Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути аліменти з відповідача на її утримання, як повнолітню дочку, що продовжує навчання у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви і до закінчення її навчання або до досягнення 23 річного віку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між її батьками розірвано, відповідач [PERSON] є її батьком. Вона на даний час навчається на денній форми навчання у КЗВО ЛОР «Львівська медична академія імені Андрея Крупинського», на платній основі. Позивачку повністю забезпечує її мати. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги, чим не виконує свій обов`язок як батька утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, що визначено ст. 199 СК України. Тому звернулася з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 05.09.2022 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 07.09.2022 позивачем подана заява про стягнення додаткових витрат, в якій [PERSON] просила суд стягнути з відповідача вартість придбаного комп`ютера, який був придбаний, у зв`язку з необхідністю його для навчання, суд розцінив її як заяву про збільшення позовних вимог подану в порядку ст. 49 ЦПК України, однак, дана заява подана до суду без дотримання ч. 5 ст. 49 ЦПК України, а саме позивачем не долучено доказів направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи, всупереч цьому така заява була повернута позивачу, що узгоджується з ч. 5 ст. 49 ЦПК України. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву про проведення судового засідання за відсутності позивачки. Відповідач [PERSON] в судовому засідання проти стягнення аліментів з нього на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку не заперечує. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком повнолітньої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.07.2004, згідно якого [PERSON] народилася [INFO] , в графі про батьків [PERSON] зазначений як батько. Згідно договору про надання платної освітньої послуги з підготовки фахівця з фаховою передвищою освітою за рахунок коштів замовника № 10 від 06.08.2021 [PERSON] є студенткою денної форми навчання Вищого навчального комунального закладу Львівської обласної ради «Львівська медична академія імені Андрея Крупинського», спеціальність: медсенстринство/сестринська справа. Строк надання освітньої послуги становить 3 роки. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання без врахування індексу інфляції становить 66 140 гривень (а.с.8-10). Як видно з довідки № 112 виданої 12.07.2022 КЗВО ЛОР «Львівська медична академія імені Андрея Крупинського» [PERSON] є дійсно студенткою КЗВО ЛОР «Львівська медична академія імені Андрея Крупинського» спеціальності сестринська справа, освітньої-професійного ступеня: фаховий молодший бакалавр, 2 курсу. Навчається на денній контрактній формі навчання. Термін навчання з 01.07.2022 по 30.06.2024 (а.с. 4). Згідно рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області у цивільній справі № 2-1895/11 від 05.11.2011 з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Деревляни Кам`янка-Бузького району Львівської області стягувалися аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини (заробітку) доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до їх повноліття, починаючи з 12.10.2011(а.с.13-14). Позивач як на підставу своїх позовних вимог вказує на невиконання відповідачем його обов`язку як батька утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, що передбачено ст. 199 СК України. Відтак суд встановив, що між сторонами виник спір щодо невиконання відповідачем його обов`язку як батька утримувати до досягнення двадцяти трьох років свою повнолітню дочку, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, за умови, що він може надавати матеріальну допомогу. Вирішуючи спір суд виходить з наступних мотивів. Спірні правовідносини регулюються положеннями Сімейного кодексу України, а саме Главою 16 Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання. Так, у відповідності до норм ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.08.2018 у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Згідно з положеннями ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також згідно зі ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже суд встановив, що позивачка є повнолітньою дочкою відповідача по справі , яка продовжує навчання і в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. В силу положень ст. 199 СК України батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу Судом встановлено, позивачка [PERSON] перебуває на утриманні свої матері. У свою чергу відповідач не виконує свого обов`язку з утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, що є підставою для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів відповідно до ст. 199 СК України і стягнення таких в судовому порядку. У спірних правовідносинах судом встановлено, той факт, що позивачка, як повнолітня дочка відповідача по справі продовжує навчання і в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. В силу положень ст. 199 СК України сторони по справі мають обов`язок утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання. Повнолітня [PERSON] проживає з матір`ю, яка її матеріально утримує. У свою чергу відповідач не виконує свого обов`язку з утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, що є підставою для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів відповідно до ст. 199 СК України і стягнення таких в судовому порядку. Беручи до уваги те, що [PERSON] продовжує навчання, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач не виконує обов`язку щодо її утримання, як такої, що навчається, хоча відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, має можливість працювати та надавати повнолітній дочці допомогу, пов`язану із навчанням (доказів протилежного ним не надано), про що і не заперечив в судовому засіданні. Також відсутні дані про те, що він не має можливості надавати таку допомогу, тому суд вважає, що на відповідача можна покласти обов`язок щодо утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений законом станом на час розгляду справи, матеріальний стан позивачки, потребу повнолітньої дочки у матеріальній допомозі. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що розмір аліментів, визначений позивачем у частці від заробітку (доходу) відповідача, а саме 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно є обґрунтований, справедливий, необхідний та достатній для забезпечення належного утримання повнолітньої [PERSON] , яка продовжує навчання. Відтак суд дійшов висновку, що позов є підставний, обґрунтований, а тому підлягає до повного задоволення. Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. Таким чином, з урахуванням задоволених вимог позивачки на відповідача покладаються судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 992,40 грн., за подання позовної заяви позивачкою і підлягають стягненню в дохід державного бюджету України.

Outcome: approved