Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~В липні 2022 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 17 листопада 2017 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у Пробіжнянській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 06. Від цього шлюбу дітей у них немає. \~ \~ \~ \~За час спільного проживання сторони не знаходили порозуміння у відносинах, з приводу чого виникали сварки. З серпня 2020 року стосунків не підтримують та не спілкуються, сімейні справи не обговорюють, проживають окремо. Вони переконалися, що є зовсім різними людьми, і тому позивач вирішив шлюб розірвати, на примирення не згідний. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від його представника адвоката Каліннікова М. О. надійшло клопотання про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечують. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] відзиву не подала, в судове засідання не з`явилася повторно, про причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 17 листопада 2017 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у Пробіжнянській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 06. За час спільного проживання сторони не знаходили порозуміння у відносинах, з приводу чого виникали сварки. З серпня 2020 року стосунків не підтримують та не спілкуються, сімейні справи не обговорюють, проживають окремо. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved