Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

Орган опіки та піклування Ротмістрівської сільської ради Черкаського району Черкаської області звернувся до суду із позовом в якому просить суд позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідачі є батьками малолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] , однак ніде не працюють, про дітей не дбають. [PERSON] має групу інвалідності, та отримує пенсію. Навички ведення домашнього господарства в обох батьків відсутні, не бажають вчитись догляду за дітьми. З відповідачами постійно проводилась індивідуальна робота щодо формування усвідомленого батьківства, однак жодних результатів не було. Діти перебувають на обліку дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах. Орган опіки та піклування вважає за необхідне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав та стягнути з них аліменти на утримання доньок [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою судді від 25 січня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання. 16 травня 2022 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву в якій вказав, що позов підтримує у повному обсязі, просить його задовільнити, провести розгляд справи у його відсутність та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилась, з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином про що свідчать матеріали поштової кореспонденції та оголошення на офіційному веб - сайті суду. Відзиву на позовну заяву до суду не надали. За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію позивача, вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому главою 11 розділом III ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст.128, 130 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином і позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 квітня 2021 року та серії [NUMBER] від 05 листопада 2021 року (а.с.8,10). З копії свідоцтва про шлюб від 17 лютого 2021 року вбачається, що [PERSON] 17 лютого 2021 року уклав шлюб з [PERSON]. (а.с.23). З копії довідки виданої виконкомом Ротмістрівської сільської ради Черкаського району Черкаської області [PERSON] , [PERSON] проживали разом із дітьми [PERSON] та [PERSON] . На даний час діти перебувають в будинку дитини в м. Черкаси відповідно до заяви матері (а.с.22). З розпорядження Ротмістрівської сільської ради № 02-05/77 від 29 квітня 2021 року та № 02-05/16 від 29 січня 2020 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] вз`ято на облік як дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах (а.с.24,25). З рішення виконавчого комітету Ротмістрівської сільської ради № 36 від 29 квітня 2021 року та №11 від 07 лютого 2020 року вбачається, що діти [PERSON] та [PERSON] направлені до КЗ «Черкаський обласний спеціалізований будинок дитини Черкаської обласної ради» (а.с.26,27). З інформації КЗ «Черкаський обласний спеціалізований будинок дитини» вбачається, що діти [PERSON] та [PERSON] перебувають на повному державному утриманні будинку дитини, мати відвідувала їх три рази, телефонує до закладу та цікавиться їх станом здоров`я (а.с.30,31). Ротмістрівська сільська рада надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] та відповідача [PERSON] відносно їх неповнолітніх дітей [PERSON] і [PERSON] за № 02-38/47 від 12 січня 2022 року (а.с.36). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Крім того, згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частинами 3 і 4 ст. 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30 ,березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» наголосив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами;висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Ст. 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Згідно з ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Відповідачка [PERSON] та відповідач [PERSON] правом на надання доказів, які б підтверджували факт піклування про доньок та вчинення ним дій для повернення дітей в родину до суду не надали. З наведеного вище, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання малолітьої дитини, суд виходить з наступного. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу особи, зобов`язаної утримувати дитину або у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, суд при визначенні розміру аліментів враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч.2, ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Частиною 2 ст.193 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. З досліджених судом доказів, з урахування зазначених роз`яснень, встановлено, що мати та батько малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , без поважної причини не виявляють щодо доньок батьківського піклування. Відповідачі ухилиляються від виконання своїх обов`язків, оскільки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовку до самостійного життя, не забезпечують належним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дітей, не спілкуються з ними, не виявляють інтересу до внутрішнього світу дітей, не надають матеріальної допомоги на утримання доньок. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення відповідачків від виховання дитини, що є винною поведінкою матері в розумінні вимог вказаних норм матеріального права. З наведеного вище, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про позбавлення батьківських прав та про необхідність їх задоволення. Окрім того, оскільки мати та батько матеріальної допомоги на утримання доньок [PERSON] та [PERSON] добровільно не надають, тому вимога про стягнення з них аліментів на утримання дітей також підлягає до задоволення та з [PERSON] та [PERSON] слід стягнути на користь закладу, в якому буде перебувати дитина чи на користь особи, на утриманні якої в подальшому вона буде знаходитись, аліменти на утримання доньок [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини всих видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення старшою дитиною повноліття. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява подана до суду 13 січня 2022 року, а тому з відповідачів підлягають стягненню аліменти, починаючи з дня звернення до суду. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» вказує на те, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Оскільки в позовній заяві ставиться дві вимоги немайнового характеру (про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів) то з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь держави слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481 грн. - за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав та 2481 грн. - за позовну вимогу про стягнення аліментів, що в сумі складає 4962грн., відповідно по 2481 грн. з кожного.

Outcome: approved