Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

Позивачка в жовтні 2018 року звернулася до суду із позовом про поділ сумісного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог вона зазначила, що 14.05.2005 було зареєстровано шлюбу між нею та [PERSON] , після реєстрації шлюбу вона отримала подвійне прізвище « [PERSON] ». Від цього шлюбу [INFO] народилася донька [PERSON] , яка на даний час проживає з позивачкою і на утримання якої відповідач [PERSON] на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2017 року у справі № 335/6853/17, пр. №2/335/1406/2017, зобов`язаний сплачувати аліменти. Під час вказаного шлюбу 11.12.2006 було укладено договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Д.В. Журавльовим і зареєстрований в реєстрі за № 2362, відповідно до якого до відповідача [PERSON] перейшло право власності на нежитлову будівлю промислового цеху з підвалом, а саме: будівлю промислового цеху (літ. А, загальною площею 635,7 кв.м., пл. основн. 684,5 кв.м., висота 7,25 м, фундамент - з/бетонні блоки; стіни, перегородки - з/бетонні панелі; перекриття - з/бетонні плити; покрівля - рулона, а/цементна; підлога - бетонна; двері, вікна - металеві, дерев`яні; внутрішнє оздоблення - штукатурка; водопостачання; електрика) каналізація; підвал (літ.пд.) з входом (літ.а), пл. основн. 92,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; ідентифікаційний номер об`єкта нерухомого майна: 1315434423101. У подальшому рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2017 року у справі № 335/3061/17, пр. 2/335/1015/2017, шлюб між сторонами було розірвано. На даний час, за твердженням позивачки, виникла потреба закріпити правовий режим майна, придбаного нею та [PERSON] у шлюбі - нежитлової будівлі промислового цеху літ. А, загальною площею 635,7 кв.м., вартістю 950 000 гривень, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Так,\~позивачка зазначає,\~що після\~розірвання шлюбу\~рішенням загальних\~зборів засновників\~від 01\~серпня 2017\~року,\~яке оформлене\~Протоколом №1,\~було вирішено\~створити товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «ВОДНИЙ\~ПРОМИСЛОВИЙ КОНСАЛТИНГ»\~зі статутним\~капіталом у\~розмірі 661000\~грн.\~(статутний\~капітал розподілено\~наступним чином:\~частка [PERSON] \~складає 634560\~гривень -\~96%\~статутного капіталу,\~частка [PERSON] складає 26440 гривень - 4% статутного капіталу) та призначити на посаду директора товариства [PERSON] . Вказане товариство було зареєстровано 03.08.2017 у Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У подальшому відповідно до Протоколу №2 загальних зборів учасників ТОВ «Водний промисловий консалтинг», код ЄДРПОУ: 41495426, від 06 вересня 2017 року учасники ТОВ «Водний промисловий консалтинг» [PERSON] та [PERSON] за взаємною згодою вирішили, що [PERSON] передає до статутного капіталу ТОВ «Водний промисловий консалтинг» нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11 грудня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Журавльовим Д.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 2362. Про це учасник товариства [PERSON] та директор товариства [PERSON] повинні були скласти та підписати Акт приймання передачі нерухомого майна, а директор товариства [PERSON] повинен був зареєструвати право власності на вказане нерухоме майно. На виконання вказаного рішення загальних зборів учасників 07 вересня 2017 року укладено акт приймання-передачі нерухомого майна між учасником ТОВ «Водний промисловий консалтинг» [PERSON] та ТОВ «Водний промисловий консалтинг» в особі директора О.В. Тимченка, за яким [PERSON] передав, а ТОВ «Водний промисловий консалтинг» прийняло на баланс ТОВ «Водний промисловий консалтинг» нерухоме майно - нежитлову будівлю промислового цеху літ. А, загальною площею 635,7 кв.м., висота 7,25 м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі вказаного акту приймання приймання-передачі нерухомого майна від 07 вересня 2017 року 08 вересня 2017 року було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності за ТОВ «Водний промисловий консалтинг» на нерухоме майно - нежитлову будівлю промислового цеху літ. А, загальною площею 635,7 кв.м., висота 7,25 м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (номер запису про право власності: 223358801, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1315434423101). У подальшому 24 січня 2018 року було укладено договір іпотеки між відповідачем [PERSON] (Іпотекодержатель) та ТОВ «Водний промисловий консалтинг» в особі директора Тимченка О.В. (Іпотекодавець), який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Єдемською - Фастовець О.О., за яким ТОВ «Водний промисловий консалтинг» в особі директора Тимченка О.В. (Іпотекодавець) виступив майновим поручителем [PERSON] (Боржник), а предметом іпотеки виступило спірне нерухоме майно. При цьому, у випадку невиконання [PERSON] - директором ТОВ «Водний промисловий консалтинг» своїх боргових зобов`язань перед відповідачем [PERSON] спірне нерухоме майно повертається у власність [PERSON] , але тепер вже не як сумісна власність подружжя (позивачки та [PERSON] ), а його особиста власність. Зі свого боку позивачка наполягає на тому, що спірна нежитлова будівля є саме спільною сумісною власністю подружжя (її та [PERSON] в рівних частках), оскільки вона придбана у період шлюбу, навіть незважаючи на те, що вона на час придбання майна не мала самостійного доходу через перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. При цьому, на укладення договору купівлі-продажу вказаної нежитлової будівлі вона як дружина [PERSON] надавала свою письмову і нотаріально посвідчену згоду. У той же час, позивачка стверджує, що оскільки перехід права власності на спірне нерухоме майно до ТОВ «Водний промисловий консалтинг» підлягає державній реєстрації, то це потребує надання нею як співвласником письмової нотаріально посвідченої згоди, що у даному випадку не було дотримано. Тому, оскільки рішення загальних зборів учасників ТОВ «Водний промисловий консалтинг» від 06 вересня 2017 року, оформлене протоколом № 2 загальних зборів учасників вказаного товариства, та акт прийому-передачі нерухомого майна, виданий 07 вересня 2017 року ТОВ «Водний промисловий консалтинг», були складені без письмової нотаріально посвідченої згоди позивачки як співвласника спірного нерухомого майна, то вона вважає їх недійсними та такими, що підлягають скасуванню. При цьому, позивачка стверджує, що на момент прийняття оскаржуваних рішення та акту відповідач [PERSON] та директор ТОВ «Водний промисловий консалтинг» [PERSON] знали про її права на спірне нерухоме майно, а тому діяли недобросовісно. Дана обставина, на переконання позивачки, є самостійною підставою недійсності спірного протоколу та акту приймання-передачі. Також позивачка зазначає про те, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" п.2 ч.6 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Крім того, позивачка наполягає на тому, що договір іпотеки від 24 січня 2018 року, укладений між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Водний промисловий консалтинг» в особі директора Тимченка О.В., який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Єдемською - Фастовепь О.О., також повинен бути визнаний недійсним, так як він укладений без її волі на підставі недійсного акту приймання-передачі від 07 вересня 2017 року, а сторони його діяли недобросовісно. Тому позивачка просить суд, з урахуванням уточнених позовних вимог, визнати об`єктом спільної власності подружжя, [PERSON] та [PERSON] нежитлову будівлю промислового цеху літ. А, загальною площею 635,7 кв.м., пл. основн. 684,5 кв.м., висота 7,25 м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1315434423101; визнати недійсним та скасувати рішення загальних зборів учасників ТОВ «Водний промисловий консалтинг» від 06 вересня 2017 року, оформлене протоколом № 2 загальних зборів учасників ТОВ «Водний промисловий консалтинг» від 06 вересня 2017 року, про внесення до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Водний промисловий консалтинг» нежитлової будівлі промислового цеху літ. А, загальною площею 635,7 кв.м., пл. основн. 684,5 кв.м., висота 7,25 м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1315434423101; визнати недійсним та скасувати акт прийому-передачі нерухомого майна, виданий 07 вересня 2017 року ТОВ «Водний промисловий консалтинг», за яким [PERSON] передав, а ТОВ «Водний промисловий консалтинг» прийняв на баланс нерухоме майно - нежитлову будівлю промислового цеху літ. А, загальною площею 635,7 кв.м., пл. основн. 684,5 кв.м., висота 7,25 м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1315434423101; скасувати реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності за ТОВ «Водний промисловий консалтинг» на нерухоме майно - нежитлову будівлю промислового цеху літ. А, загальною площею 635,7 кв.м., висота 7,25 м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , номер запису про право власності: 223358801, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1315434423101; визнати недійсним договір іпотеки від 24 січня 2018 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Водний промисловий консалтинг» та [PERSON] щодо нежитлової будівлі, промислового цеху літ. А, загальною площею 635,7 кв.м., пл. основн. 684,5 кв.м., висота 7,25 м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1315434423101, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Єдемською-Фастовець О. О., реєстраційний номер №248, іпотекодержатель - [PERSON] ; в порядку поділу майна подружжя визнати за позивачкою право приватної власності на 1/2 частину нежитлової будівлі промислового цеху літ. А, загальною площею 635,7 кв.м., пл. основн. 684,5 кв.м., висота 7,25 м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1315434423101. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2018 року було відкрито по справі загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 23 листопада 2018 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті з викликом сторін. Ухвалою суду від 11 січня 2019 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя повернуто позивачу. Ухвалою суду від 11 лютого 2019 року зупинено провадження по справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі 331/339/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про визнання правочину недійсним. Ухвалою суду від 14 квітня 2021 року поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 09 вересня 2021 року витребувано від Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради документи, на підставі яких зареєстровано реєстратором Полтавець Дмитро Володимировичем акт прийому-передачі нерухомого майна від 07.09.2017 року, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Водний промисловий консалтинг» (код ЄДРПОУ 41495426), відповідно до якого Товариству з обмеженою відповідальністю «Водний промисловий консалтинг» (код ЄРДПОУ 41495426) передана у власність нежитлова будівля, промислового цеху літ. А, загальною площею 635,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 18 листопада 2021 року визнано поважною причину пропуску строку подання позивачем уточненої позовної заяви, поновлено вказаний строк та прийнято уточнену позовну заяву. Ухвалою суду від 18 листопада 2021 року поновлено позивачу [PERSON] пропущений процесуальний строк на подання клопотання про витребування доказів, витребувано від [PERSON] , приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу копію договору іпотеки від 24.01.2018 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Водний промисловий консалтинг» (код ЄРДПОУ 41495426) та [PERSON] щодо нежитлової будівлі, промислового цеху літ. А, загальною площею 635,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Єдемська-Фастовець Ольга Олександрівна, реєстраційний номер №248, іпотекодержатель: [PERSON] , та документи на підставі яких був укладений вищезазначений договір іпотеки. Ухвалою суду від 07 лютого 2022 року визначено повернутися при розгляді вказаної цивільної справи на стадію підготовчого засідання. Ухвалою суду від 23 серпня 2022 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті з викликом сторін. Відповідачем ТОВ «Водний промисловий консалтинг» Тимченко О.В. було подано до суду відзив на уточнену позовну заяву, у якому він просив відмовити у задоволенні позову, оскільки спірне нерухоме майно було придбано [PERSON] до укладення шлюбу з позивачкою за його особисті кошти, позовних вимог про визнання договору доручення від 2004 року позивачка не заявляла, а її посилання на постанову Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року у справі №6-88цс12 є некоректними. Відповідач [PERSON] також подав до суду відзив на уточнену позовну заяву, у якому він просив відмовити у задоволенні позову, оскільки спірне нерухоме майно було придбано ним до укладення шлюбу з позивачкою за його особисті кошти, що було встановлено рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2020 року у справі №331/329/19 та постановою Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у цій же справі, а посилання позивачки на постанови Верховного Суду у переважній більшості є некоректними, бо не стосуються предмету доказування у даній справі. Позивачка у судове засідання не з`явилася, але надала суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. [PERSON] , який є представником відповідача ТОВ «Водний промисловий консалтинг» і третьою особою, був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явився, але у відзиві на уточнену позовну заяву зазначив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, у судове засідання теж не з`явився, але його представник адвокат Яма Д.М. надав суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням відповідача в евакуації, яка надійшла на електронну адресу суду без використання електронного цифрового підпису. Щодо заяви представника відповідача суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 182 ЦПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом. Пунктами 12, 32 ч.1 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» передбачено, що електронний підпис - це електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; підписувач - фізична особа, яка створює електронний підпис. Частинами 1, 2 ст. 6, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». За визначеннями, наведеними у пп. 14, 16 п. 1 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, електронний документ - це оригінал електронного документу з обов`язковими реквізитами, що надають йому юридичної сили, в тому числі з електронним цифровим підписом автора. Електронний цифровий підпис - це електронний цифровий підпис в форматі, що забезпечує можливість встановлення дійсності підпису у довгостроковому періоді (після закінчення строку чинності сертифіката), визначеному відповідно до вимог законодавства. ЕЦП використовується в АСДС для підписання та погодження (візування) інформаційних ресурсів в цілому або фіксування певних дій з ними (внесення зауважень, пропозицій, погодження частини тексту тощо). Відповідно до ч.ч. 1, 4 та 8 ст. 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, можуть подати процесуальні, інші документи, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», якщо інше не передбачено цим Кодексом. Згідно з п.п. 15.1 п. 1 розд. ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі. Заява представника відповідача від 27.09.2022 подана в електронній формі без використання електронного цифрового підпису, що позбавляє суд можливості ідентифікувати особу заявника, отже вважається не підписаною особою, яка її подала. Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦПК України письмові заяви, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. За наведених обставин заяву адвоката Ями Д.М., яка надійшла на електронну пошту Жовтневого районного суду м. Запоріжжя без використання електронного цифрового підпису, необхідно повернути заявнику без розгляду. На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що відповідачем [PERSON] надано відзив на уточнену позовну заяву, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто за його відсутності на підставі доказів, наявних у матеріалах справи. При цьому, суд зауважує, що провадження у справі триває значний час, судові засідання у справі неодноразово відкладалися у тому числі й через неявку відповідача [PERSON] та його представника, а надмірна тривалість провадження по справі не відповідає вимогам «розумного строку» та порушує права інших учасників справи, а також приписи статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка гарантує кожній фізичній та юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної справи, в якій вона є стороною. Від представника третьої особи Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради до суду була подана заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивачки. Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Єдемська Фастовець О.О. надала клопотання про розгляд у її відсутність. Суд, дослідивши письмові докази, у тому числі й матеріали справи №335/3979/17 (провадження №2/331/784/2018) за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. За змістом ст.ст.12, 81, 89\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Судом встановлено, що 14 травня 2005 року було зареєстровано шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу дружина отримала подвійне прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14 травня 2006 року. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17 листопада 2005 року встановлено, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , на утримання якої відповідач [PERSON] зобов`язаний сплачувати аліменти відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2017 року у справі № 335/6853/17, пр. №2/335/1406/2017, копія якого долучена до матеріалів справи. 11 грудня 2006 року було укладено договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Д.В. Журавльовим і зареєстрований в реєстрі за № 2362, відповідно до якого до відповідача [PERSON] перейшло право власності на нежитлову будівлю промислового цеху з підвалом, а саме: будівлю промислового цеху (літ. А, загальною площею 635,7 кв.м., пл. основн. 684,5 кв.м., висота 7,25 м, фундамент - з/бетонні блоки; стіни, перегородки - з/бетонні панелі; перекриття - з/бетонні плити; покрівля - рулона, а/цементна; підлога - бетонна; двері, вікна - металеві, дерев`яні; внутрішнє оздоблення - штукатурка; водопостачання; електрика) каналізація; підвал (літ.пд.) з входом (літ.а), пл. основн. 92,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; ідентифікаційний номер об`єкта нерухомого майна: 1315434423101. Зазначене підтверджується копією договору купівлі-продажу, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12851364 від 12 грудня 2006 року, копією Витягу з державного реєстру правочинів №3291164від 11 грудня 2006 року, копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №140451361 від 05 жовтня 2018 року. Вказаний договір купівлі-продажу був укладений зі згоди позивачки [PERSON] , що підтверджується долученою до матеріалів справи копією її заяви на ім`я приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Журавльова Д.В. від 11 грудня 2006 року. Зазначена вище нежитлова будівля промислового цеху з підвалом була придбана [PERSON] на прилюдних торгах 11 листопада 2005 року за ціною 443610,00 грн. без ПДВ, що підтверджується копією протоколу №5080250/1 проведення прилюдних торгів по реалізації майна, належного ТОВ спільне українсько-германсько-чеське підприємство «Євробетон-Січ», затвердженого 11 листопада 2005 року директором ЗФ СДП «Укрспец`юст». У той же час, судом із копії відповідного договору встановлено, що 10 листопада 2004 року між [PERSON] та ПП [PERSON] було укладено Договір комісії на придбання нежитлової будівлі з підвалом, за умовами якого комісіонер зобов`язався за дорученням, за рахунок та в інтересах клієнта придбати нежитлову будівлю промислового цеху з підвалом , а саме: будівлю промислового цеху літ. А, загальною площею 635,7 кв.м., з підвалом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом участі у прилюдних торгах, які буде проводити ЗФ СДП «Укрспец`юст», де балансоутримувачем нежитлової будівлі (боржником) є СУАЧП «Євробетон Січ». На виконання вказаного договору комісії [PERSON] 10 листопада 2004 року передав ПП [PERSON] 560000,00 грн. відповідно до долучених до матеріалів справи копій прибуткового касового ордеру №8 від 10 листопада 2004 року та квитанції до прибуткового касового ордеру №8 від 10 листопада 2004 року. Також судом із копії рішення №11 від 10 листопада 2004 року та копії видаткового касового ордеру №7 від 10 листопада 2004 року встановлено, що [PERSON] як власник ПП «Магістраль ЮГ» отримав від ПП «Магістраль ЮГ» безвідсоткову позику у сумі 560000,00 грн. строком на 3 роки для сплати вказаної суми за договором комісії, укладеним з ПП [PERSON] , предметом якого є придбання на публічних торгах приміщення цеху літера А по [ADDRESS] (майно СП «Євробетон Січ»). Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2017 року у справі № 335/3061/17, провадження №2/335/1015/2017, копія якого долучена до матеріалів справи, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішенням загальних\~зборів засновників\~товариства від\~01\~серпня 2017\~року,\~яке оформлене\~Протоколом №1,\~копія якого\~долучена до\~матеріалів справи,\~було вирішено\~створити товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «ВОДНИЙ\~ПРОМИСЛОВИЙ КОНСАЛТИНГ»\~зі статутним\~капіталом у\~розмірі 661000\~грн.\~(статутний\~капітал розподілено\~наступним чином:\~частка [PERSON] \~складає 634560\~гривень -\~96%\~статутного капіталу,\~частка [PERSON] складає 26440 гривень - 4% статутного капіталу) та призначити на посаду директора товариства [PERSON] . Вказане товариство було зареєстровано 03 серпня 2017 року у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується копією витягу із вказаного реєстру №1003637812 від 19 лютого 2018 року. У подальшому відповідно до Протоколу №2 загальних зборів учасників ТОВ «Водний промисловий консалтинг», код ЄДРПОУ: 41495426, від 06 вересня 2017 року учасники ТОВ «Водний промисловий консалтинг» [PERSON] та [PERSON] за взаємною згодою вирішили, що [PERSON] передає до статутного капіталу ТОВ «Водний промисловий консалтинг» нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11 грудня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Журавльовим Д.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 2362. Про це учасник товариства [PERSON] та директор товариства [PERSON] повинні були скласти та підписати Акт приймання передачі нерухомого майна, а директор товариства [PERSON] повинен був зареєструвати право власності на вказане нерухоме майно. На виконання вказаного рішення загальних зборів учасників товариства 07 вересня 2017 року укладено акт приймання-передачі нерухомого майна між учасником ТОВ «Водний промисловий консалтинг» [PERSON] та ТОВ «Водний промисловий консалтинг» в особі директора О.В. Тимченка, за яким [PERSON] передав, а ТОВ «Водний промисловий консалтинг» прийняло до себе на баланс нерухоме майно - нежитлову будівлю промислового цеху літ. А, загальною площею 635,7 кв.м., висота 7,25 м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі вказаного акту приймання приймання-передачі нерухомого майна від 07 вересня 2017 року 08 вересня 2017 року було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності за ТОВ «Водний промисловий консалтинг» на нерухоме майно - нежитлову будівлю промислового цеху літ. А, загальною площею 635,7 кв.м., висота 7,25 м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (номер запису про право власності: 223358801, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1315434423101), що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14 вересня 2017 року №97330543. У подальшому 24 січня 2018 року було укладено договір іпотеки між відповідачем [PERSON] (Іпотекодержатель) та ТОВ «Водний промисловий консалтинг» в особі директора Тимченка О.В. (Іпотекодавець), який у день укладення посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Єдемською-Фастовець О.О. і зареєстровано в реєстрі за №248 і за яким ТОВ «Водний промисловий консалтинг» в особі директора Тимченка О.В. (Іпотекодавець) виступив майновим поручителем [PERSON] (Боржник) перед Іпотекодержателем за договором позики, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Єдемською-Фастовець О.О. 24 січня 2018 року за реєстровим №247 (повернення суми позики у розмірі 650000,00 грн. до 23 січня 2019 року), а предметом іпотеки виступило спірне нерухоме майно. Як встановлено із копії протоколу загальних зборів учасників товариства №3/18 від 16 січня 2018 року, підписи у якому посвідчено 16 січня 2018 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу О.В. Козиряцькою і зареєстровано в реєстрі за №98,99, а також із копії Договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Водний промисловий консалтинг» від 16 січня 2018 року, [PERSON] продав свою частку у статутному капіталі ТОВ «Водний промисловий консалтинг» іншому учаснику цього товариства [PERSON] . Також судом із матеріалів цивільної справи №335/3979/17 (провадження №2/331/784/2018) за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя судом встановлено, що позивачка вже зверталася до суду з позовними вимогами до [PERSON] про поділ у тому числі й нежитлової будівлі промислового цеху літ. А, загальною площею 635,7 кв.м., з підвалом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , але ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 12 вересня 2018 року позовну заяву у вказаній справі було залишено без розгляду. Судом враховано, що згідно зі ст.\~60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст. 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.1 і ч.2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч.2 ст. 364 ЦК України). Частинами 1 і 2 ст.70\~СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71\~СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сутність поділу майна полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблені поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановленням їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абз.1 п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11). Зі змісту п. 23 і п. 24 постанови Пленуму\~ВСУ від\~21\~грудня 2007\~року №11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30 постанови Пленуму\~ВСУ від\~21\~грудня 2007\~року №11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65\~СК України. Також суд враховує правові позиції ВС та ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВС та ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. При цьому, суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України. У той же час, ст. 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, у постановах Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 711/2302/18 (провадження № 61-13953св19), від 30 червня 2021 року у справі № 334/4220/18 (провадження № 61-19010св20), від 07 липня 2021 року у справі № 760/18983/16 (провадження № 61-16673св20), від 16 серпня 2021 року у справі № 138/692/18 (провадження № 61-9855св20). Статтею 61\~СК України визначено об`єкти спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до частин першої-четвертої цієї статті об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У даному випадку судом встановлено і відповідачами не спростовано, що договір купівлі-продажу нежитлової будівлі промислового цеху з підвалом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , між [PERSON] та [PERSON] було укладено зі згоди позивачки 11 грудня 2006 року, тобто у період перебування [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з позивачкою. При цьому, судом враховано, що згідно із ч.1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що спірне майно дійсно є саме спільною сумісною власністю подружжя і має бути поділене між сторонами у рівних частках, у зв`язку з чим відповідні позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому, суд не бере до уваги посилання відповідачів на те, що дане майно було придбано за рахунок власних коштів [PERSON] на підставі договору комісії від 10 листопада 2004 року, який був укладений до вступу [PERSON] у шлюб із позивачкою, зважаючи на таке. Як вже зазначалося вище, прилюдні торги, на яких було придбано ПП [PERSON] спірне нерухоме майно, відбулися 11 листопада 2005 року, і укладення договору купівлі-продажу нежитлової будівлі промислового цеху з підвалом між [PERSON] та [PERSON] відбулося 11 грудня 2006 року, тобто вже після реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , тобто після 14 травня 2005 року. У той же час, судом із Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №1003476115 від 15 січня 2018 року та із копії довідки ПуАТ «МетаБанк» від 29 травня 2018 року №59-03/222_БТ встановлено, що [PERSON] дійсно з 02 березня 2000 року був одноособовим власником і керівником ПП «Магістраль ЮГ» (на даний час ТОВ «Український центр мембранних технологій»), рух коштів по якому за період з 01 січня 2000 року по 31 грудня 2005 року по Дт і по Кт склав 9022234,10 грн. Однак, жодним банківським чи іншим фінансовим документом не підтверджено, що дійсно на рахунку ПП «Магістраль ЮГ» станом на 10 листопада 2004 року були наявні кошти у сумі 560000,00 грн. і вони були списані саме для надання безвідсоткової позики [PERSON] . Крім того, до суду [PERSON] не було надано жодного документу на підтвердження можливості зберігання безпосередньо у касі ПП «Магістраль ЮГ» коштів у таких значних сумах, а також можливості видачі їх саме з каси підприємства, як того вимагали норми чинного на той час Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 19 лютого 2001 року № 72 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 березня 2001 року за № 237/5428 (зокрема, розд.2 цього Положення). При цьому, суд не бере до уваги надані відповідачем копії рішення №11 від 10 листопада 2004 року та копії видаткового касового ордеру №7 від 10 листопада 2004 року, оскільки вони складені відповідачем як власником ПП «Магістраль ЮГ» самостійно, а викладена в них інформація щодо походження коштів на придбання спірного майна не підтверджується жодними іншими наданими до суду доказами. Також суд не бере до уваги докази щодо укладення між [PERSON] і [PERSON] договору комісії на придбання спірного майна, оскільки вони жодним чином не підтверджують походження наданих [PERSON] за цим договором коштів. Судом також враховано, що відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Крім того, згідно з ч.ч. 1-4 ст. 202 ЦК України правочин - це дія особи, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Метою будь-якого правочину є досягнення певних юридичних наслідків, що мають істотне значення для сторін правочину. Отже, правочин - це вольові, правомірні дії, безпосередньо спрямовані на досягнення правового результату, а саме: на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як вже зазначалося вище, судом було встановлено на підставі наданих сторонами доказів, що спірна нежитлова будівля промислового цеху з підвалом дійсно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У той же час, із наданих до суду документів було встановлено, що відповідач [PERSON] передав вказану нежитлову будівлю промислового цеху з підвалом у власність відповідачу ТОВ «Водний промисловий консалтинг» у порушення вимог ч.ч. 1-3 ст. 65 СК України без нотаріально засвідченої згоди позивачки. При цьому, у даному випадку акт приймання-передачі майна до складу статутного фонду є правочином, який підтверджує волевиявлення сторін, має юридичні наслідки - набуття та припинення права власності на нерухоме майно. Отже, такий двосторонній акт у цих правовідносинах свідчить про волевиявлення обох сторін цього двостороннього правочину на набуття певних цивільних прав та обов`язків. Оскарження правочину, оформленого актом (у розумінні ст. 202 ЦК України) в цьому випадку є належним способом захисту цивільних прав та обов`язків в розумінні ст. 16 ЦК України. Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 918/1377/16 та у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 927/352/18. Крім того, оскільки суд прийшов до висновку про відсутність законних підстав для набуття ТОВ «Водний промисловий консалтинг», тому, відповідно, суд приходить до висновку про недійсність також і договору іпотеки від 24 січня 2018 року, укладеного між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Водний промисловий консалтинг». У зв`язку з цим суд приходить до висновку про те, що усі правочини щодо спірного майна, які вказані у позовній заяві і які засвідчують факт розпорядження цим майном відповідачем [PERSON] без нотаріально засвідченої згоди позивачки, підлягають визнанню недійсними, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. У той же час, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про скасування реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності за ТОВ «Водний промисловий консалтинг» на нерухоме майно - нежитлову будівлю промислового цеху літ. А, загальною площею 635,7 кв.м., висота 7,25 м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , номер запису про право власності: 223358801, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1315434423101, зважаючи на таке. Так, зі змісту ст.ст.3, 8\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» вбачається, що уповноваженим органом, який здійснює реєстрацію права власності на нерухоме майно є відповідний орган державної реєстрації прав. Ст.15\~цього Закону визначений порядок державної реєстрації прав та їх обтяжень. Відповідно до ст.19\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державна реєстрація, зокрема, проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Отже, суд не вправі скасовувати або здійснювати державну реєстрації прав на нерухоме майно. Окрім цього, задоволення вимог позиваки про визнання недійсними усіх угод щодо спірного майна, які були укладені без її нотаріально засвідченої згоди, є підставою для скасування та реєстрації права на нерухоме майно реєстратором після набрання рішенням законної сили. Оскільки суд вживав заходи забезпечення позову ухвалою від 19 жовтня 2018 року, то відповідно до вимог ч.7 і ч. 8 ст.158 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову строк дії заходів забезпечення позову триває відповідно до зазначеної норми ЦПК України. Крім того, в силу вимог ч.2 ст.141\~ЦПК України з відповідачів на користь позивачки належить стягнути понесені останньою судові витрати, які складаються із витрат по оплаті судового збору, в сумі по 3256,00 грн. з кожного відповідача.

Outcome: partial