Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловою площею в квартирі [ADDRESS] , в обґрунтування зазначивши наступне. Їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Вказана квартира раніше належала її батькові [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно будинкової книги в квартирі, крім батька, був зареєстрований і її брат [PERSON] , який з 2005 року та до цього часу не проживає у цій квартирі, а проживає в Чернігівській області. На її прохання знятися добровільно з реєстрації відповіді від [PERSON] не отримала. Участі в утриманні квартири та оплаті комунальних послуг відповідач не приймав та не приймає. Вона, як власник квартири, має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. [PERSON] перешкоджає їй використовувати права власника в повному обсязі, крім того, їй нараховується плата за користування водою, газом та за інші комунальні послуги по кількості осіб зареєстрованих в квартирі. [PERSON] участі в оплаті комунальних платежів не приймав та не приймає, добровільно знятися з реєстрації не бажає, будь-яких домовленостей щодо користування вказаною квартирою між ними не було. Зазначає, що [PERSON] не проживає без поважної причини в квартирі [ADDRESS] з 2005 року, перешкод у проживанні для нього ніхто не створював, він добровільно залишив місце проживання в спірній квартирі, переїхав на постійне місце проживання в Чернігівську область, а тому вона вважає, що він втратив право на користування цим житлом та зобов`язаний знятися з реєстрації. Просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловою площею в квартирі [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надійшла заява представника позивача адвоката Бурлаки В.І., у якій просить суд справу слухати у її відсутність та у відсутність її довірителя [PERSON] , позовні вимоги підтримує та просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у визначеному порядку, про причини неявки суд не повідомляв, відзиву або будь-яких заяв щодо розгляду справи у його відсутність, на адресу суду не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ч. 1\~ст. 280 ЦПК України. Суд, врахувавши позицію представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо користування житлом, а саме квартирою, власником якої є позивач. Даний спір регулюється нормами цивільного законодавства ст.ст. 391, 405 ЦК України, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, оскільки у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, він втрачає право на користування житлом. Реєстрація місця проживання хоча і не спричиняє за собою виникнення права користування житловим приміщенням, проте обмежує майнові інтереси власника, пов`язані з правом розпорядитися ним. Втрата права користування житловим приміщенням тягне за собою наслідки у вигляді скасування реєстраційного запису про реєстрацію фізичної особи за певним місцем проживання. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, зареєстрованим в реєстрі за № 2159, виданим [PERSON] , приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 292691091 сформованим 27.12.2021 року. Згідно відмітки у будинковій книзі на квартиру [ADDRESS] , в зазначеній квартирі зареєстрований [PERSON] . Вказана обставина також підтверджується довідкою голови ОСББ «Європейська 92» м. Умань Черкаська область та повідомленням на запит суду відділу державної реєстрації виконавчого комітету Уманської міської ради від 04.02.2022 за № 01/01-20/1321/01/1104. Крім того, у довідці голови ОСББ «Європейська 92» від 17.01.2022 року за № 62 зазначено, що [PERSON] , 1961 року народження, не проживає за вказаною адресою близько 20 років. Вказане також підтверджується актом від 18 травня 2020 року, затвердженим головою правління ОСББ «Європейська 92», та підписаного громадянами, що проживають у цьому ж будинку [PERSON] ( [ADDRESS] ) та [PERSON] ( [ADDRESS] ) та актом від 10 січня 2022 року, затвердженим головою правління ОСББ «Європейська 92», та підписаного громадянами, що проживають у цьому ж будинку [PERSON] ( [ADDRESS] ) та [PERSON] ( [ADDRESS] ). Також до справи додані письмові пояснення [PERSON] ( [ADDRESS] ); [PERSON] ( [ADDRESS] ), які зазначають, що вони проживають у сусідніх квартирах позивача і їм достовірно відомо, що [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] приблизно з 2006 року. Крім того, на адресу суду надійшли письмові заяви свідків: [PERSON] , яка просила суд справу слухати у її відсутність, а також підтвердила, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає, та [PERSON] , голови ОСББ «Європейська, 92» м. Умань Черкаської області, який зазначив, що прибути в судове засідання можливості не має, та підтвердив, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна буд-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник згідно вимог ст.ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України має право вимагати усунення відповідних перешкод шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, в тому числі із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою. Відповідно до вимог ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира інше приміщення, придатне для проживання в ньому відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин виникнення, зміни чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Одним із способів захисту цивільного права є припинення дії, яка порушує право (п. 3. ч. 2\~ст. 16 ЦК України). Фактичне користування без правових підстав чужою власністю всупереч волі власника є дією, яка порушує право. Таким чином, на думку суду, позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням, а саме належною позивачу квартирою, припинить таке порушення та у повній мірі відновить правомочності власника щодо житлового будинку. У вказаному випадку позивачем обрано вірний спосіб захисту свого порушеного права, адже інших альтернативних способів забезпечення реалізації прав власника, аніж позбавлення відповідача по справі, права користування житловим приміщенням, у цій ситуації не існує. Крім іншого, позивач, як власник квартири, має бажання захистити свої права саме зняттям відповідача з реєстрації, і позивач має на це право, адже суспільна потреба у захисті власності в цьому випадку є захист правових цінностей і прав конкретної фізичної особи. Відповідна правова позиція міститься у постанові ВС від 14.05.2020 у справі №340/429/17. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає доведеним, що відповідач за місцем реєстрації не проживає без поважних причин більше року, а тому позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно з п.9 ч.1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. У зв`язку із зазначеним, суд вважає, що з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп., від сплати яких позивач був звільнений при зверненні до суду з цією позовною заявою відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved