Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

21 лютого 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю. Позовна заява була обґрунтована тим, що Позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 06 липня 2018 року. Під час переоформлення документів, Позивач звернувся до Департаменту надання адміністративних послуг ОМР за довідкою про відомості зареєстрованих осіб у зазначеному житловому приміщенні. Згідно наданої довідки, крім членів родини, виявилось, що в квартирі зареєстрована взагалі невідома особа [PERSON] , [INFO] . Відповідач, який на даний час зареєстрований за зазначеною адресою, в квартирі не проживає та ніколи не проживав раніше, а відтак відповідно не сплачував комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймав. Реєстрація відповідача унеможливлює повноцінне здійснення права на володіння, користування та розпорядження майном позивача. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 травня 2022 року відкрито провадження по справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи. В судове засідання 28 вересня 2022 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується відповідної накладною з відміткою про відсутність особи за вказаною адресою. Відповідно до\~п.3\~ч.\~8\~ст.\~128\~ЦПК України,\~днем вручення\~судової повістки\~є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд закінчує розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Договором дарування від 06 липня 2018 року та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідно до Відомостей № М1-21251-ф/л від 09 лютого 2021 року про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку, за адресою: [ADDRESS] , дійсно зареєстрована відповідач [PERSON] , починаючи з 14.06.1991 року. Як повідомлено позивачем Відповідач, який на даний час зареєстрований за зазначеною адресою, в квартирі не проживає та ніколи не проживав раніше, а відтак відповідно не сплачував комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймав. Разом з цим, в матеріалах справи є Акт про не проживання особи за місцем реєстрації від 19.09.2022 року, який завірений КП ЖКС «Порто-Франківський», відповідно якого мешканці кв. [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] засвідчили, що [PERSON] фактично ніколи в квартирі [ADDRESS] не проживав, та не проживає на даний час. Реєстрація місця проживання відповідача у вказаному житловому приміщені створює для позивача перешкоди у вільному користуванні майном. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 Цивільного кодексу України. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування жилим приміщенням (про позбавлення права користування жилим приміщенням). Частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням. Судом встановлено, що відповідач не проживає в спірній квартирі більше одного року, реєстрація відповідача за вказаною адресою перешкоджає позивачу повністю реалізувати своє право власності на належне на праві приватної власності майно. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю. Згідно із ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положення статті 317 Цивільного кодексу України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Отже, реєстрація відповідача в квартирі, яка є приватною власністю позивача, створює перешкоди у користуванні останнім своїм майном, що є прямим порушенням статті 319 Цивільного кодексу України. Таким чином, оскільки реєстрація відповідача в квартирі позивача, створює для останнього перешкоди у користуванні своєю власністю, а відповідач не проживає у спірній квартирі, суд доходить висновку, що [PERSON] , має бути визнаним таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved