Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника - адвоката Вялової І.М. - звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] про скасування запису про державну реєстрацію права власності. В обґрунтування позову зазначено, що він є власником земельної ділянки площею 0,97 га, кадастровий номер:4823980400:01:000:0319, що розташована в межах території Багачівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, на підставі договору дарування від 19 лютого 2019 року. В червні місяці 2020 року позивачу стало відомо, що у Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про право власності на належну йому земельну ділянку, яке зареєстровано за [PERSON] , на підставі Витягу з Державного земельного кадастру від 06 грудня 2018 року. Посилаючись на те, що вказаний документ не є правовстановлюючим і не свідчить про перехід права власності від власника, яким є [PERSON] , просив позов задовольнити та стягнути з відповідача судовий збір. В судове засідання представник позивача не з`явилась, надала заяву, за якою підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила, відзив не надала, тому суд у відповідності до\~ст.280 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Згідно положень ст.5\~ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. За положеннями ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України). Положеннями ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положеннями ст.89\~ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно положень ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За положеннями ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Судом встановлено, що 19 лютого 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування земельної ділянки, площею 0.97 га, кадастровий номер: 4823980400:01:000:0319, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах території Багачівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, який посвідчено державним нотаріусом Кривоозерської державної нотаріальної контори Миколаївської області Шинкарук Н.І., зареєстрованого в реєстрі за №1-218, що підтверджено копією договору дарування серія ННО №273222 від 19 лютого 2019 року(а.с.7-8). Позивач зареєстрував право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджено даними Витягу з Державного реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~про реєстрацію\~права власності,\~номер запису\~про право\~власності:\~30358590\~від 19\~лютого 2019\~року(а.с.9). Також встановлено, що на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень(з відкриттям розділу), індексний номер: 46024670 від 19 березня 2019 року, прийняте державним реєстратором Сінчук А.О. Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області щодо земельної ділянки площею 0,97 га з кадастровим номером 4823980400:01:000:0319, що розташована в межах території Багачівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, 13 березня 2019 року, зареєстровано право власності, на зазначену земельну ділянку, за [PERSON] , номер запису про право власності: 30757525(а.с.10-11). Підставою для державної реєстрації на вказану земельну ділянку став витяг з Державного земельного кадастру, серія та номер:НВ-4805479542018, виданий 06 грудня 2018 року, видавник: відділ у Кривоозерському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області; відомості з ДЗК, серія та номер: 8681023, виданий 13 березня 2019 року, видавник: Державний земельний кадастр. Згідно положень\~ч.3\~ст.10\~Закону України\~"Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень"(у\~редакції 01\~січня 2019\~року)\~встановлено,\~що державний\~реєстратор Державний\~реєстратор:\~1)\~встановлює відповідність\~заявлених прав\~і поданих/отриманих\~документів вимогам\~законодавства,\~а також\~відсутність суперечностей\~між заявленими\~та вже\~зареєстрованими речовими\~правами на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 9-1) надає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Згідно положень ч.1\~ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. Положеннями абз.3 ч.3 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", встановлено, що ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). В ході судового розгляду встановлено, що право власності на земельну ділянку зареєстроване за [PERSON] порушують права позивача [PERSON] як власника вказаного майна, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.\~ Враховуючи викладене, та

Outcome: approved