Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

29.03.2022 року від Ватутінського міського суду Черкаської області на розгляд до Катеринопільського районного суду Черкаської області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до Катеринопільської селищної ради, третя особа: приватний нотаріус Звенигородського районного нотаріального округу Черкаської області Побіянська Неллі Борисівна про продовження строку прийняття спадщини. Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 31.03.2022 року відкрито провадження у справі. Позивачем [PERSON] на обґрунтування позовних вимог зазначено, що вона є рідною племінницею [PERSON] , [INFO] , яка проживала в м. Голкіне, Дзержинського району, Калужської області, Російська Федерація і померла [INFO] . Після смерті тітки залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки, сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЧР № 0157002 площею 3,54 га, виданий 30.12.1996 року, що знаходиться в адмінмежах Катеринопільської селищної ради в с. Єлизаветка, Катеринопільського району, Черкаської області. При житті тітка заповіту не склала. Коли позивач звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини, то їй було відмовлено через пропущений 6-и місячний строк для прийняття спадщини. Позивач вказує, що пропустила строк з поважної причини, через те, що не знала, що її тітка мала земельну ділянку. Про це позивачу повідомив син покійної тітки у телефонній розмові та сказав, що він є громадянином Росії і оформляти пай не буде. Позивач просить суд визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та визначити їй додатковий строк у 3 місяці для прийняття спадщини, яка відкрилася [INFO] , після смерті її тітки [PERSON] , яка проживала в м. Голкіне, Дзержинського району, Калужської області, Російська Федерація. 13.04.2022 року відповідачем по справі подано відзив, в якому зазначено, що відповідно до Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 №728-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Черкаської області» територія населеного пункту Єлизаветка ввійшла до території Мокрокалигірської об`єднаної територіальної громади, а отже Катерпнопільська селищна рада є неналежним відповідачем по справі, в якого відсутній обов`язок відповідати за даним позовом. З цих підстав відповідач просить суд відмовити в позові. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, представником позивача [PERSON] подано до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, в якій позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять позов задовольнити. Представник відповідача Катеринопільської селищної ради Звенигородського району Черкаської області Коваленко В. подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за наявними письмовими матеріалами, без участі представника відповідача. Заінтересована особа приватний нотаріус Звенигородського районного нотаріального округу Черкаської області Побіянська Н.Б. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, при ухваленні рішення поклалась на розсуд суду. Зваживши доводи, викладені в позовній заяві, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12\~та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд установив, що [PERSON] є спадкоємицею [PERSON] , яка померла [INFO] . У встановлений законом строк [PERSON] як спадкоємець за заповітом спадщину не прийняла. Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як на підставу пропущення строку для прийняття спадщини позивач посилався виключно на необізнаність про наявність спадкового майна. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, положення частини третьої статті 1272 ЦК України не застосовуються. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, з яким погодився і Верховний Суд у постанові від 23 травня 2018 року у справі №465/3093/16-ц. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Враховуючи викладене суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку можна вважати, зокрема: тривалу хворобу спадкоємців; велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вище вказаних норм права суд зазначає, що не є поважною причиною те, що позивач не знала про існування спадкового майна, а вже задовго після спливу строку, визначеного законом для прийняття спадщини, вона дізналася про існування неоформленого спадкового майна. Підсумовуючи все вище вказане суд приходить до висновку, що вказані позивачем причини не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Інших причин пропуску строку позивачем не вказано. Крім того суд зауважує, що з дня відкриття спадщини сплинуло 22 роки. З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, тому у задоволенні позову слід відмовити з вказаних підстав.

Outcome: dismissed