Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

[PERSON] , звернулася в суд з даним позовом, в якому просить ухвалити рішення суд, яким: - встановити факт її проживання однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини із [PERSON] , який помер [INFO] ; - визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 2,89 га, кадастровий номер 0520484600:03:001:0220, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №096723, виданого 13.01.2006 року. В обгрунтування поданого позову зазначає, що [INFO] , в с. Серединка, Гайсинського району Вінницької області, помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі на земельну ділянку площею 2,89 га, кадастровий номер 0520484600:03:001:0220, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку. Позивач, являється єдиним спадкоємцем на майно померлого [PERSON] , оскільки останні п`ять років перед його смертю проживала з ним в незареєстрованому шлюбі, вела з ним спільне господарство. Інших спадкоємців, а саме: малолітніх дітей, неповнолітніх, недієздатних осіб або осіб, дієздатність яких обмежена немає, спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині на майно померлого також немає. Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщина за законом після смерті [PERSON] , позивач звернулася до приватного нотаріуса, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, так як нею не було надано доказів проживання з спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Крім того, оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №096723, який посвідчував право власності померлого на земельну ділянку було втрачено, що також унеможливлює позивача належним чином оформити свої спадкові права. Вищевказані обставини і стали причиною звернення позивачки до суду з даним позовом. Дана позовна заява надійшла до суду 03.08.2022 року та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями була передана н розгляд судді бершадського районного суду Вінницької області Хмель Р.В.. Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 03.08.2022 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач, [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про підтримання позовних вимог, справу просила розглянути у її відсутність. Представник Джулинської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, сільський голова Швець П., також в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Враховуючи думки учасників справи, які викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази та надавши їм належну правову оцінку, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судом встановлено, що [INFO] в с. Серединка, Гайсинського району Вінницької області, помер [PERSON] , що підтверджується довідкою Бершадського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області від 30.06.2022 року за вих. №491-21.2-39. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. Згідно довідки №9 від 17.01.2022 року, виданої Серединським старостинським округом, позивач [PERSON] , являється єдиним спадкоємцем на майно померлого [PERSON] та фактично прийняла спадщину, оскільки проживала з ним в незареєстрованому шлюбі. Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщина за законом після смерті [PERSON] , [PERSON] звернулася з відповідною заявою до приватного нотаріуса, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, так як остання не надала доказів проживання з спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, що підтверджено постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.04.2022 року за вих. №24/02-31. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Про утворення особами сім`ї може свідчити не тільки укладення між ними шлюбу, кровне споріднення, усиновлення, а й інші обставини, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї як ведення спільного господарства. На підтвердження викладених в позові обставин, позивачкою надано витяг з погосподарської книги №2 за 2010-2015 роки Серединської сільської ради Гайсинського (Бершадського) району Вінницької області, особового рахунку № [NUMBER] , з якого вбачається. що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживали за адресою [ADDRESS] . Враховуючи викладене, факт проживання однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, позивачки, [PERSON] з [PERSON] , який [INFO] помер, знайшов своє підтвердження, при цьому ухвалюючи дане рішення суд приймає до уваги, що встановлення факту проживання однією сім`єю необхідно позивачці для подальшого кінцевого оформлення в нотаріальному порядку своїх спадкових прав, без доведення цього факту в судовому порядку позивач буде позбавлена можливості оформити свої спадкові права, що дає суду законні підстави для задоволення вимоги щодо встановлення факту проживання однією сім`єю. Що стосується позовної вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом, суд зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи, померлому [PERSON] , належала земельна ділянка, яка розташована на території Серединської сільської ради, площею 2,89 га, кадастровий номер 0520484600:03:001:0220, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала йому на підставі Державного акту на право власності нга земельну ділянку серії ЯА №096723. Зі змісту позову та копії сторінки газети "Чечельницький вісник" вбачається, що вищевказаний Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА №096723, виданий на ім`я [PERSON] був втрачений. Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо, зокрема, втрачено документ, який засвідчує його право власності. Згідно ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 ЦК України (ст.1223 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЗК України, однією з підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є прийняття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Таким чином, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] на момент смерті був власником спірної земельної ділянки, розташованої на території Серединської сільської ради Вінницької області, а позивач як спадкоємець за законом прийняла спадщину, на яку відсутні правовстановлюючі документи, тому наявні підстави для визнання за нею права власності на дану земельну ділянку. Зважаючи не викладені обставини та оцінюючи зібрані по справі докази, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved