Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ 22.07.2021\~до Київського\~районного суду\~м.\~Харкова\~надійшла\~позовна\~заява\~ [PERSON] \~до Харківського національного педагогічного університету імені Г.С. Сковороди (в подальшому ХНПУ ім. Г.С.Сковороди), в якій\~позивач просить: - визнати\~незаконним і скасувати наказ Харківського\~національного\~педагогічного\~університету\~ім. Г.С. Сковороди № 33 від 23 лютого 2021 року в частині\~зняття з [PERSON] , функцій\~уповноваженої особи з питань\~запобігання і виявлення\~корупції та перейменування посади;\~встановити факт, що у період з 05 липня 2017 року по 30 червня 2021 року [PERSON] , займав в Харківському\~національному\~педагогічному\~університеті\~ім. Г.С. Сковороди посаду «Помічник ректора з режиму та безпеки, уповноважений з питань\~запобігання та виявлення\~корупції»;\~визнати\~незаконним і скасувати наказ Харківського\~національного\~педагогічного\~університету\~ім. Г.С. Сковороди № 72 від 24 квітня 2021 року в частині\~попередження, [PERSON] про звільнення за п.1\~ст. 40 КЗпП\~України;\~визнати\~незаконним і скасувати наказ Харківського\~національного\~педагогічного\~університету\~ім. Г.С. Сковороди № 95 від 18 червня 2021 року в частині\~звільнення, [PERSON] з роботи;\~поновити, [PERSON] в Харківському\~національному\~педагогічному\~університеті\~ім. Г.С. Сковороди на посаду «Помічник ректора з режиму та безпеки, уповноважений з питань\~запобігання та виявлення\~корупції»; стягнути\~із\~Харківського\~національного\~педагогічного\~університету\~ім. Г.С. Сковороди на користь\~позивача\~середній\~заробіток за весь час вимушеного прогулу. стягнути\~із\~Харківського\~національного\~педагогічного\~університету\~ім. Г.С.Сковороди на користь\~позивача 250000 грн. моральної\~шкоди. Ухвалою\~ судді Київського\~районного суду м. Харкова\~ Божко В.В. від 26 липня 2021 року було\~відкрито загальне позовне\~провадження по даній\~справі та призначено\~підготовче судове засідання. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ від 20.09.2021 року дана справа розподілена в провадження судді Губської Я.В. 24 листопада 2021 року через канцелярію суду представник\~позивача\~подав \~клопотання про витребування\~доказів. Згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова\~від 24 листопада 2021 закрито підготовче провадження по даній справі, задоволено клопотання про витребування доказів. 16.12.2021 року від Харківського\~національного\~педагогічного\~університету\~ім.Г.С.Сковороди надійшов відзив на позовну заяву з клопотанням про поновлення строку для його подання. У відзиву представник відповідача, не погоджуючись з позовними вимогами [PERSON] , просить відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі. Вказує, що дійсно [PERSON] працював у відповідача з 1996 року і наказом від 05.07.2017 року на нього було покладено обов*язки уповноважений з питань\~запобігання та виявлення\~корупції, без встановлення будь-яких додаткових доплат, окремої штатної одиниці не було передбачено. На підставі цього підстав для застосування до спірних правовідносин ст.ст. 32, 105 КЗпП України немає. Також, зазначає, що позивач неналежно відносився до своїх обов*язків, що було підставою для притягнення ректора університету до відповідальності. Скорочення відбулося після зменшення фінансування на 2021 рік і позивач потрапив під скорочення, процедура дотримана відповідачем. З приводу погодження звільнення з Національним агентством вказує, що оскільки позивач виконував ці функції на громадських засадах, а тому і не передбачено даного погодження. Жодних доказів спричинення позивачу моральної шкоди в розмірі 250000 грн. позивачем не надано в позові, а тому вважають ці вимоги необґрунтованими. 16.02.2022 року до суду на виконання ухвали від 24.11.2021 року від відповідача надійшли витребувані докази. 28.09.2022 року від позивача, представника позивача надійшли заяви, в яких просять позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, провести судове засідання у їх відсутність. 28.09.2022 року від представника відповідача також надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, в задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі. Суд, дослідивши\~матеріали\~справи, встановивши відповідні правовідносини та надавши їм належну оцінку, приходить до наступного. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено ч.3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. \~ \~ \~ \~Положеннями ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом\~ст.\~15\~ЦК України кожна\~особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1\~ст. 16 ЦК України). Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював в Харківському національному педагогічному університеті ім. Г.С. Сковороди з 18.10.1996 року, зокрема з 01.07.2010р. на посаді «помічник ректора з режиму та безпеки» згідно наказу №111 від 13.07.2010р., що підтверджується відповідним записом в його трудовій книжці та у довідці від 19.07.2021р. (а.с.10-23) Згідно наказу ректору Харківського національного педагогічного університету ім. Г.С. Сковороди № 102 від 11 липня 2017, на помічника ректора з режиму та безпеки [PERSON] було покладено функції уповноваженої особи з питань запобігання та виявлення корупції в ХНПУ ім. Г.С. Сковороди, і надалі посада, яку він обіймав йменувалася\~ - «помічник ректора з режиму та безпеки, уповноважений з питань запобігання та виявлення корупції в ХНПУ імені Г.С. Сковороди» з 05.07.2017 року. Підставою для видання даного наказу вказано: наказ від 05.07.2017р. №88-од, заява [PERSON] (а.с.66) Згідно наказу ректору Харківського національного педагогічного університету ім. Г.С. Сковороди №88-од від 05.07.2017 року затверджено Положення про уповноважену особу з питань запобігання та виявлення корупції в ХНПУ імені Г.С.Сковороди, функції уповноваженої особи з питань запобігання та виявлення корупції в ХНПУ імені Г.С. Сковороди покладено на [PERSON] . Підставою для видання цього наказу зазначено: постанову КМУ №706 від 04.09.2013 р., наказ МОН України №313 від 27.02.2017 року, лист МОН України №1/9-252 від 10.05.2017, рішення вченої ради ХНПУ імені Г.С. Сковороди (протокол №5 від 20.06.2017). (а.с. 24-25, 72-76) Відповідно до Положення про уповноважену особу з питань запобігання та виявлення корупції в ХНПУ імені Г.С. Сковороди, яке розроблено та погоджено з начальником юридичного відділу 20.06.2017 року [PERSON] , уповноважений призначається і звільняється з посади наказом ректора за погодженням з МОН України. (п.1.5). Згідно наказу ректора ХНПУ імені Г.С. Сковороди № 33 від 23.02.2021 року (Про кадрові питання) з [PERSON] з 23.02.2021 знято функції уповноваженої особи з питань запобігання та виявлення корупції та назначено, що подалі іменувати його посаду «помічник ректора з режиму та безпеки». Підставою вказано - рапорт проректорів університету. (а.с. 67). Цим же наказом виконання обов*язків уповноваженого особи з питань запобігання та виявлення корупції покладено на начальника юридичного відділу [PERSON] з 23.02.2021 (підстава: рапорт нач.юрид.відділу Тарасенко О.В.). Даних про ознайомлення [PERSON] з наказом до суду не надано. Відповідно до наказу ректора ХНПУ імені Г.С. Сковороди №98-од від 11 травня 2021 року «Про створення комісії з приймання-передачі справ», у зв*язку зі скороченням посади помічника ректора з режиму і безпеки, було створено комісію з приймання-передачі справ; та [PERSON] (помічнику ректора) було наказано передати справи, пов`язані з режимом та безпекою [PERSON] у термін з 21.06.2021 по 25.06.2021; наказано [PERSON] передати справи з питань запобігання та виявлення корупції [PERSON] у термін з 12.05.2021 по 19.05.2021 (а.с. 77) [PERSON] ознайомлений з наказом 18.05.2021р. Згідно акту приймання передачі справ від 19.05.2021 [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла справи, пов*язані з роботою запобігання та виявлення корупції: звіти за 2019-2020 р.р.; антикорупційну програму на 2021-2022р.р.; протоколи засідань з питань запобігання корупції, заходи виконання Антикорупційної програми; нормативно-правові документи МОН України та НАЗК України; листування за 2017-2020 р.р.; накази та розпорядження по ХНПУ; листування, матеріали службових розслідувань за 2017-2020 р.р. (а.с. 35, 68) Наказом ХНПУ імені Г.С. Сковороди № 72 від 26.04.2021 року «Про кадрові питання» у зв*язку зі змінами із зменшенням держфінансування на 2021 рік та з метою впорядкування штатного розпису, попереджено [PERSON] , помічника ректора з режиму та безпеки про звільнення за скороченням 30.06.2021 (п.1 ст. 40 КЗпП України). Підстава: рапорт проректора [PERSON] (а.с. 33) Даних про ознайомлення [PERSON] з наказом не надано до суду. Згідно подання ректора ХНПУ імені Г.С. Сковороди № 01/10-409 від 08.06.2021 до голови Первинної профспілкової організації просять розглянути питання щодо згоди на звільнення за скороченням (п.1 ст. 40 КЗпП України) 30.06.2021 помічника ректора з режиму та безпеки [PERSON] (а.с. 152) За представленими рішеннями президії профспілкового комітету первинної профспілкової організації ХНПУ імені Г.С. Сковороди №П-22-1 від 17.06.2021 та №П-22-1 від 22.06.2021 вирішено: в рішенні від 17.06.2021 дати згоду на звільнення за скороченням /п.1 ст. 40 КЗпП України/ члена профспілки [PERSON] ; рекомендувати відділу кадрів привести відповідно до займаних посад протягом роботи в університеті згідно наказів університету; в рішенні від 22.06.2021 - дати згоду на звільнення за скороченням /п.1 ст. 40 КЗпП України/ члена профспілки [PERSON] помічника ректора з режиму та безпеки. (а.с. 153, 37) Наказом ХНПУ імені Г.С. Сковороди №95 від 18.06.2021 року «Про кадрові питання» [PERSON] , помічника ректора за режиму та безпеку, вирішено звільнити 30.06.2021 у зв*язку зі скороченням штату працівників п.1 ст. 40 КЗпП України. Підстава: наказ про попередження № 72 від 26.04.2021, рішення профспілкового комітету. (а.с. 38) Згідно листа від 30.06.2021 на адресу [PERSON] направлено повідомлення з*явитись до відділу кадрів для отримання трудової книжки та повідомлено про звільнення згідно наказу №95 від 18.06.2021 року. (а.с. 39). [PERSON] в позові вказує, що отримав поштове відправлення 02.07.2021 року, 14.07.2021 року отримав на руки трудову книжку, 22.07.2021 року подав позов до суду. Пунктом 1\~ст.\~40\~КЗпП України передбачена можливість розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку змін в організації виробництва і праці. Під змінами в організації виробництва і праці мається на увазі ліквідація, реорганізація, банкрутство або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення на підставі п.\~1\~ст.\~40\~КЗпП України допускається тільки у випадку, якщо працівника неможливо за його згодою перевести на іншу роботу (ч.\~2\~ст.\~40\~КЗпП України). Відповідно до ст.\~49-2\~КЗпП України про наступне вивільнення власник персонально попереджає працівників не пізніше ніж за два місяці.\~ Одночасно з попередженням про звільнення у зв*язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2\~КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7\~статті 40 і пунктами 2 і 3\~статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Верховний Суд, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням на підставі пункту 1 частини першої\~статті 40 КЗпП України, неодноразово наголошував на тому, що вирішуючи питання дотримання норм трудового законодавства у спірних правовідносин, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача були зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Вказаний\~правовий\~висновок\~викладено у постанові\~Великої\~Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17, постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 753/7661/18,\~від 12 серпня 2021 року у справі № 487/989/20, від 24 березня 2021 року у справі № 757/46273/17-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 235/4593/19. Разом із\~тим, вирішуючи\~спір про поновлення\~працівника на роботі, звільненого у порядку пункту 1 частини\~першої\~статті 40 КЗпП\~України, суд зобов`язаний у першу чергу\~перевірити\~наявність\~підстав для звільнення (чи мало місце\~скорочення штату або\~чисельності\~працівників) і чи дотримано процедуру звільнення. Згідно ст.2 КЗпП України право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Згідно із ст. 43 Конституції України кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Досліджуючи всі надані сторонами докази по справі, суд приходить до висновку, що під час звільнення позивача були допущені порушення вимог трудового законодавства України. Так, судом встановлено і відповідачем не оспорюється, що [PERSON] працював у відповідача ХНПУ ім. Г.С.Сковороди та з 05.07.2017 року обіймав посаду «помічник ректора з режиму та безпеки, уповноважений з питань запобігання та виявлення корупції в ХНПУ імені Г.С. Сковороди», і його повноваження щодо уповноваженого з питань запобігання та виявлення корупції в ХНПУ імені Г.С. Сковороди були визначені Положенням про уповноважену особу з питань запобігання та виявлення корупції в ХНПУ імені Г.С.Сковороди, ухваленим вченою радою університету 20.06.2017р. затверджені протоколом №5.\~ Матеріали справи містять заяву [PERSON] від 05.07.2017, яку було приєднано відповідачем, з якої вбачається, що [PERSON] не заперечує проти покладення на нього обов`язків уповноваженої особи з питань запобігання та виявлення корупції в ХНПУ ім. Г.С. Сковороди, під час затвердження даного Положення, крім іншого і юристом ХНПУ ім. Г.С. Сковороди підставою вказано постанову КМУ №706 від 04.09.2013 р., наказ МОН України №313 від 27.02.2017 року, лист МОН України №1/9-252 від 10.05.2017. Таким чином, суд погоджується з доводами позивача про те, що з 05.07.2017 року у нього змінилась трудова функція і з цього моменту він виконував обов*язки помічника ректора з режиму та безпеки та уповноваженого з питань запобігання та виявлення корупції в ХНПУ імені Г.С. Сковороди, що не спростовано відповідачем під час судового розгляду, враховуючи, крім іншого обсяг матеріалів щодо виконаних робіт за період 2017-2021 згідно акту-прийому передачі справ від 19.05.2021 р. Надаючи оцінку наказу № 33 від 23.02.2021 року (Про кадрові питання), яким з [PERSON] з 23.02.2021 знято функції уповноваженої особи з питань запобігання та виявлення корупції та назначено, що подалі іменувати його посаду помічник ректора з режиму та безпеки, суд зазначає, що під час судового розгляду не було надано до суду відомості про ознайомлення [PERSON] з даним наказом. Даним наказом [PERSON] фактично були змінені істотні умови праці та обсягу трудових функцій, однак у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що [PERSON] було попереджено, у визначені законом строки, про зміну істотних умов праці, та дотримана процедура, визначена у Положенні про уповноважену особу з питань запобігання та виявлення корупції в ХНПУ імені Г.С.Сковороди щодо звільнення з даної посади наказом ректора за погодженням з МОН України. (п.1.5). Відповідно до ч.3 ст. 32 КЗпП України у зв*язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.\~ \~\~\~\~\~\~ Посилання відповідача на ті обставини, що дані обов*язки позивач виконував на громадських засадах не мають правового значення для вирішення даного питання та спростовуються матеріалами справи щодо видання наказу про покладення на позивача даних обов*язків, внесення запису до трудової книжки, затвердженням Положення про уповноважену особу з питань запобігання та виявлення корупції з вимогами визначеної процедури щодо прийняття на роботу та звільнення. І суд звертає увагу, що Положення про уповноважену особу було прийнято раніше до призначення на дану посаду позивача. Також, як вбачається з досліджених доказів, наказом №98-од від 11 травня 2021 року «Про створення комісії з приймання-передачі справ» було створено комісію з приймання-передачі справ, що перебували у [PERSON] з питань запобігання та виявлення корупції та актами передачі справ 19.05.2021 щодо передачі даних справ за період з 2017 року по 2021 рік від [PERSON] , що фактично підтверджує обставини виконання позивачем трудових обов`язків помічника ректора з режиму та безпеки, уповноваженого з питань запобігання та виявлення корупції в ХНПУ імені Г.С. Сковороди станом на момент передачі справ, тобто і після видачі наказу від 23.02.2021. Доводи відповідача щодо неналежного виконання позивачем своїх обов*язків не спростовує висновків суду та суд зазначає, що доказів притягнення саме позивача до відповідальності (накази, догани) за неналежне виконання ним своїх професійних обов*язків суду під час судового розгляду не надано. Як стверджує відповідач, [PERSON] попереджений\~ про звільнення за скороченням на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, з 30.06.21 згідно наказу № 72 від 26.04.2021 року, однак суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів ознайомлення [PERSON] з цим наказом. На ці обставини посилається і позивач у своєму позові. Також, з тексту даного наказу неможливо встановити чи це було скорочення штату або чисельності працівників, відсутнє правове обґрунтування змін в організації виробництва і праці, на підставі яких було організовано скорочення, відсутні дані чи посада [PERSON] була єдина скорочена, чи інші також. Надана до суду довідка про зміну кошторису тільки на 2020 рік не може свідчити про наявність підстав для впорядкування штатного розпису у зв*язку зі зменшенням держфінансування на 2021 рік, що вказано як підставу для винесення наказу № 72 від 26.04.2021 року «Про кадрові питання» та попередження про звільнення саме [PERSON] за п.1 ст. 40 КЗпП України. Також, зі штатних розкладів станом на 01.09.2017, 01.06.2020, 01.01.2020, 01.01.2021 та в подальшому станом на 01.09.2021 року, де тільки тоді була виключена посада позивача «помічник ректора з режиму та безпеки», незрозуміло на підставі яких нормативних документів саме з 01.09.2021 року дана посада була виключена зі штатного розгляду 01.09.2021 року. Крім того, при звільнення позивача не було дотримано процедуру, визначену у ч.2 ст. 40, 49-2 КЗпП України. Так, відповідачем взагалі не надано до суду відомостей на підтвердження того, що позивачу [PERSON] було запропоновано іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації при звільненні, а саме в Харківському національному педагогічному університеті імені Г.С. Сковороди. Викликає сумніви у суду і погодження профспілкової організації на звільнення позивача, оскільки в справі маються два рішення президії профспілкового комітету первинної профспілкової організації\~ ХНПУ ім. Г.С. Сковороди за єдиним №П-22-1, однак за різні дати: від 17.06.2021 (надано позивачем до позову) та від 22.06.2021 (надано відповідачем), які по тексту рішення є різними, а протоколи засідань президії профспілкового комітету для усунення виявлених розбіжностей та протиріч суду під час розгляду не надані. Так, в рішенні профспілкової організації від 17.06.2021 вирішено дати згоду на звільнення за скороченням /п.1 ст. 40 КЗпП України/ члена профспілки [PERSON] (без зазначення посади позивача); рекомендовано відділу кадрів привести відповідно до займаних посад протягом роботи в університеті згідно наказів університету; в рішенні від 22.06.2021 - дати згоду на звільнення за скороченням /п.1 ст. 40 КЗпП України/ члена профспілки [PERSON] помічника ректора з режиму та безпеки. Таким чином, виходячи з викладеного та досліджених доказів під час судового розгляду, слід зробити висновок про незаконність звільнення\~ [PERSON] , у зв`язку із порушенням встановленої законодавством процедури, а тому позовні вимоги про визнання незаконними та скасування наказів, встановлення факту роботи на визначеній посаді до звільнення, поновлення на роботі є обґрунтованими та доведеними під час судового розгляду, не спростовані доказами відповідача, а тому позов в цій частині [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Згідно до ч.2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Під час визначення суми середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу суд враховує час вимушеного прогулу (з 30.06.2021 (день звільнення) по день винесення рішення 28.09.2022), розмір середньоденної заробітної плати, який визначений за травень, червень 2021 року (згідно довідок, наданих відповідачем), та який становить 430,93 грн., та суд визначає розмір суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, якій підлягає стягненню на користь позивача з відповідача у розмірі 136173,88 грн. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць підлягають негайному виконанню. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст.237-1 КЗпП, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, утрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За змістом указаного положення, підставою для відшкодування моральної шкоди згідно зі ст.237-1 КЗпП є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, утрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 №4 (із відповідними змінами) судам роз`яснено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП за наявності порушення\~ прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя та здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, утрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що моральні страждання працівника [PERSON] знайшли підтвердження під час судового розгляду, а саме втрата ним нормальних життєвих зв`язків, з врахуванням того, що він працював безперервно в\~ХНПУ ім. Г.С. Сковороди\~ з жовтня 1996 року по червень 2021 року, тобто майже 25 років, стану його здоров*я та віку, необхідністю додаткових зусиль для організації свого життя, неможливість працевлаштування за спеціальністю, які стали наслідками порушення його законних трудових та конституційних прав працівника, які він в судовому порядку захищав та поновив лише після постановлення судом рішення. Аналогічну позицію викладено у постанові Верховного Суду від\~\~\~18.08.2022 у справі №\~212/7513/20. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму моральної шкоди у розмірі 100000 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягнення судові витрати по оплаті судового збору.

Outcome: partial