Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

У червні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОНСАЙТМЕНЕДЖМЕНТ» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 40 000,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОНСАЙТМЕНЕДЖМЕНТ» та [PERSON] був укладений договір № 07/21 про надання безпроцентної позики. 30.07.2021 на виконання умов договору позивач перерахував суму позики у розмiрi 60000,00 грн. на рахунок відповідача. Позивач вказує, що протягом серпня по листопад 2021 року відповідач повернув 20000,00 грн. Оскільки у порушення вимог ст. 526, 1049, 1053 ЦК України відповідач зобов`язання не виконав, вчасно суму боргу не повернув, позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення з відповідача боргу у розмірі 40000,00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 08.07.2022 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначене на 12.10.2022. У судове засідання 12.10.2022 представник позивача з`явився, просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання ( [ADDRESS] ), проте поштове відправлення повернулась до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 20.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОНСАЙТМЕНЕДЖМЕНТ» та [PERSON] , який працював у позивача на посаді слюсаря-сантехніка, був укладений договір № 07/21 про надання безпроцентної позики. Згідно з п. 1.1 договору позикодавець (позивач) передає у власність позичальнику (вiдповiдачу) грошові кошти на покращення житлових умов в розмірі, установленому договором, а позичальник зобов`язується повернути їх позикодавцю. Вiдповiдно до п. 1.2 договору сума позики за договором становить 60 000,00 (шістдесят тисяч гривень 00 коп.) гривень. Згідно з п. 3.1. договору позикодавець перераховує суму позики в безготівковому порядку на особовий рахунок позичальника в строк до 31.07.2021. Вiдповiдно до п. 4.1 договору позичальник повинен повернути позику позикодавцю в строк до 31.07.2022 за рахунок заробітної плати або шляхом внесення коштів на розрахунковий рахунок позикодавця. За угодою сторін дозволяються iншi форми розрахунків, що не суперечать чинному законодавству. Пунктом 4.2 договору сторони передбачили порядок повернення платежів. Згідно з п. 5.1.1 договору у випадку припинення трудових відносин з позикодавцем, днем повернення суми позики, вважається останній робочий день позичальника в ТОВ «ОНСАЙТМЕНЕДЖМЕНТ». 30.07.2021 на виконання умов договору позивач перерахував суму позики у розмiрi 60000,00 грн. на рахунок відповідача. Позивач вказує, що протягом серпня по листопад 2021 року відповідач повернув 20000,00 грн. Наказом № 164/21 вiд 15.11.2021 відповідача було звільнено з посади слюсаря-сантехника ТОВ «ОНСАЙТМЕНЕДЖМЕНТ» з 30.11.2021 за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача з вимогою № 01-22 від 13.01.2022 про повернення грошових коштів в сумі 40 000,00 грн. за договором про надання безпроцентної позики від 20.07.2021, однак відповіді не отримав. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до абзацу першого статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, сторони погодили умови, порядок виконання зобов`язання та досягли згоди з усіх істотних умов договору про надання безпроцентної позики від 20.07.2021. Позивач свої зобов`язання виконав, а саме перерахував на рахунок відповідача суму коштів, визначену умовами договору (60000,00 грн). Відповідач повернув лише частину коштів у сумі 20000,00 грн. Доказів того, що відповідач повернув решту позичених коштів (40000,00 грн.) матеріали справи не містять. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання безпроцентної позики від 20.07.2021 в сумі 40 000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved