Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~У серпні 2022 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказала, що 14 липня 2018 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Підволочинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 32. Від шлюбу в них дітей не має. З відповідачем разом не проживають і не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть. Спільне життя у них не склалося в силу несумісності характерів, втрати поваги один до одного, в них різні погляди на життя та побут. Фактично сім`я розпалася, існує формально, а тому вона просить шлюб розірвати. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, відзиву не подав, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином . \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши та дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 14 липня 2018 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували у Підволочинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 32. Від шлюбу дітей не мають. Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, відносин не підтримують. Спільне життя у сторін не склалося в силу несумісності характерів, втрати поваги один до одного, в них різні погляди на життя та побут. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені нею і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 гривень. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved