Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, зареєстрованого 13.10.2002 Літинським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №57. Просила судові витрати стягнути з відповідача, при розірванні шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалась на те, що 13.10.2002 сторони зареєстрували шлюб. У шлюбі у них народилося троє дітей, двоє з цих дітей є неповнолітніми - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Сторони проживають у спільному шлюбі з 2002 року. На жаль, в даний час їх взаємини настільки погіршилися, що вони стали фактично чужими один для одного людьми, мають різні погляди на життя та майбутнє сім`ї, позивачка зрозуміла що у них з відповідачем повна психологічна несумісність. В даній ситуації позивачка прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для кожного з них побудувати нове щасливе життя. З підстав наведених вище, збереження їх сім`ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 07.09.2022 провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд по суті на 23.09.2022 із викликом сторін, який відкладено на 18.10.2022. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву, відповідно до якої просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої просить розглянути справу без його участі, позов визнає та не заперечує проти задоволення. Просить, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, вирішити питання про повернення позивачці з державного бюджету 50% сплаченого судового збору у зв`язку з визнанням позову до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13.10.2002 Літинським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №57. Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ч. 1, ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ч.3 та ч.4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідач визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити як інтересам сторін, так і інтересам їх дітей, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дітей, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у позовній заяві просила залишити їй прізвище « [PERSON] », тому після розірвання шлюбу позивачці слід залишити прізвище « [PERSON] ». Разом з тим, позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 992,40грн. Відповідно до ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма передбачена ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір». Судом встановлено, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, а тому суд вважає за необхідне повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при подачі позову у розмірі 496,20грн.

Outcome: approved