Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

01.12.2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. З позову вбачається, що спільне життя між сторонами погіршилися через відсутність взаєморозуміння. Проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв`язку з чим подальше збереження сім`ї позивач вважає неможливим. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28.12.2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено сторонам строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. У судове засідання позивач не з`явився, в матеріалах справи міститься заява, яка надійшла до суду 06.10.2022 року, зі змісту якої вбачається, що він позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася в порядку, передбаченому процесуальним законом. Відзив у встановлений судом строк не подала. Суд за письмовою згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07.07.2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). З позовної заяви вбачається, що сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат, серед яких витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн., суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу разом з позовом було надано копії наступних документів: договору про надання юридичних послуг № 8 від 29.11.2021 року, додатку № 1 до Договору. З наданих документів вбачається, що правнича допомога позивачу була надана фахівцем у галузі права - Балан Р.С. , який не є адвокатом в розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». При цьому, положення ст. 137 ЦПК України чітко визначають, що такі витрати несуть сторони, якщо вони пов`язані з правничою допомогою, наданою саме адвокатом. Таким чином, суд вважає, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: approved