Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» (далі - відповідач, ТОВ «ФК «Аланд») за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича (далі - третя особа-1, Приватний нотаріус Горай О.С.), Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Юрія Анатолійовича (далі - третя особа-2, Приватний виконавець Мельник Ю.А.) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 63924 від 05.10.2020 року, вчинений Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. та стягнути з відповідача на користь держави судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 26.01.2012 року між ним та Публічним акціонерним товариством «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») було укладено договір банківського обслуговування № BL_КГ100092768. Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис від 05.10.2020 року за № 63924, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованість за кредитним договором № BL_КГ100092768 від 26.01.2012 року, укладеним між ним та ПАТ «ВіЕйБі Банк», за період часу з 11.08.2020 року до 17.08.2020 року у розмірі 26 180,23 грн., яка складається з: 18 888,33 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 7 290,41 грн. - прострочена заборгованість за комісією; 1,49 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 500,00 грн. - витрати, пов`язані зі вчиненням виконавчого напису. Загальна сума, що підлягає стягненню - 26 680,23 грн. 15.01.2021 року. Приватним виконавцем Мельником Ю.А. було відкрито виконавче провадження ВП № 64154607 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса та винесено постанову від 15.01.2021 року про стягнення з боржника основної винагороди у рамках виконавчого провадження ВП № 64154607. Позивач вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки його вчинено з порушенням процедури, передбаченої Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а саме, нотаріус не пересвідчився у направленні боржнику та одержанні останнім письмової вимоги про усунення порушень та наявності безспірної заборгованості. Крім того, позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 63924 від 05.10.2020 року, вчиненого Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості у розмірі 26 680,23 грн. Також позивачем подано до суду клопотання про витребування доказів, в якому останній просить витребувати у Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 63924 від 05.10.2020 року. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.04.2021 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.04.2021 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича, Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Юрія Анатолійовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та судове засіданні для розгляду справи по суті призначено на 26.10.2021 року. Витребувано у Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 63924 від 05.10.2020 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.04.2021 року заяву [PERSON] про забезпечення позову повернуто заявнику. 29.09.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Приватного нотаріуса Горая О.С. надійшла заява, в якій останній зазначив про відсутність можливості подати до суду витребувані ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.04.2021 року документи. 26.10.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшла заява, в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, про намір надати докази щодо понесених витрат у зв`язку із розглядом справи протягом 5 днів після ухвалення рішення суду та заява про проведення судового засідання аудіо фіксації судового розгляду. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.10.2021 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час та місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 21.03.2022 року. 06.12.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 63924 від 05.10.2020 року, вчиненого Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості у розмірі 26 680,23 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.12.2021 року заяву представника позивача про забезпечення позову повернуто заявнику. 21.03.2022 року справу було знято зі складу у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, наявністю загрози життю, здоров`ю та безпеці учасників справи, суддів та працівників апарату суду та призначено до судового розгляду на 27.09.2022 року. В судове засідання 27.09.2022 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 26.01.2012 року між [PERSON] (далі - Позичальник) та Публічним акціонерним товариством «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк», Банк) було укладено договір банківського обслуговування № BL_КГ100092768 (далі - Договір), відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику грошові кошти (далі - Кредит) в національній валюті України в сумі, зазначеній в п. 1 Спеціальної частини Договору, у формі відкличної невідновлювальної кредитної лінії, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції, в порядку і на умовах, визначених цим Договором та додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що становитимуть невід`ємну частину цього Договору. Сума Кредиту - 20 000,00 грн. Термін повернення Кредиту - 26.01.2015 року. Процентна ставка - 0,01%. Комісія за управління Кредитом - 3,00% від суми Кредиту. Страховий платіж - 3,3% від суми Кредиту. Штраф, передбачений п. 4.2 Договору - 25,00% від суми Кредиту. Пеня, передбачена п. 4.3 Договору (ставка) - 0,50% (а. с. 25 - 32). Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис від 05.10.2020 року за № 63924, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованість за кредитним договором № BL_КГ100092768 від 26.01.2012 року, укладеним між ним та ПАТ «ВіЕйБі Банк», за період часу з 11.08.2020 року до 17.08.2020 року у розмірі 26 180,23 грн., яка складається з: 18 888,33 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 7 290,41 грн. - прострочена заборгованість за комісією; 1,49 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 500,00 грн. - витрати, пов`язані зі вчиненням виконавчого напису. Загальна сума, що підлягає стягненню - 26 680,23 грн. (а. с. 33). Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України; тут і далі у редакції, чинній станом на час вчинення спірного виконавчого напису), нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Як визначено у ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Згідно пп. пп. 1.1, 1.2 п. 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пп. 3.1 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Підпунктом 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Як визначено у пп. 3.4 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. В силу вимог пп. 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662. Так, відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, у частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «КБ «ПриватБанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (у редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису), для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань. Отже, на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Проте, як встановлено судом на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріусу не було надано оригіналу нотаріально посвідченого договору. Верховним Судом у постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) зроблено правовий висновок про те, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та неустойки у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово без урахування та позиції позивача. Жодного повідомлення позивачу від нотаріуса не надсилалося. Так, належними доказами є первинні облікові документи, оформлені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» та Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30.12.1998 року № 566. Розрахунок заборгованості є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Документами, які підтверджують безспірність заборгованості, не можуть бути розрахунок заборгованості чи довідка про існування заборгованості, складені банком. Останні є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Натомість, доказів надання приватному нотаріусу належним чином оформленої засвідченої виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості до матеріалів справи не долучено. При цьому, відповідачем не спростовано належними, достатніми та допустимими доказами вказаних обставин. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази направлення боржнику вимоги стягувача про усунення порушень за кредитним договором № BL_КГ100092768 від 26.01.2012 року та одержання її боржником, що є порушенням процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3 глави 16 Порядку. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень, відтак, позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису виконавчий напис № 63924 від 05.10.2020 року, вчинений Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. щодо стягнення з [PERSON] грошових коштів у розмірі 26 680,23 грн. таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованим та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а доказів понесення інших судових витрат сторонами не надано, то питання розподілу судових витрат судом не вирішується. Враховуючи викладене,

Outcome: approved