Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

Позивач в\~червні 2022\~року звернувся\~до суду\~із позовом\~до ТОВ «Торгтехніка КПК» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Позов мотивовано тим, що позивач [PERSON] з 15.09.2021 року по 25.05.2022 року працював на посаді водія навантажувача ТОВ «Торгтехніка КПК». Наказом директора ТОВ «Торгтехніка КПК» від 25.05.2022 року № кпк0000026-0000000653 «Про припинення трудового договору (контракту)» [PERSON] було звільнено з посади водія навантажувача ТОВ «Торгтехніка КПК» з 25.05.2022 року за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України. Позивач вважає, що його звільнення з роботи відбулось з порушенням законодавства. У зв`язку з вищенаведеним позивач звернувся до суду та просив зобов`язати ТОВ «Торгтехніка КПК» поновити його на посаді водія навантажувача та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Позивач та представник позивача в судовому засіданні просили позов задовольнити. Представник ТОВ «Торгтехніка КПК» заперечив в задоволенні позовної заяви, також надав суду відзив, який мотивовано тим, що звільнення позивача відбувалося в рамках трудового законодавства та підстави для поновлення його на посаді відсутні. ТОВ «Торгтехніка КПК» при розірванні трудового договору, укладеного на невизначений строк з позивачем та з ініціативи [PERSON] за ст. 38 КЗпП України вправі звільнити працівника на його прохання раніше двотижневого строку та не зазначати причини, але зазначити дату звільнення. Суд, вивчивши доводи сторін, зазначені у позовній заяві та відзиві на позовну заяву, оцінивши докази наявні в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 3 статті 12\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89\~ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом установлено, що [PERSON] працював в ТОВ «Торгтехніка КПК» на посаді водій - навантажувач з 15.09.2021 року, що підтверджується трудовою книжкою [NUMBER] . 19.05.2022 року позивач написав заяву про звільнення з роботи з 19.05.2022 року за власним бажанням без зазначенням поважності причини звільнення. Заява [PERSON] про звільнення за власним бажанням з 19.05.2022 року, яка також датована 19.05.2022 року, необумовлена обставинами неможливості продовжувати роботу, відповідно у підприємства були відсутні підстави для застосування ст. 38 КЗпП України для звільнення за власним бажанням з дати якої просив позивач. Під час відпрацювання [PERSON] була запропонована інша посада на підприємстві, однак відповідно до заяви від 24.05.2022 року останній відмовився від переводу на посаду пресувальника відходів з 23.05.2022 року. Наказом керівника ТОВ «Торгтехніка КПК» від 25.05.2022 року № кпк0000026-0000000653 «Про припинення трудового договору (контракту)» [PERSON] було звільнено з посади водія навантажувача ТОВ «Торгтехніка КПК» з 25.05.2022 року за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України. З даним наказом [PERSON] ознайомлений 25.05.2022 року, що підтверджується відміткою. У позивача [PERSON] є дві неповнолітніх дочки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними копіями свідоцтва про народження. Відповідно до наказу ТОВ «Торгтехніка КПК» від 11.05.2022 року «Про встановлення скороченої тривалості робочого дня», встановлено скорочену тривалість робочого часу з 16.05.2022 року по 17.06.2022 року включно, за рахунок власних коштів підприємства для працівників, які мають дітей віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, а також для одиноких матерів та батьків, які виховують дитину без батька (матері), у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікарняному закладі з 08:00 год. до 12:00 год. У зв`язку з тим, що в травні 2022 року згідно вищезазначеного наказу № 1 від 11.05.2022 року позивач мав працювати у першу половину дня (до 12:00 год.) працівником товариства позивачу вручено копію наказу від 25.05.2022 року про звільнення під підпис, зроблено запис до трудової книжки, видано трудову книжку під підпис позивача (згідно відмітки працівника відділу кадрів у журналі руху трудових книжок в 11:55 год.) 25.05.2022 року о 13:55 год. директору ТОВ «Торгтехніка КПК» від Главчева була адресована заява з проханням заяву [PERSON] на звільнення з 25.05.2022 року вважати недійсною. Згідно листа ТОВ «Торгтехніка КПК» від 30.05.2022 року № 35 адресованому [PERSON] , 25.05.2022 року о 13:55 год. ТОВ «Торгтехніка КПК» отриману вашу заяву від 25.05.2022 року про відкликання заяви на звільнення та вважати її недійсною. За результатами опрацювання заяви, повідомляю наступне. Заява від 25.05.2022 року не може бути задоволена, оскільки перед її подачею до підприємства було задоволено вашу заяву про звільнення. В результаті чого, здійснено повний розрахунок, видано копію наказу № 26 від 25.05.2022 року про припинення трудового договору (контракту) та видано трудову книжку. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Статтею 36 КЗпП України визначено підстави припинення трудового договору, пунктом 4 якої передбачено, що підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39). Відповідно до статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. За змістом статті 38 КЗпП України сторони трудового договору вправі домовитися про будь-який строк звільнення після подання працівником заяви про це в межах двотижневого строку. За наявності домовленості працівника можна звільнити навіть у день подачі заяви про звільнення. Таким чином, слід дійти висновку про те, що роботодавець, при звільненні за статтею 38 КЗпП України вправі звільнити працівника з займаної посади на його прохання раніше двотижневого строку, без зазначення причин, але з зазначенням дати звільнення. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи,\~які мають значення для правильного її вирішення, та доказів наданих сторонами, суд дійшов правильного висновку про те, що відсутні підстави для задоволення позову [PERSON] про поновлення його на роботі, оскільки звільнення [PERSON] було здійснено за ініціативою працівника з проханням звільнити його у визначену ним дату, а тому право на відкликання своєї заяви про звільнення у позивача було лише до моменту звільнення.\~\~ Оскільки судом не встановлено порушень законодавства при звільненні позивача з роботи, не підлягає задоволенню і похідна вимога щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Інші доводи позивача цих висновків не спростовують. На підставі ст. 39 КЗпП України,

Outcome: dismissed