Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» (далі - відповідач, ТОВ «ФІНФОРС»), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича Горая Олега Станіславовича (далі - третя особа-1, Приватний нотаріус Горай О.С.), Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни (далі - третя особа-2, Приватний виконавець Дорошкевич В.Л.) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому просить визнати виконавчий напис, вчинений 20.06.2020 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., що зареєстрований в реєстрі за № 2632, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНФОРС» заборгованості у розмірі 26 940,75 грн., таким, що не підлягає виконанню; стягнути з ТОВ «ФІНФОРС» на користь [PERSON] 3 690,78 грн., стягнуті в рамках виконавчого провадження ВП № 62435340 за оспорюваним виконавчим написом від 20.06.2020 року № 2632, вчиненим Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення заборгованості; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 816,00 грн., витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що у лютому 2021 року на адресу її роботодавця - Комунального закладу освіти «Навчально-виховне об`єднання № 136 «Класична гімназія ім. Кирила І Мефодія - Початкова школа - Дошкільний навчальний заклад - Валеологічний Центр» Дніпровської міської ради надійшла постанова Приватного виконавця Дорошкевич В.Л. від 16.07.2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у межах виконавчого провадження ВП № 62435340. Від роботодавця позивач дізналася про те, що Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис від 20.06.2020 року за № 2632, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНФОРС» заборгованість за кредитним договором № 671243-А від 05.10.2019 року, укладеним між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» (далі - ТОВ «СС ЛОУН»), за період часу з 18.12.2019 року до 11.03.2020 року у розмірі 26 940,75 грн., яка складається з: 10 500,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 11 211,75 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 5 229,00 грн. - строкова заборгованість за штрафами і пенями. Позивач вказує, що не укладала з ТОВ «ФІНФОРС», ТОВ «СС ЛОУН» або іншими фінансовими установи кредитних договорів/договір позики, за якими може вчиняться виконавчий напис нотаріусом. Крім того, вказані в кредитному договорі № 671243-А від 05.10.2019 року дані позивача не відповідають дійсності, зокрема, адреса проживання та номер мобільного телефону. Позивач вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки його вчинено з порушенням процедури, передбаченої Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, а саме, нотаріус не пересвідчився у направленні боржнику та одержанні останнім письмової вимоги про усунення порушень; нотаріусу не було надано оригіналу нотаріально посвідченої угоди, виписки з рахунку боржника та нотаріус не пересвідчився у наявності безспірної заборгованості. Крім того, позивач зазначає, що на підставі постанови Приватного виконавця Дорошкевич В.Л. від 16.07.2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у межах виконавчого провадження ВП № 62435340 з її заробітної плати було стягнуто 3 690,78 грн. за оспорюваним виконавчим написом від 20.06.2020 року № 2632, вчиненим Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. Враховуючи те, що позивач просить визнати виконавчий напис, вчинений 20.06.2020 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., що зареєстрований в реєстрі за № 2632 таким, що не підлягає виконанню, то грошові кошти, які були стягнуті в рамках виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого напису вважаються безпідставно набутими та підлягають поверненню на підставі положень статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), оскільки правової підстави, на якій було набуто грошові кошти, на теперішній час не існує. Також позивачем подано до суду клопотання про витребування доказів, в якому остання просить витребувати у ТОВ «ФК «Аланд» документи, що свідчать про підстави виникнення заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФК «Аланд» у розмірі 26 940,75 грн.; оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору з додатками та додатковими угодами, на підставі якого було вчинено виконавчий напис від 20.06.2020 року № 2632, з підписом [PERSON] ; деталізовані банківські виписки по рахункам [PERSON] щодо заборгованості перед ТОВ «ФК «Аланд» у розмірі 26 940,75 грн., з відповідними належним чином засвідченими копіями первинних бухгалтерських документів, що підтверджують реальність господарських операцій щодо вказаної заборгованості; копію позасудової вимоги щодо дострокового повернення кредиту чи повідомлення про те, що ТОВ «ФК «Аланд» розпочинає процедуру стягнення боргу за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса, з доказами їх направлення та отримання [PERSON] . Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2021 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.04.2021 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича, Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та судове засіданні для розгляду справи по суті призначено на 20.09.2021 року. 20.09.2021 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному та судове засідання призначено на 08.02.2022 року. 08.02.2022 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на онлайн навчанні в Національній школі суддів України за місцем роботи та судове засідання призначено на 30.06.2022 року. 30.06.