Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчатись, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину та до досягнення ним двадцяти трьох років. В обґрунтування вимог вказано, що повнолітній син [PERSON] , [INFO] , з липня 2019 року навчається в «Автономні некоммерційні организаціі вищої освіти Самарского універсітету державного управління «Міжнародний інститут ринку»», має проблеми зі здоров`ям, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 08.11.2021 року у справі відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 27). 07.12.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначив, що спір виник між громадянами України та російської федерації. Згідно законодавства, яке регулює дані правовідносини між сторонами, правовідносини батьків і дітей визначаються за законодавством Договірної Сторони, на території якої постійно проживають діти. Повнолітній [PERSON] , [INFO] , є громадянином російської федерації, зареєстрований та проживає на її території, у зв`язку з чим до спірних правовідносин повинно бути застосовано законодавство російської федерації, з змісту якого підстави для задоволення даного позову (а.с. 29-31) В судовому засіданні 04.10.2022 року представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 29.08.1998 року, який рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11.07.2013 року розірвано. Цим же рішенням спільну неповнолітню дитину сторін, [PERSON] , [INFO] , - залишено на подальше проживання з матір`ю, присуджено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі ј частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 13-14). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 11). 05.10.2013 року позивач уклала шлюб з громадянином російської федерації [PERSON] , після чого змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 15). Позивач [PERSON] та спільна дитина сторін [PERSON] є громадянами російської федерації, що підтверджується паспортами останніх (а.с. 6, 12). Матеріали справи містять копію паспорта серії [NUMBER] громадянина України [PERSON] , виданого Богунським РВ у м. Житомирі УДМС України в Житомирській області 03.06.2014 року (а.с. 56-57, 59-60). З договору №П/О/НСО-19/20-1147 від 23.07.2019 року вбачається, що [PERSON] на протязі 2 років 10 місяців навчався мовою зі змісту довідки- « Автономні некоммерційні организаціі вищої освіти Самарского універсітету державного управління «Міжнародний інститут ринку »» м. Самара російської федерації, повна вартість навчання становить 113400, 00 рублів (а.с. 16-19). Відповідно до довідки №4282 від 06.10.2021 року [PERSON] 01.09.2019 року вступив до Міжнародного інституту ринку та станом на дату видачі довідки був студентом 3 курсу денної форми навчання факультету середньої професійної освіти за спеціальністю «Право та організація соціального забезпечення», форма навчання платна., строк навчання до 30.06.2022 року, стипендію не отримував (а.с. 20). Відповідно до виписки із амбулаторної карти від 14.02.2020 року встановлено, що попереднім діагнозом [PERSON] встановлено: горизонтальний ністагм, міопія високого ступеню, складний міопічний астигматизм, ЧАЗН, гіпоплазія макули (а.с. 21-22). 14.03.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб між відповідачем [PERSON] та [PERSON] (а.с. 36). Від такого шлюбу [INFO] народилась дитина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 37). В період з вересня 2019 року по жовтень 2021 року відповідач шляхом переказу на картковий рахунок позивача перерахував 2591, 00 доларів США (а.с. 39-41). Позивачем та її представником не спростовано, що такі кошти відповідачем пересилалися для їх спільної дитини. Відповідач є ветераном війни - учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] (а.с. 42). Суд не бере до уваги в якості доказу наданий представником позивача договір №Ю/ОЗ/СПО-22/23-837 від 08.07.2022 року про навчання [PERSON] в тому ж навчальному закладі російської федерації, оскільки такий доказ не засвідчений належним чином у відповідності до вимог ст. 95 ЦПК України, а представником позивача жодних клопотань з приводу засвідчення такого документа суду не заявлялось. Пояснення позивача про те, що на його утриманні перебуває неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] (а.с. 38), не знайшли свого підтвердження, оскільки відповідачем не надано належних та переконливих доказів. Законодавством України з приводу спірних правовідносин визначено наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру матеріальної допомоги суд обов`язково враховує актуальну і дійсну потребу дитини у наданні їй матеріальної допомоги, вартість навчання, вартість підручників і проїзду до навчального закладу, вартість проживання у гуртожитку або орендованій квартирі за місцем знаходження навчального закладу (постанова Верховного Суду від 13.04.2021 року у справі № 308/4214/18). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 13 Сімейного кодексу України частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо в міжнародному договорі України, укладеному в установленому порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом сімейного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року, ратифікованої Верховною Радою України 10.11.1994 року правовідносини батьків і дітей визначаються за законодавством Договірної сторони, на території якої постійно проживають діти. Встановлено, що позивач та повнолітній [PERSON] є громадянами російської федерації та проживають разом за адресою: російська федерація, [ADDRESS] , що підтверджується копіями паспортів останніх (а.с. 6, 12). Відповідно до ч. 3 ст. 32 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року, ратифікованої Верховною Радою України 10.11.1994 року по справах про правовідносини між батьками і дітьми компетентний суд Договірної сторони, законодавство якої підлягає застосуванню відповідно до ч. 1, ч. 2 цієї статті. Таким чином, виходячи з положень згадуваної Конвенції, при вирішенні даного спору, враховуючи, що спільна дитина сторін постійно проживає на території російської федерації та є її громадянином, має застосовуватись законодавство російської федерації. Згідно ст.ст. 85, 86 Сімейного кодексу російської федерації визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують допомоги, порядок участі батьків в несенні додаткових витрат, їх розмір, визначаються судом, враховуючи матеріальний та сімейний стан батьків та інш. \~ \~ \~ \~Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду рф від 26 грудня 2017 р. N 56 "Про застосування судами законодавства під час розгляду справ, пов`язаних із стягненням аліментів" постановлено дати такі роз`яснення: \~ \~ \~ \~ - Підстави виникнення та припинення аліментних зобов`язань, а також перелік осіб, які мають право на аліменти, та осіб, зобов`язаних їх сплачувати, порядок сплати та стягнення аліментів та інші відносини, пов`язані із встановленням та виконанням аліментних зобов`язань, регулюються Сімейним кодексом російської федерації ( розділ V ). Відповідно до положень Сімейного кодексу російської федерації (далі - СК рф) аліменти сплачуються за згодою сторін ( глава 16 СК рф), а за відсутності угоди про сплату аліментів члени сім`ї, зазначені у статтях 80-99 СК рф, мають право звернутися до суду вимогою стягнення аліментів ( стаття 106 СК рф). \~ \~ \~ \~ - Під непрацездатними повнолітніми особами, які мають право на аліменти ( статті 85 , 89, 90, 93-97 СК рф), слід розуміти осіб, визнаних в установленому порядку інвалідами І, ІІ або ІІІ групи, а також осіб, які досягли загальновстановленого пенсійного віку . Матеріали справи не містять доказів про те, що спільна дитина сторін, [PERSON] є непрацездатним, є особою з інвалідністю І, ІІ або ІІІ групи, а також особою яка досягла загальновстановленого пенсійного віку. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. На підставі викладеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи норми законодавства російської федерації, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, а тому в задоволенні позовної заяви слід відмовити.

Outcome: dismissed