Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

ПАТ КБ «УКРГАЗБАНК» звернулося з позовною заявою в якоій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 03-101127707-Ф від 18.10.2007 року в розмірі 1 572,12 доларів США , судовий збір 2 102 грн. В позовній заяві позивач обгрунтовує позовні вимоги тим,що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, після винесення рішення Кіровським районним судом м.Кіровограда від 13.04.2016 року та Апеляційним судом Кіровоградською області від 30.06.2016 року відповідно до якого була стягнута заборгованість за кредитним договором в розмірі 17 572,31 доларів США та 1445,71 грн. заборгованості за кредитним договором солідарно з [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] на користь позивача. В термін до 24.06.2019 року відповідачкою заборгованість не була погашена тому просять стягнути з відповідачки 3% річних. Позовні вимоги ,які викладені в позовній заяві , представник позивача підтримав. Відачка позовні вимоги не визнала, зазначивши у відзиві та поясненях,що три процента не є санкцією, передбаченою умовами договору за неналежне виконання таких умов,а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами. Ухвалою судді від 06.04.2020 року відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження. Встановлено,що 18.10.2007 року між ПАТ КБ «УКРГАЗБАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №03-101127707-0 . За умовами кредитного договору банк надав позичальнику кредит в сумі 26 000,00 (двадцять шість тисяч) доларів США на строк з 18.10.2007 року по 17.10.2027 року, або по день визначений в п.3.3.11. цього договору, із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 12,9 % річних. В зв`язку з порушення позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, банк був вимушений звернутися до суду з позовом про примусове стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя. Рішенням Кіровського районного суду М.Кіровограда від 13.04.2016 року по справі №404/3222/15-ц позовну заяву АБ «УКРГАЗБАНК» було задоволено та вирішено стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» 17 572,31 дол.США та 1 445,71 грн. заборгованості за кредитним договором, а також понесені судові витрати в сумі 3 654,00 грн., по 1 218,00 грн. з кожного . 30.06.2016 року Апеляційний суд Кіровоградської області виніс ухвалу по справі №404/3222/15-ц, якою рішення суду першої інстанції залишено без змін. Таким чином 30.06.2016 року рішення суду набрало законної сили та стало обов`язковим до виконання для відповідачів. Однак незважаючи на це, вказане рішення суду не виконувалося відповідачем протягом трьох років. Лише 24.06.2019 року відповідачем [PERSON] було добровільно погашено суму заборгованості по рішенню суду, через відділення АБ «УКРГАЗБАНК». В той же час, відповідно до статей 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України зобов`язання вважається виконаним належним: чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то воно повинно бути виконано відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться. Згідно ч.1 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Враховуючи умови кредитного договору та норми чинного законодавства, виконання винесеного рішення суду на протязі 3 (трьох!) років, не може вважатися виконанням зобов`язань за Кредитним договором, яке проведене належним чином. Крім того, в п. 6.4. Кредитного договору, сторони погодили строк дії договору - з моменту набрання ним юридичної сили по 17 жовтня 2027 року. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання тих зобов`язань, що лишились невиконаними з будь-яких причин. Припинення строку дії договору не тягне за собою припинення зобов`язань, що випливають з цього договору, також у випадку, якщо такі зобов`язання виникли після припинення (закінчення) строку дії договору на підставі зобов`язань, що лишились невиконаними на момент закінчення строку дії договору. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначена правова позиція підтверджена висновками Великої Палати Верховного Суду в його постановах від 04.07.2018 року (справа №310/11534/13-ц, провадження №14-154цс18), від 04.06.2019 року (справа № 916/190/18, пров. №12-302гс18) та від 08.11.2019р. (справа № 127/15672/16-ц, пров. №14-254цс19). Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2016 році зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за Кредитним договором не припинилося та тривало до моменту фактичного виконання рішення суду - 24 червня 2019 року. В зв`язку з цим, АБ «УКРГАЗБАНК» має право на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно розрахунку заборгованості який додається, за період з 30.06.2016 року по 23.06.2019 року відповідач зобов`язаний сплатити на користь АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованість за кредитним договором у вигляді 3% річних від суми невиконаного грошового зобов`язання, в розмірі 1572,12 дол.США (що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 22.01.2020 року складає 38 137,43 грн.). Відповідно до частини першої статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому в статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Зазначений висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від04.06.2019 у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18). На підставі викладеного суд стягує з відповідачки 3% за просрочення виконання зобов`язання в розмірі 1572,12 доларів США та у відповідності до ст.141ЦПК України судовий збір 2 102 грн. На підставі ст.ст. 526,530,549,625 ЦК України,

Outcome: approved