022 року витребовувалося у Верховинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) копії матеріалів виконавчого провадження №68626153 з примусового виконання виконавчого напису №1401 від 21.01.2020 року. 14.06.2022 року від Верховинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) поступили витребувані матеріали. Крім того, ухвалою суду від 24.06.2022 року витребовувалося від Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), інформацію щодо місцезнаходження справи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. (вул. Мала Житомирська, 6/5, м.Київ) про вчинення ним виконавчого напису від 21.01.2020 року та зареєстрованого в реєстрі за №1401, а у випадку її наявності у цьому територіальному відділенні органу юстиції - витребувалося належно завірені копії усіх наявних у ній документів. Також ухвалою суду від 24.06.2022 року витребовувалося від Київського державного нотаріального архіву (03151, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд.76-Г) та у Київського обласного державного нотаріального архіву ( 08200, Київська обл., місто Ірпінь, вул.Жовтнева, будинок 34) інформацію, чи передано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. до зазначеного архіву на зберігання справу про вчинення виконавчого напису від 21.01.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №1401, а у випадку її наявності у цьому архіві - витребовувалися належно завірені копії усіх наявних у ній документів. 06.07.2022 року від Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) до суду поступило повідомлення про те, що наказом ЦМУ МЮ (м.Київ) від 20.01.2020 року №140/6 діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. припинена з 31.01.2020 року. Документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса Гуревічова О.М. передано до Київського державного нотаріального архіву (а.с.47). 19.07.2022 року від Київського державного нотаріального архіву до суду поступили належним чином звірена копія виконавчого напису реєстровий номер 1401 та документів на підставі яких він посвідчувався (а.с.48-57). 21.07.2022 року від Київського обласного державного нотаріального архіву до суду поступило повідомлення про те, що документи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. на зберігання не передавалися (а.с.59). Ухвалою суду від 03.08.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, місце і час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.70,76), подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи (а.с. 71). Відповідач ( його представник) у судове засідання не з`явився, про день, місце і час розгляду справи повідомлений двічі належним чином шляхом направлення судової повістки (а.с. 68, 79), про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, Верховинський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) явку представника не забезпечив, про день, місце і час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 78), представник подав до суду клопотання про розгляд справи без їх участі (а.с. 80). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. у судове засідання не з`явився, про день, місце і час розгляду справи повідомлений належним чином шляхом опублікування оголошення на сайті судової влади України (а.с. 69, 81), про причини неявки суд не повідомив. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У ст. 281 ЦПК України передбачено, що про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Ухвалою суду від 28.09.2022 року постановлено проведення заочного розгляду цієї справи. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. У ст.ст.15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Зокрема, порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.07.2017 року в справі № 6-887цс17. Судом встановлено, що 21.01.2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. на підставі статті 87 Закону України "Про нотаріат" та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, вчинив виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №1401, про стягнення з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ "Фінансова компанія управління активами», якому ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів" відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 20/01/20-1/2 від 20.01.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року, якому в свою чергу ПАТ «Альфа Банк» на підставі Договору факторингу відступлено право вимоги за кредитним договором № 401349372 від 17.12.2012 року, укладеного між цим банком та [PERSON] за період з 08.10.2016 року по 20.01.2020 року включно, суму у розмірі: 6986,15 гривень - за заборгованість за тілом кредиту; 1631,40 гривень - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; 9150,00 гривень - заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 150,00 гривень - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 17917,55 гривень 55 копійок. Суд вважає, що факт переуступки права вимоги за кредитним договором № 401349372 від 17.12.2012 року укладеного між ПАТ«Альфа Банк» та [PERSON] , свідчить про наявність спору щодо заборгованості за вищевказаним кредитним договором. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості за вищевказаним кредитним договором. Окрім того, слід також зазначити, що приватним нотаріусом не було враховано вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат», в якій зазначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У ч.2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Однак, в порушення вищезазначеної норми, встановлено, що при зверненні відповідача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в розмір повної суми заборгованості за вищевказаним кредитним договором включено і розмір пені в сумі 9400 гривень, який відповідачем нарахований поза межами річного строку спеціальної позовної давності, а саме за період з 08.10.2016 року по 20.01.2020 року (а.с.10). Також суд звертає увагу, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зокрема, такий Перелік затверджений постановою КМУ від 29 червня 1999 р. N 1172 . У подальшому постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662 цей Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Вищевказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 21.09.2021 року в справі № 910/10374/17, провадження № 12-5гс21. Як вбачається з кредитного договору № 401349372 від 17.12.2012 року, укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] (а.с.51), він не є нотаріально посвідченим. Вказане також підтверджується і вчиненим виконавчим написом нотаріуса №1401 від 21.01.2020 року (а.с.49). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, понесені позивачем судові витрати в частині сплати судового збору необхідно віднести на рахунок відповідача, у зв`язку з чим з нього слід стягнути 992,40 гривень судового збору за подання позовної заяви . На підставі викладеного,

Outcome: approved