Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

Позовні вимоги мотивовані тим, що вироком Немирівського районного суду від 18.06.2021 [PERSON] засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України . У подальшому ухвалою Вінницького апеляційного суду 16.08.2021 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням останнього з потерпілою [PERSON] на підставі ст. 46 КК України. Вказаним судовим рішенням встановлено, що 21 вересня 2019 року близько 19:40 год. водій [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки «FIAT Doblo», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вул.. Соборна в м. Немирів зі сторони вул. Горького в сторону м. Іллінці Вінницької області та наближаючись до перехрестя з вул. Євдокименка (з правої сторони) та пров. Соборний (з лівої сторони), маючи технічну можливість шляхом термінового гальмування попередити наїзд на пішохода - [PERSON] , яка у цей час переходила дорогу по пішохідному переході зліва направо по напрямку руху автомобіля [PERSON] порушуючи п. 18.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», своєчасно не вжив заходів щодо застосування термінового гальмування, в результаті чого допустив наїзд на пішохода - [PERSON] . В результаті вищевказаного наїзду, [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: закритої черепно мозкової травми, струсу головного мозку, забою м`яких тканин обличчя; закритого багато уламкового перелому обох лонних та сідничних кісток, розриву кряжово поздовжнього зчленування, закритого багато уламкового перелому («бампер - перелому») великогомілкової кістки правої гомілки в середній третині малогомілкової кістки правої гомілки у верхній третині зі зміщенням, травматичного шоку першого ступеню, які відповідно до висновку експерта №2 від 22.01.2020 відносяться до середніх тілесних ушкоджень, за відсутністю небезпеки для життя та які спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», п. 2.2.2. Відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи № 808 від 09.12.2019, в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля марки FIAT Doblo [PERSON] вбачається невідповідність вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», яка з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. Вироком Немирівського районного суду та у подальшому ухвалою Вінницького апеляційного суду встановлено, що діяння, яке поставлене [PERSON] за провину, дійсно мало місце та воно містить склад кримінального правопорушення. Згідно довідки КНП «Немирівська міська лікарня» № 4 від 12.01.2022 потерпіла від злочину [PERSON] перебувала на лікуванні у КНП «Немирівська міська лікарня» у травматологічному відділенні з 21.09.2019 по 27.11.2019 з діагнозом політравма, струс головного мозку, перелом кісток правої гомілки, перелом кісток таза. Загальна вартість лікування хворого складає 34 847 грн. 15 коп. Таким чином, закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину було затрачено 34 847 грн. 15 коп. Відповідно до інформації КНП «Немирівська міська лікарня» витрати на лікування потерпілої від злочину [PERSON] необхідно перерахувати на рахунок місцевого бюджету. Загальна сума затрачених лікарнею коштів на лікування вказаної особи потерпілого станом 13.01.2022 не відшкодовано. На час розгляду судом кримінального провадження відносно [PERSON] , цивільний позов у порядку ст.128 КПК України прокурором не заявлявся. На підставі викладеного, Немирівська окружна прокуратура звернулася в інтересах КНП «Немирівська міська лікарня» з позовом до [PERSON] про стягнення витрат на лікування потерпілого від злочину в порядку ст. 128 КПК України. Від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву прокурора, в якій відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог, просить відмовити в їх задоволенні, оскільки позивачем не надано доказів, а саме копії Статуту лікарні згідно якого проводиться фінансування установи з бюджету громади, а також не доведено, що розрахунок середньої складової витрат на фінансування лікувального закладу проведено відповідно до методики розрахунку №1075. А тому відповідач вважає вимоги позивача не доведеними та просить відмовити у їх задоволенні. Керівником Немирівської окружної прокуратури Петрашем Р.І. було подано відповідь на відзив, відповідно до якого позивачем на обґрунтування розміру стягнення до суду надано належний доказ - довідка-розрахунок бухгалтерії КНП «Немирівська міська лікарня» із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі. А тому, позовні вимоги прокуратури є законними, юридично та документально обґрунтованими, а також такими, що підлягають задоволенню. Представник позивача - прокурор Юрченко В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник КНП «Немирівська міська лікарня» - головний лікар Ткачук П.В., будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи за відсутності представника КНП «Немирівська міська лікарня», позов прокурора підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача - адвокат Гонтар В.А. в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просить відмовити в їх задоволенні у зв`язку із необґрунтованістю та недоведеністю. Свідок - економіст КНП «Немирівська міська лікарня» Донець Ю.М. в судовому засіданні повідомила, що розрахунок вартості лікування [PERSON] був проведений відповідно до чинного законодавства на підставі рахунків лікарні щодо проведених закладом витрат, виходячи з фактичної кількості ліжко-днів та загальної суми фактичних витрат на місяць (у якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт та придбання інвентаря та обладнання. Дослідивши письмові докази, давши їм правову оцінку, суд прийшов до наступного. Згідно з ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Так, вироком Немирівського районного суду від 18.06.2021 [PERSON] засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України. У подальшому ухвалою Вінницького апеляційного суду 16.08.2021 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв?язку з примиренням останнього з потерпілою [PERSON] на підставі ст. 46 КК України. Згідно довідки КНП «Немирівська міська лікарня» № 4 від 12.01.2022 потерпіла від злочину [PERSON] перебувала на лікуванні у КНП «Немирівська міська лікарня» у травматологічному відділенні з 21.09.2019 по 27.11.2019 з діагнозом політравма, струс головного мозку, перелом кісток правої гомілки, перелом кісток таза. Загальна вартість лікування хворого складає 34 847 грн. 15 коп. За ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1206 ЦК України визначено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо злочин вчинено малолітньою або неповнолітньою особою, витрати на лікування потерпілого відшкодовуються особами, визначеними статтями 1178 і 1179 цього Кодексу. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Цим Порядком передбачено, що сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Як вбачається з п. 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету (місцевого чи регіонального самоврядування), або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я (п.п. 3, 4 Порядку). Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Матеріалами справи підтверджено, що потерпіла від кримінального правопорушення [PERSON] внаслідок отриманих тілесних ушкоджень при ДТП перебувала на лікуванні в КНП «Немирівська міська лікарня» у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії, травматологічному відділенні з 21.09.2019 по 27.11.2019 (67 ліжко-днів). Згідно довідки КНП «Немирівська міська лікарня» Немирівської міської ради Вінницької області вартість всього періоду стаціонарного лікування хворої за 8 ліжко-днів становить 34847,15 грн. Факт перебування потерпілої на стаціонарному лікуванні у закладі охорони здоров`я саме внаслідок неправомірних дій відповідача підтверджений належними доказами та не викликає у суду сумніву, а тому, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, враховуючи, що в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази витрат на лікування потерпілої від кримінального правопорушення, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На переконання суду, відповідачем та його представником не спростовано доводи представника позивача щодо обставин, викладених у позовній заяві та повідомлених у судовому засіданні, не надано будь-яких доказів, що КНП «Немирівська міська лікарня» провела розрахунок вартості лікування не у відповідності до чинного законодавства, а також сторона відповідача не довела, що позовні вимоги прокуратури є недоведеними та необґрунтованими. Натомість, представником позивача в судовому засіданні доведено обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. З урахуванням задоволення позову відповідно до ст. 141 ЦПК України та п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір. Відповідно до ст.ст. 1166 ч. 1 ст.1206 ЦК України, постанови Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року,

Outcome: approved