Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

У серпні 2022 року позивач [PERSON] звернулася в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення пені у зв`язку з несвоєчасною сплатою аліментів у розмірі 93 514,86 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на виконанні Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавчий лист № 753/14779/14-ц від 01.10.2014, виданий Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , 2004 р.н., у розмірі ј частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ним повноліття, починаючи з 08.08.2014. Відповідач з березня 2017 року жодного разу не сплатив аліменти на утримання дитини, що підтверджується розрахунком заборгованості, здійсненим державним виконавцем 13.07.2022. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.07.2021 вже стягнуто з [PERSON] на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів за період з березня 2017 року по 31.12.2020 у розмірі 224 699,66 грн. Заборгованість за період з січня 2021 року по червень 2022 року становить 93 514,86 грн. Загальна сума пені за вказаний період становить 261 727,21 грн., однак оскільки пеня не може перевищувати 100% заборгованості по аліментам, тому позивач просить стягнути пеню у розмірі 93 514,86 грн. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 19.08.2022 відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді за адресою реєстрації місця проживання, однак конверт повернувся до суду без вручення із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що Дарницьким районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 753/14779/14-ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , 2004 р.н., у розмірі ј частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ним повноліття, починаючи з 08.08.2014. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.07.2021 стягнуто з [PERSON] на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів за період з березня 2017 року по 31.12.2020 у розмірі 224 699,66 грн. У відповідності до довідки від 13.07.2022, виданої старшим державним виконавцем Дарницького відділу державної виконавчої служби м. Київ, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 29.06.2022 складає всього 319 435,98 грн., а за період з січня 2021 року по 29.06.2022 - 93 514,86 грн. Позивачем надано розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, у відповідності з яким за період з січня 2021 року по 29.06.2022 року пеня (неустойка) за прострочення плати аліментів складає 261 727,21 грн., однак позивач просить стягнути пеню, яка дорівнює 100% заборгованості зі сплати аліментів за вказаний період, а саме 93 514,86 грн. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1, 3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. У відповідності до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, фактично вказаною нормою права закріплено відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України 15 травня 2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Саме така правова позиція 25.04.2018 року висловлена у постанові Верховного Суду України у справі № 572/1762/15-ц. При вирішенні питання про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів, суд бере до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність сплати аліментів, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказів того, що відповідач вчасно та в повному обсязі сплачував аліменти на утримання сина матеріали справи не містять, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість за аліментами, котра підтверджується довідкою про наявність заборгованості. Звертаючись до суду, позивачем надано розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, відповідно до якого загальна сума неустойки (пені) станом на 29.06.2022 складає 261 727,21 грн. Однак враховуючи те, що вказана суму перевищує загальний розмір заборгованості по аліментах, позивач у відповідності до ст. 196 СК України, просить суд стягнути неустойку (пеня) за прострочення сплати аліментів у розмірі 93 514,86 грн. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, тому відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved