Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.07.2022 року, позов [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину задоволено частково. Змінено розмір і спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , на підставі судового наказу від 22.06.2018 року виданого Києво-Святошинським районним чудом Київської області по цивільній справі №369/6686/18 з 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ № 369/6686/18 від 22.06.2018 року, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 07 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, відкликати, долучивши його до справи 369/5931/21. Стягнуто одноразово з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання [PERSON] , [INFO] , за період з червня 2020 року по січень 2022 року у загальному розмірі 15450,75 (п`ятнадцять тисяч чотириста п`ятдесят грн.. 75 коп.). Стягнуто з [PERSON] судовий збір на користь держави в розмірі 2724,00 (дві тисячі сімсот двадцять чотири грн. 00 коп.) В решті вимог позову відмовлено. 01.08.2022 року представник позивача до суду направила заяву про ухвалення додаткового рішення, яка обґрунтована тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2022 року було частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину. При винесенні рішення судом вирішено питання розподілу судових витрат по сплаті судового збору, проте не вирішено питання про стягнення витрат на правничу допомогу а також інших витрат, пов`язаних із розглядом справи. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України, на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу суду надані письмові докази: ордер на надання правової допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №3388 від 26.06.2008 р. та посвідчення адвоката, квитанції про оплату послуг поштового зв`язку. Одночасно із цим клопотанням також надаються інші документи, які підтверджують розмір витрат, та розрахунок витрат на професійну правничу допомогу станом на 26.07.2022 р. на загальну суму 20308,00 грн. Таким чином, відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, позивач довів надання йому адвокатом Кравченко О.В. зазначених послуг у відповідному розмірі. Таким чином, враховуючи наведене, представник позивача просила суд ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20308,00 грн. 03.08. 2022 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Головачевої Ольги Миколаївни надійшли заперечення на заяву, щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, які обґрунтовані тим, що позивач не надала попередній орієнтований розрахунок витрат на правничу допомогу відповідно до ст. 134 ЦПК України, в суді не було заявлено про те, що позивач має намір стягнути витрати на правову допомогу, ЦПК України не передбачено подання такого документу, як відповідь на заперечення, витрати на правничу допомогу у розмірі 20308 грн. є не співмірними, зважаючи на категорію справи. Тому просила суд у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу відмовити. У судовому засіданні представник заявника заяву підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні, проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення заперечувала, просила відмовити у її задоволенні. Вислухавши думку осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення у справі з огляду на наступне. Відповідно до п.3 ч.1\~ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Пунктами 1, 2 частини другої\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. (ч.3\~ст. 270 ЦПК України) Частиною першою\~статті 15 ЦПК України\~встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. 14.04.2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір про надання правової допомоги №8, де визнано усі істотні умови та вартість послуг. 21.04.2021 року та 30.04. 2021 року укладено Акт за №1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 приймання-передачі наданих послуг, де визначили порядок сплати та вартість послуг з правової допомоги. Згідно розрахунку витрат на професійну правничу допомогу станом на 26.07. 2022 року становить разом 20\~308 грн. Вбачається, що представник позивача, який приймав участь у справі є адвокатом, її повноваження підтверджуються ордером на надання правничої допомоги на підставі Договору про надання правової допомоги від 14.04.2021 р. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 30\~Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно із\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Таку правову позицію наведено у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, від 07.09.2020 у справі 910/4201/19. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до висновку, зробленого у постанові ВС/КАС від 21.01.2021 р. у справі №280/2635/20, відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено. Визначаючи час на надання вищенаведених послуг та видів правничої допомоги, суд виходить із наявності у адвоката повної вищої юридичної освіти, стажу роботи в галузі права, у зв`язку з чим такі дії вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу. (Постанови ВС від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 року у справі № 917/1071/18) Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц). Суд вважає, що понесені витрати є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, які не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. За вказаних вище обставин, враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, які підтверджені належними доказами, принципу справедливості, співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача 20 308 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. За таких обставин заява представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованою та є підстави для прийняття додаткового рішення відповідно до положень\~статті 270 ЦПК України. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підставі викладеного та

Outcome: approved