Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

У грудні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування вимог позивач зазначав, що він є одноосібним власником квартири [ADDRESS] . Також позивач зазначає, що у даній квартирі окрім нього зареєстровані відповідачі, а саме його колишня дружина та її дочка, які з червня 2019 року там не проживають. На даний час реєстрація відповідачів у зазначеній квартирі створює позивачу перешкоди у розпорядженні квартирою. У зв`язку із чим він звернувся до суду. Позивач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглядати справу за його відсутності. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином. [PERSON] надала суду заяву в якій проти позову не заперечувала, при цьому, вказала, що [PERSON] є її мамою та вже більше двох років проживає в Литовській Республіці. Перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є одноосібним власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 24.11.1999 року (а.с. 5). Відповідно до ст. 41 Конституції України, «Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним». 24.10.2019 року, рішенням Оболонського районного суду м. Києва, щлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до акту від 07.10.2020 року, який складений мешканцями будинку [ADDRESS] , вказано про фактичну відсутність [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: Держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності. Згідно ст. 405 ч. 2 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В матеріалах справи наявні пояснення відповідача [PERSON] в яких міститься інформація про те, що вона та її мати [PERSON] , дійсно, з червня 2019 року і по теперішній час проживають за іншою адресою. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позов потрібно задовольнити, а саме визнати [PERSON] та [PERSON] , такими, що втратили право на користування квартирою [ADDRESS] . На підставі викладеного, та

Outcome: approved