Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

24 травня 2022 року до Заводського районного суду м. Миколаєва з Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] (адреса проживання та реєстрації: [ADDRESS] ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (адреса: 08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха, буд. 9А, оф. 203), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович (адреса: 01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, буд. 6/5), Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Одеса) (адреса: 54029, м. Миколаїв, вул. Робоча, буд. 1), в якій позивач просить: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №4862, вчинений 24 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» заборгованості за кредитним договором №006-14501-071211 від 07 грудня 2011 р. в сумі 22611,01 грн. та повернути сплачений позивачем судовий збір. Позовна заява мотивована тим, що виконавчий напис було вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів. Будь-яких договорів, зокрема кредитного (який був нотаріально посвідчений) та на підставі яких могли виникнути грошові зобов`язання позивача перед відповідачем не укладав. Будь-яких претензій чи заяв про наявність заборгованості, а також вимог про її погашення від відповідача чи приватного нотаріуса позивач не отримував. Позивачка не була проінформована про відступлення прав вимоги, існування заборгованості та її розмір, чим була позбавлена права оскаржити вимогу у судовому порядку або виставити письмове заперечення. Що в свою чергу не встановлює безспірність заборгованості або іншої відповідальності позивача. Також зазначає, що у нотаріуса були відсутні підстави вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі укладеному у простій письмовій формі; оскаржуваний виконавчий напис вчинено поза межами строку визначеного у ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та на копії договору. 30 травня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання, витребувано докази. 25.08.2022 до суду надійшли витребувані копії матеріалів виконавчого провадження ВП №68511702. 20.09.2022 до суду надійшла належним чином завірена копія виконавчого напису та документів, на підставі яких він вчинявся. До судового засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує і просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, причини не повідомив, відзиву не подав. Треті особи в судове засідання не з`явилися, причини не повідомили. У відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку: Судом встановлено, що 24 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем (Далі - приватний нотаріус) вчинено виконавчий напис № 4862, яким запропоновано стягнути з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ», якому Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги № 20/01/20-1/1 від 20 січня 2020 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», на підставі Договору відступлення прав вимоги № 194/К від 09 лютого 2018 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором №006-14501-071211 від 07 грудня 2011 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством « «Дельта Банк» та [PERSON] . Пропонує задовольнити вимоги за період з 08.02.2018 по 23.01.2020 включно, суму у розмірі: 14119,47 грн - заборгованість за тілом кредиту; 8341,54 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; 150,00 грн - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 22611,01 грн. 07.02.2022 державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 4862 від 24.01.2020, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Управління Активами» заборгованість в сумі 22611,01 грн.(ВП № 68511702). Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК). За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивач вважає, що спірний виконавчий напис не відповідає вимогам, оскільки нотаріуси позбавлені права вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, які нотаріально не посвідчені. Кредитний договір з відповідачем, який був наданий нотаріусу не був посвідчений нотаріально, а також не було надано оригінал кредитного договору, докази безспірності заборгованості, повідомлення боржника, докази відступлення прав вимоги. Також вказує на пропуск строку позовної давності. Перевіряючи наявність підстав для задоволення позову суд враховує, що відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчиняючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість (пункт 5 Глави 16 Розділу ІІ Порядку). Стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Отже, підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника. При вчиненні спірного виконавчого напису приватний нотаріус керувався зокрема пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Пунктом 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), передбачено, що для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.". Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі N 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 24 листопада 2017 року N 92. Тобто на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису (24 січня 2020 року) п. 2 Переліку, яким керувався приватний нотаріус, був визнаний незаконним та не підлягав застосуванню. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Отже, вчиняючи виконавчий напис № 4862 від 24.01.2020 року приватний нотаріус не врахував, що цей час не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів, не посвідчених нотаріально. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17. Кредитний договір, укладений між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» №006-14501-071211 від 07 грудня 2011, на якому вчинено виконавчий напис № 4862, не посвідчений нотаріально, що дає підстави для визнання цього виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (Постанова ВП Верховного Суду від 21.09.2021 № 910/10374/17). Окрім цього, матеріалами справи, зокрема завіреною копією виконавчого напису та документів на підставі яких він вчинявся, підтверджено, що нотаріусом на порушення вимог пункту 5 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, вчинено виконавчий напис на копії договору. Також не перевірено первинні бухгалтерські документи, що підтверджують безспірність заборгованості, приватний нотаріус не звернув уваги на те, що надані йому повідомлення боржнику про відступлення прав вимоги та існування боргу не містять дати, реєстраційного номеру та доказів як відправлення так і вручення таких повідомлень. Також, приватний нотаріус не визначив початок перебігу строку позовної давності та не встановив коли про порушення своїх прав міг довідався кредитор ПАТ «Дельта Банк», який і уклав вказаний договір, оскільки дане питання має важливе значення для правильного вирішення спору. Враховуючи викладене, даючи оцінку наданим доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 992,40 грн. Враховуючи що позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved