Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги наступним. Рішенням Комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.05.2016 р. позивачу було встановлено статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2 та видано посвідчення учасника ліквідації аварії. 28.11.2016 р. позивача було повідомлено про скасування 11.10.2016 р. попереднього рішення від 31.05.2016 р. у зв`язку з чим позивач був позбавлений, серед іншого, компенсаційних виплат та інших пільг, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Не погоджуючись з таким рішенням позивач звернувся до суду з позовом щодо визнання рішення комісії протиправним. Протягом 2017-2020 р. позивач постійно перебував у судових засіданнях, захищаючи свої права. Також був вимушений оскаржувати дії Управління пенсійного Фонду України щодо стягнення надмірно отриманої пенсії. За період з 11.10.2016 р. по 28.02.2017 р. Викладене призводило до постійних душевних страждань, оскільки позивач розумів, що не може не тільки себе забезпечити, а і прикуту до ліжка матір, а тому був змушений позичати грошові кошти, сподіваючись та очікуючи справедливого рішення суду. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.06.2020 р., залишеним без змін Шостим апеляційним адміністративним судом, визнано протиправним та скасовано рішення Комісії для розгляду питань, пов`язаних зі встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виконавчого органу КМР (КМДА) від 11.10.2016 р., оформленого протоколом № 9, в частині скасування встановленого позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 та вилучення посвідчення. Проте, не дивлячись на остаточні рішення суду та відповідні заяви, компенсація на продукти харчування позивачу з листопада 2016 р. по грудень 2020 р. так і не виплачена. Оскільки Комісія, як дорадчий орган при Київської міської ради (КМДА) і створена при Департаменті соціальної політики, то спричинену позивачу моральну шкоду необхідно стягнути з обох відповідачів. За таких обставин [PERSON] просить суд стягнути на його користь солідарно з Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) моральну школу у розмірі 500 000,00 грн. Представник Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) направив відзив на позов, де зазначив наступне. В позовній заяві наводиться оціночне судження позивача щодо завдання йому моральної шкоди, яка полягає в тому, що позивач відчув душевні страждання, які на його думку, спричинені діями відповідачів, що призвело до погіршення його фінансового становища. Однак, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, що саме з вини відповідача така шкода спричинена. Відсутній причинний зв`язок між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Крім того, позивачем не обгрунтована сума моральної шкоди і не вказано з яких міркувань він виходив. Таким чином в задоволенні позову має бути відмовлено. Представник Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у відзиві вказав, що необхідною умовою для притягнення державного органу до відповідальності є наявність трьох умов: неправомірність дій, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність таких умов має позивач. Але позивачем не надано належних доказів, що підтверджують протиправність дій чи бездіяльність відповідачів. Просить відмовити [PERSON] у задоволенні позову. В судовому зсіданні позивач, представник позивача підтримали заявлені вимоги, просили задовольнити. Представник відповідачів заперечував щодо задоволення заявлених вимог, у зв`язку із їх безпідставністю. Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши наявні докази та надавши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Встановлено що рішенням Комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 31.05.2016 р. (протокол № 5) [PERSON] встановлено статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 та видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС серії [NUMBER] . 11.10.2016 р. рішенням Комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (протокол № 9) попереднє рішення про встановлення позивачу статусу учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС скасовано. Зазначені обставини не оспорюються представником Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) та Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). 16.06.2020 р. Окружним адміністративним судом м. Києва ухвалено рішення, яким задоволено адміністративний позов [PERSON] до Київської міської державної адміністрації, треті особи: Департамент соціальної політики Київської міської державної адміністрації, Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії. Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії для розгляду питань, пов`язаних зі встановлення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виконавчого органу КМР (КМДА) від 11.10.2016 р., оформленого протоколом № 9 у частині скасування встановленого позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 та вилучення посвідчення з повідомленням органів виконавчої влади. При цьому суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки оскаржуване рішення прийнято з порушенням приписів законодавства України з метою належного захисту прав позивача. Не заперечувалась в судовому засіданні представником відповідача та обставина, що рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.06.2020 р. набрало законної сили. За положеннями ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті, відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. В розумінні ч. 2 ст. 23 ЦПК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Як пояснив представник позивача у зв`язку прийнятим 11.10.2016 р. оскаржуваного рішення [PERSON] зазнав моральних страждань, оскільки воно позбавило особу пільг, які гарантовані державою відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивач був змушений позичати гроші для належного утримання себе і члена своєї родини, очікуючи справедливого рішення суду. У п. 5 своєї постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Зазначене представником позивача, зважаючи на наявність судового рішення, яке набрало законної сили щодо визнання протиправними рішення Комісії та його скасування , в розрізі положень ст.ст. 23, 1167,1174 ЦК України дає підстави вважати, що позивачу спричинено моральну шкоду моральну шкоду. При цьому суд не може покласти в основу рішення, а отже і відмовити у задоволенні позову посилання представників відповідачів на недоведеність протиправності їх дій, зважаючи на висновки Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.06.2020 р., які не потребують доказування відповідно до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Разом з тим, пунктах 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надано роз`яснення, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. Такий висновок зроблено Верховним Судом у складі суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19.12.2018 р. у справі № 640/14909/16-ц. Так, визначаючи розмір моральної шкоди [PERSON] з урахуванням тяжкості вимушених змін у його життєвих відносинах, часу та зусиль, що знадобились позивачеві для відновлення для відновлення попереднього стану, суд вважає достатньою компенсацією суму у розмірі 50 000,00 грн. Разом з тим, суд вважає за можливе стягнути компенсацію спричиненої позивачу моральної шкоди безпосередньо з Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) при якій утворена Комісія для розгляду питань, пов`язаних із встановлення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, рішенням якої було порушено права позивача. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial