Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

Представник позивача адвокат Крушинська А.А., яка діє в інтересах позивача [PERSON] , звернулась до суду із позовом відповідно до якого просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позову і до досягнення дитини повноліття. Крім того просить суд стягнути з відповідача на користь позивача кошти на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позову зазначено, що 26 червня 2020 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Після укладення шлюбу проживали разом, однак після певного періоду часу почали проживати окремо. Від шлюбу сторони спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає із позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач не приймає участь в утриманні спільної дитини. Будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач наразі доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач повідомлений судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.1 ст.280 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Наданими документами встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] актовий запис 321 (а.с. 14). [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , актовий запис № 1423 (а.с. 15). Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 3 частини 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я і матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що дитина проживає із позивачем [PERSON] та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. [PERSON] працездатного віку, будь-які обставини, які б свідчили про неможливість відповідачем чи то за станом здоров`я, чи з інших поважних причин не надавати кошти на утримання дитини до суду не надано. Тому з урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим позовні вимоги [PERSON] в частині утримання дитини задовольнити та стягнути з [PERSON] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі1/4 частини від усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи із звернення з відповідним позовом до суду. Аліменти- це кошти для утримання, які закон зобов`язує платити одного з батьків неповнолітньої дитини. Аліменти на утримання дитини є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. При цьому, виходячи з положень чинного законодавства, доступ дитини до даних благ не залежить від перебування батьків у шлюбі. Аліменти є власністю самої дитини, а не батьків. Батьки лише отримують та використовують їх від імені дітей. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Тобто перебування батьків у шлюбі або його розірвання не впливає на обов`язок батьків утримувати дитину. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1ст.192 СК Українив діючій редакції, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Окрім того, статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, а також дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання і в разі розірвання шлюбу. [PERSON] не працює, доглядає за дитиною [PERSON] до досягнення ним трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Судом встановлено, що малолітня дитина сторін, яка не досягла трирічного віку, проживає з позивачем, та між сторонами немає домовленості відносно утримання дружини, яка не працює, оскільки доглядає за дитиною до досягнення нею трьох років. Суд при визначенні розміру коштів на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трьох років приходить до висновку, що стягувані кошти мають бути виправдані дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, тому з урахуванням фактичних обставин справи суд вважає за можливим позовні вимоги [PERSON] в частині її утримання задовольнити та стягнути з [PERSON] , кошти на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. Беручи до уваги, що позивач на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, враховуючи, що при винесення рішення суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд, на підставі ч. 6ст. 141 ЦПК України, вважає за можливе стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved