Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача До Звенигородського районного суду надійшла дана позовна заява в якій позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 25.03.2021 року, приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарасом Володимировичем, зареєстрований в реєстрі за № 4519, щодо стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс», яке є правонаступником ПАТ «Дельта Банк», заборгованості за кредитним договором №001-23766-170413 від 17.04.2013 року, в сумі 39 871 грн. 33 коп. Яка складається з: загальної суми заборгованості - 35 946,67, плата за вчинення виконавчого напису 300 грн., виконавчий збір 3624,66 грн. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 17 квітня 2013 року між ним [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Профіт Файненс» було укладено кредитний договір №001-23766-170413, відповідно до якого він отримав 15000 тисяч грн. у тимчасове платне користування на поточні потреби та зобов`язався повернути ПАТ «Дельтабанк» суму отриманого кредиту, в строк на який надавався кредит - 50 місяців. У виконавчому написі зазначено, що він вчинений на підставі ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. 15.06.2021року, приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Плесюк О.С. відкрито виконавче провадження про примусове виконання зазначеного вище виконавчого напису нотаріуса. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис за реєстровим №4519 вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. з порушенням вимог законодавства та підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки не законний та не обґрунтований, крім того вчинений поза трирічним строком, визначеним ст.88 Закону України «Про нотаріат». Крім того, зазначає, що він сумлінно сплачував кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитом, та 06.12.2015 року ним достроково було сплачено всі платежі, передбачені угодою та виконано в повному обсязі грошове зобов`язання перед відповідачем. Вказує, що нотаріус не дотримався вимог законодавства, яким врегульовано процедуру та порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, а саме не пересвідчився у достовірності наявності заборгованості позивача як такої, не переконався у належному повідомленні боржника про суму заборгованості та отриманні боржником належної письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором, з таких підстав виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, що змусило його звернутися до суду з позовом. Відповідач ТОВ «Профіт Файненс» був належно повідомлений про розгляд справи, а також відповідач був повідомлений про розгляд справи шляхом оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду, що відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України - з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, однак, відзив до суду на позов не надав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Треті особи були належно повідомлені про розгляд справи, однак, пояснень щодо позову не надали, про причини неподання суду пояснень до позову не повідомили. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 11.02.2022 було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та витребувано у приватного нотаріуса Івано - Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. належним чином завірену копію справи щодо вчинення виконавчого напису № 4519 від 25.03.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Профіт Файненс» заборгованості в розмірі 39871,33 грн. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 11.02.2022 заяву про забезпечення позову [PERSON] в цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю " Профіт Файненс», третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексій Степанович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задоволено. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 25 березня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем, зареєстрованого в реєстрі № 4519, про звернення стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Профіт Файненс» заборгованості в розмірі 39871,33 гривень. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 14.03.2022 року постановлено тимчасово вилучити державними виконавцями Галицького відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тараса Володимировича належним чином завірену копію справи щодо вчинення виконавчого напису № 4519 від 25.03.2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Профіт Файненс» заборгованості в розмірі 39871,33 гривень, для дослідження судом. Виконання ухвали доручено Галицькому відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (77100, Івано-Франківська область, місто Галич, вулиця Євгена Коновальця, будинок 13). Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 11.04.2022 року витребувано у ТОВ «Профіт Файненс» копії матеріалів на підставі яких було вчинено виконавчий напис №4519 від 25.03.2021 року. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 05.05.2022 року застосовано до ТОВ «Профіт Файненс» заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в сумі 1240,50 грн. та зобов`язано подати витребувані документи відповідно до ухвали від 11.07.2022 року. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 29.06.2022 року витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Плесюк Олексія Степановича копію матеріалів виконавчого провадження № 65815994. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 29.08.2022 року повторно витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Плесюк Олексія Степановича копію матеріалів виконавчого провадження № 65815994. 19.09.2022 року від приватного виконавця виконавчого округу Плесюк Олексія Степановича надійшли належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №65815994. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що 25.03.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. було вчинено виконавчий напис № 4519 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Профіт Файненс» заборгованості за період з 02.06.2017 року по 02.06.2020 року на суму 35964,67 грн. з яких: 6608,75 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 29337,92 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. У виконавчому написі зазначено, що заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Профіт Файненс», виникла на підставі Договору про відступлення прав вимоги за Кредитним договором № 001-23766-170413 від 17.04.2013 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] 15.06.2021 року представник ТОВ «Профіт Файненс» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області із заявою про примусове виконання вказаного виконавчого напису. 15.06.2021 року приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк О.С. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 65815994 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Профіт Файненс» заборгованості в розмірі 35946,67 грн. Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак,згідно з правовим висновком Верховного Суду в постанові від 23.01.2018 року в справі №310/9293/15, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Розрахунок боргу, здійснений стягувачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах, пені та штрафів, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19). У цій постанові Верховний Суд зазначив, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19). В ході судового розгляду встановлено, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності суми заборгованості, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України Про нотаріат та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги стягувача. Відтак нотаріус не мав змоги упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх, оскільки докази отримання надані не були. Крім того, суд враховує, що в зв`язку з оскарженням в порядку адміністративного судочинства постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21.09.2021 року у справі №910/10374/17 дійшла висновку, що з 22.02.2017 року нотаріуси не можуть вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, які не були нотаріально посвідчені. Відповідач жодними належними та допустимими доказами не спростував доводи позивача, та не надав суду документи, які б підтверджували його право звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису відносно [PERSON] , документи, які б підтверджували безспірність розміру заборгованості та підтвердження направлення і отримання [PERSON] вимоги про усунення порушень. Тобто, відповідач не скористався своїм правом на подання доказів на спростування позиції позивача. Крім того, у зв`язку з неможливістю судом отримати необхідні докази, незважаючи на їх витребування у приватного нотаріуса Личук Т.В. та ТОВ «Профіт Файненс» та невиконання приватним нотаріусом та відповідачем ухвали суду, суд зважаючи на вимоги ч.10 ст. 84 ЦПК України, здійснює розгляд справи за наявними у справі доказами. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки судом встановлено порушення прав та інтересів позивача, а також той факт, що відповідачем під час розгляду справи не доведено законності вчинення оспорюваного виконавчого напису про стягнення коштів з [PERSON] на його користь. Тож, у контексті наведеного, суд вважає, що позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання підлягає задоволенню, як обґрунтований і доведений. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Однак в матеріалах справи не міститься клопотання позивача про стягнення судових витрат. Крім того відповідно до ч.7ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Оскільки від учасників справи жодних клопотань щодо заходів забезпечення позову не надходило, тому заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Outcome: approved