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява, в якій остання просить проводити судове засідання, призначене на 30.06.2022 року, без фіксації технічними засобами. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.06.2022 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час та місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 04.10.2022 року. 04.10.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява, в якій остання просить розглядати справу за її відсутності та відсутності позивача. Крім того, представником позивача подано заяву про залишення без розгляду клопотання про витребування доказів. В судове засідання 04.10.2022 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи, а представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 05.10.2019 року між [PERSON] (далі - Позичальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» (далі - ТОВ «СС ЛОУН», Кредитодавець) було укладено договір про споживчий кредит № 671243-А (далі - Договір) (а. с. 19 - 22). Відповідно до п. 1.1. Договору, Кредитодавець надає Позичальнику споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та проценти за користування кредитом на умовах, встановлених Договором. Згідно п. 1.2 Договору, строк, на який надається кредит - 30 календарних днів. Відповідно до п. 2.1. Договору, загальний розмір наданого кредиту становить 10 000,00 грн. Як визначено у п. 2.2. Договору, плата за користування кредитом у вигляді процентів є фіксованою та складає 1,65% в день. Згідно п. 3.2. Договору, кредит надається Позичальнику в безготівковій формі (шляхом зарахування суми кредиту на платіжну картку Позичальника). Відповідно до п. 5.6 Договору, проценти за користування кредитом нараховуються щодня. Згідно п. п. 7.1.1., 7.4.1. Договору, Кредитодавець має право вимагати від Позичальника повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (у разі її нарахування) та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених Договором. Позичальник зобов`язаний у строк, передбачений п. 1.2. Договору, повернути суму кредиту у повному обсязі, сплатити проценти за користування кредитом в порядку, визначеному Договором та додатковими угодами до нього. Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис від 20.06.2020 року за № 2632, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНФОРС» заборгованість за кредитним договором № 671243-А від 05.10.2019 року, укладеним між [PERSON] та ТОВ «СС ЛОУН», за період часу з 18.12.2019 року до 11.03.2020 року у розмірі 26 940,75 грн., яка складається з: 10 500,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 11 211,75 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 5 229,00 грн. - строкова заборгованість за штрафами і пенями (а. с. 18). Постановою Приватного виконавця Дорошкевич В.Л. від 30.06.2020 року відкрито виконавче провадження ВП № 62435340з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 20.06.2020 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., що зареєстрований в реєстрі за № 2632 (а. с. 23). Постановою Приватного виконавця Дорошкевич В.Л. від 16.07.2020 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у межах виконавчого провадження ВП № 62435340 (а. с. 24). Згідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Як визначено у ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Згідно пп. пп. 1.1, 1.2 п. 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пп. 3.1 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Підпунктом 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, встановлено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Як визначено у пп. 3.4 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. В силу вимог пп. 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662. Так, відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, у частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «КБ «ПриватБанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14. В свою чергу, відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (в редакції на момент вчинення виконавчого напису), для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань. Таким чином, з 26.11.2014 року по 22.02.2017 року нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями на підставі наданого кредитором оригіналу кредитного договору та засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Наданий нотаріусу договір про споживчий кредит № 671243-А від 05.10.2019 року вчинений у простій письмовій формі, нотаріально не посвідчений, а отже не є тим договором, за яким стягнення заборгованості може бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому, відповідачем не спростовано належними, достатніми та допустимими доказами вказаних обставин. Також суд вважає за необхідне зазначити, що нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Верховним Судом у постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) зроблено правовий висновок про те, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та неустойки у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово без урахування та позиції позивача. Жодного повідомлення позивачу від нотаріуса не надсилалося. Так, належними доказами є первинні облікові документи, оформлені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» та Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30.12.1998 року № 566. Розрахунок заборгованості є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Документами, які підтверджують безспірність заборгованості, не можуть бути розрахунок заборгованості чи довідка про існування заборгованості, складені банком. Останні є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Натомість, доказів надання приватному нотаріусу належним чином оформленої засвідченої виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості до матеріалів справи не долучено. При цьому, відповідачем не спростовано належними, достатніми та допустимими доказами вказаних обставин. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази направлення боржнику вимоги стягувача про усунення порушень за договором про споживчий кредит № 671243-А від 05.10.2019 року та одержання її боржником. Згідно ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень, відтак, позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису від 20.06.2020 року, вчиненого Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., та зареєстрованого в реєстрі за № 2632 щодо стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 26 940,75 грн. таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованим та підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення грошових коштів, стягнутих в рамках виконавчого провадження ВП № 62435340 за виконавчим написом від 20.06.2020 року № 2632, вчиненим Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., суд зазначає наступне. Як визначено у ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 30.08.2018 року у справі № 334/2517/16-ц під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого ст. 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Крім того, у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 910/1531/18 викладено висновок про те, що правові підстави набуття відповідачем коштів на виконання виконавчого напису, визнаного судом таким, що не підлягає виконанню, відсутні, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 1212 ЦК України. Відповідно до довідки Комунального закладу освіти «Навчально-виховне об`єднання № 136 «Класична гімназія ім. Кирила І Мефодія - Початкова школа - Дошкільний навчальний заклад - Валеологічний Центр» Дніпровської міської ради № 0509/4105 від 08.04.2021 року на виконання постанови Приватного виконавця Дорошкевич В.Л. від 16.07.2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у межах виконавчого провадження ВП № 62435340, відкритого з примусового виконання виконавчого напису від 20.06.2020 року, вчиненого Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., та зареєстрованого в реєстрі за № 2632, було звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] у такому розмірі: лютий 2021 року - 2 009,28 грн.; березень 2021 року - 1 681,50 грн. (а. с. 36). Ураховуючи те, що правова підстава для стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості відпала у зв`язку із визнанням виконавчого напису № 2632 від 20.06.2020 року таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що стягнення з позивача грошових коштів у розмірі 3 690,78 грн. було безпідставним. Отже, позовної вимоги [PERSON] про стягнення грошових коштів у розмірі 3 690,78 грн., стягнутих в рамках виконавчого провадження ВП № 62435340 за виконавчим написом від 20.06.2020 року № 2632, вчиненим Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., є обґрунтованим та підлягають задоволенню. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 1 816,00 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.2090669586.1 від 16.04.2021 року на суму 908,00 грн. та № 0.0.2090672629.1 від 16.03.2021 року на суму 908,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача, оскільки суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Як визначено у ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, витрати, пов`язані з розглядом справи, становлять 6 270,00 грн. та складаються з: 1 816,00 грн. - судовий збір за подання позовної заяви; 454,00 грн. - судовий збір за подання заяви про забезпечення позову; 4 000,00 грн. - витрати на професійну правничу (правову) допомогу. Так, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача додано до позовної заяви: копію договору про надання правничої (правової) допомоги № 2132 від 06.04.2021 року, укладеного між адвокатом Яреськом Т.В. та [PERSON].; копію акту приймання-передачі послуг від 16.04.2021 року, згідно якого загальна вартість наданих робіт (послуг) становить 4 000,000 грн.; копію розрахункової квитанції № 16/04/21 від 16.04.2021 року на суму 4 000,00 грн. Відповідно до акту приймання-передачі послуг від 16.04.2021 року до договору про надання правничої (правової) допомоги № 2132 від 16.04.2021 року адвокатом були надані наступні послуги: складення та надсилання адвокатських запитів щодо підстав виникнення заборгованості, підстав виникнення виконавчого напису до ТОВ «ФІНФОРС», надсилання адвокатських запитів до Приватного нотаріуса Горая О.С., Приватного виконавця Дорошкевич В.Л. - 1 500,00 грн.; складення та подання позовної заяви про визнання виконавчого напису № 2632 від 20.06.2020 року таким, що не підлягає виконанню - 2 500,00 грн. Загальна вартість наданих послуг складає 4 000,00 грн. Клієнт претензій по об`єму, якості та строках виконання робіт (надання послуг) немає. Вказаний розрахунок відповідачем не заперечувався, у встановленому законом порядку не спростовано. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Наведений правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Доказів на підтвердження понесення інших витрат позивачем не надано. Відповідачем належних та допустимих доказів на підтвердження понесення судових витрат не надано. За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 4 000,00 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи викладене,

Outcome: approved