Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою до відповідачки, в якій просив суд позбавити батьківських прав відповідачку відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що знаходиться на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, зазначена дитина, матір`ю якої є відповідачка, батько якої у свідоцтві про народження зазначено на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідачка не приймає участі у вихованні та утриманні своєї малолітньої дитини, взагалі не цікавиться її життям, не проявляє до неї щонайменшої материнської турботи, тобто ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків, внаслідок чого дитину тимчасово влаштовано до Комунального некомерційного підприємства «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради. Таким чином, позивач прийшов до висновку, що відповідачка ухилилася від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення її батьківських прав, у зв`язку з чим звернувся до суду із зазначеною позовною заявою. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити у повному обсязі, пояснивши, що малолітню дитину було взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, відповідачці надавалась можливість повернути дитину, оскільки позивачем було надано обладнану для проживання соціальну квартиру, але відповідачка не вжила заходів щодо отримання житла та повернення дитини з Комунального некомерційного підприємства «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради. Відповідачка в судовому засіданні не визнала позовні вимоги, пояснивши, що дитина знаходиться в Комунальному некомерційному підприємстві «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради, оскільки не має змоги дбати про дитину. Останній раз відвідувала дитину близько одного року тому. З моменту народження дитини жодних заходів щодо поліпшення умов проживання дитини не вживала. На існуючий момент забезпечити дитину сприятливими для її проживання та існування умовами не має змоги, просила не позбавляти її батьківських прав відносно її дитини. Представниця третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунального некомерційного підприємства «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради, у судове засідання не з`явилась, однак від неї до суду надійшла письмова заява, в якій позовні вимоги позивача підтримала, проти їх задоволення у повному обсязі не заперечувала. Суд, розглянувши позовну заяву, заслухавши учасників справи, які з`явилися в судове засідання, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані сторонами письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню і такий висновок суду ґрунтується на наступному. Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з ухиленням матері від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04 вересня 2020 року, виданого Арцизьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 237, малолітня дитина, [PERSON] , народилася [INFO] , її матір`ю зазначена [PERSON] (а.с. 8, 9, 11, 108), відповідачка по справі (а.с. 6). З витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00028980313 від 19 грудня 2020 року батьком дитини зазначено [PERSON] , який записаний в порядку ст. 135 СК України (а.с. 7). Як вбачається з розпорядження № 196/А-2020 від 10 вересня 2020 року, виданого Арцизькою районною державної адміністрацією Одеської області, неповнолітній [PERSON] , відповідачці по справі, з метою захисту дитини [PERSON] , яка вона народила у неповнолітньому віці, надано повну цивільну дієздатність (а.с. 10). Згідно листа № 01-10/806 від 08 вересня 2021 року, виданого Комунальним некомерційним підприємством «Арцизька центральна опорна лікарня» Арцизької міської ради, листа № 01-10/203 від 13 вересня 2021 року, виданого Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Арцизької міської ради, дитина [PERSON] у період з 21 жовтня 2020 року по 23 жовтня 2020 року знаходилась на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділенні з діагнозом «функціональна диспенсія»; [PERSON] , відповідачка по справі, не приводила дитину на прийом до лікаря та для отримання щеплення; лікарем та медичною сестрою під час відвідування дитини за місцем її проживання, мати дитини [PERSON] , відповідачка по справі, часто була відсутня (а.с. 41, 42). Постановою Арцизького районного суду Одеської області від 11 січня 2021 року, [PERSON] , відповідачку по справі, визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення за ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та догляду за своєю малолітньою дитиною [PERSON] , яка з 06 грудня 2020 року залишена без нагляду матері (а.с. 18, 19, 20).\~ З акту обстеження умов проживання від 07 грудня 2020 року вбачається, що за місцем проживання дитини [PERSON] , відносно якої вирішується питання щодо позбавлення батьківських прав матері [PERSON] , відповідачки по справі, за адресою: [ADDRESS] , для дитини не створені умови для проживання (відсутні постільна білизна, меблі, продукти харчування). Рекомендовано матері створити належні умови для проживання дитини. Порушено питання про постановку на облік дитину, як яка перебуває у складених життєвих обставинах (а.с. 12). Згідно заяви [PERSON] , відповідачки по справі, від 07 грудня 2020 року, протоколу бесіди від 07 грудня 2020 року, протоколу бесіди від 21 травня 2021 року, протоколу бесіди від 08 вересня 2021 року, [PERSON] , відповідачка по справі, виявила бажання влаштувати дитину [PERSON] до Ізмаїльського будинку дитини та зобов`язалася відвідувати дитину в дитячому будинку (а.с.13, 14, 26). На підставі рішення № 4 від 09 грудня 2020 року комісії з питань захисту прав дитини Арцизької районної державної адміністрації Одеської області, наказу № 78 від 10 грудня 2020 року Служби у справах дітей Арцизької районної державної адміністрації Одеської області, наказу № 79 від 09 квітня 2021 року Служби у справах дітей Арцизької міської ради, малолітню дитину [PERSON] з 10 грудня 2020 року взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухилянням матері [PERSON] , відповідачки по справі, від виконання батьківських обов`язків (а.с. 15, 16, 25). Згідно листа № 40/9950 від 14 грудня 2020 року, з метою недопущення тяжких наслідків для життя та здоров`я новонародженої [PERSON] . Відділення поліції № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області звернулося до Служби у справах дітей Арцизької районної державної адміністрації Одеської області про необхідність вирішення питання про доцільність знаходження дитини [PERSON] з матір`ю [PERSON] , відповідачкою по справі (а.с. 17). Розпорядженням № 298/А-2020 від 21 грудня 2020 року, виданого Арцизькою районною державною адміністрацією Одеської області; рішенням № 1 від 21 грудня 2020 року, прийнятим комісією з питань захисту прав дитини Арцизької районної державної адміністрації Одеської області малолітню дитину [PERSON] тимчасово влаштовано до Комунального некомерційного підприємства «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради, що підтверджується актом про факт передачі дитини від 24 грудня 2020 року (а.с. 21, 22, 23, 24). Згідно № 01-06-231 від 30 червня 2021 року, виданого Комунальною установою «Центр надання соціальних послуг» Арцизької міської ради, [PERSON] , відповідачка по справі, перебувала під соціальним супроводом в Арцизькому районному центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з 01 жовтня 2020 року по 24 грудня 2020 року. Соціальний супровід було закінчено у зв`язку з невиконанням умов договору та влаштуванням дитини до Ізмаїльського будинку дитини (а.с. 29). Як вбачається з клопотання № 02/20-252 від 04 червня 2021 року Комунальне некомерційне підприємство «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради у зв`язку з закінченням строку влаштування до закладу дитини [PERSON] просило Службу у справах дітей Арцизької районної державної адміністрації Одеської області вирішити питання про подальшу долю дитини, оскільки мати дитини [PERSON] , відповідачка по справі, не цікавиться долею дитини, один раз відвідала дитину, що підтверджується актом про результати відвідування та піклування дитиною № 02/06-65 від 04 червня 2021 року (а.с. 27, 28). Відповідно до заяви від 12 липня 2021 року, [PERSON] , відповідачка по справі, просила продовжити строк перебування дитини [PERSON] в Ізмаїльському будинку дитини, у зв`язку з відсутністю власного житла (а.с. 31). Згідно доповідної № 01-09/115 від 08 липня 2021 року, провідного спеціаліста Служби у справах дітей Арцизької міської ради [PERSON] , за час перебування дитини [PERSON] у дитячому державному закладі її мати [PERSON] , відповідачка по справі, відвідала дитину один раз (а.с. 30). З листа № 867/02-09 від 20 липня 2021 року, виданого Службою у справах дітей Павлівської сільської ради, вбачається, що місце проживання [PERSON] , відповідачки по справі, виявлено за адресою: [ADDRESS] (а.с. 32). Рішенням № 159 від 23 липня 2021 року, прийнятим Виконавчим комітетом Арцизької міської ради, продовжено термін перебування дитини [PERSON] в державному дитячому закладі на повному державному забезпеченні, зобов`язано [PERSON] , відповідачку по справі, створити умови для повернення до неї дитини з державного закладу (а.с. 33). Відповідно до рішення № 176 від 23 липня 2021 року, виданого Виконавчим комітетом Арцизької міської ради, протоколу засідання громадської комісії з житлових питань при Виконавчому комітеті Арцизької міської ради № 6 від 25 серпня 2021 року, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Арцизької міської ради № 229 від 27 серпня 2021 року, з метою повернення дитини [PERSON] з дитячого закладу [PERSON] , відповідачці по справі, надано соціальне житло, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , про що листом № 02-27/1510 від 06 вересня 2021 року, було повідомлено [PERSON] , відповідачку по справі (а.с. 34, 35, 36-37, 38, 39). Згідно довідок № 656, № 657 від 25 листопада 2021 року, виданих Державним навчальним закладом «Арцизький професійний аграрний ліцей», [PERSON] , відповідачка по справі, навчалася за професією кухар-офіціант, на денній формі навчання, на повному державному забезпеченні та у 2021 році отримала стипендію з індексацією у сумі 35903,80 грн., матеріальну допомогу у сумі 38396,74 грн. (а.с. 51). З актів про результати відвідування та піклування дитиною № 02/06-31 від 07 лютого 2022 року, № 02/06-43 від 11 квітня 2022 року, № 02/06-75 від 31 травня 2022 року вбачається, що дитина [PERSON] перебуває на повному державному забезпеченні у КНП «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради з 24 грудня 2020 року по наявний час; мати дитини [PERSON] , відповідачка по справі, за весь час перебування дитини у закладі в телефонному режимі цікавилася дитиною і відвідала дитину один раз 04 червня 2021 року (а.с. 61, 63, 79, 93). Судом було визнано не доцільним заслуховування думки дитини у зв`язку з тим, що на думку суду, малолітня [PERSON] за станом свого віку та розвитку не зможе оцінювати ситуацію та висловити думку щодо питання позбавлення її матері батьківських прав, оскільки дитині повний два роки. Судом достовірно встановлено, а також підтверджено письмовими доказами, що [PERSON] , відповідачка по справі, не проявляє до своєї дитини щонайменшої материнської турботи, хоча має таку можливість, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, абсолютно не цікавиться ні здоров`ям, ні подальшою долею дитини у зв`язку з чим, дитина знаходиться на повному забезпеченні у КНП «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради з 24 грудня 2020 року по наявний час, внаслідок чого суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт ухилення [PERSON] , відповідачкою по справі, від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї малолітньої дитини. Згідно рішення № 3 від 21 вересня 2021 року, комісією з питань захисту прав дитини Арцизької міської ради, запрошення № 09-18/232 від 05 жовтня 2021 року, [PERSON] , відповідачка по справі, була запрошена на засідання комісії з питань захисту прав дитини для розгляду питання про доцільність позбавлення її батьківських прав відносно її дитини [PERSON] (а.с. 44, 45). Відповідно до рішення № 2 від 19 жовтня 2021 року, комісією з питань захисту прав дитини Арцизької міської ради, висновку Виконавчого комітету Арцизької міської ради, як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Арцизької міської ради № 261 від 26 жовтня 2021 року, у зв`язку з ухиленням від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, вирішено вважати доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , відповідачку по справі, відносно її дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 46, 47, 48-50). Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). В силу ч. 7 ст. 7 СК України, дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до п. 1, п. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має орган опіки та піклування. Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав [PERSON] , відповідачки по справі, стосовно її малолітньої дитини [PERSON] , Виконавчий комітет Арцизької міської ради, як орган опіки і піклування, позивач по справі, послався, зокрема на те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків, свідомо нехтує своїми обов`язками по вихованню дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаній категорії справ, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. При вирішенні такої категорії спорів судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особистості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 11 вересня 2020 року у справі № 357/12295/18, від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі N 760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц, від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. З огляду на вище викладене, обставини справи та досліджені судом докази, які дають суду підстави дійти до однозначного висновку, що відповідачка свідомо нехтує своїми обов`язками матері перед своєю дитиною, зокрема покинула дитину, взагалі не цікавиться життям дитини, не забезпечувала необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини, як складову виховання; не виявляла інтересу до внутрішнього світу дитини, тобто ухилилася від виконання своїх обов`язків щодо утримання і виховання дитини, у зв`язку з чим малолітня дитина знаходиться на повному державному забезпеченні у КНП «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради з 24 грудня 2020 року. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що, виходячи лише з інтересів дитини, в судовому засіданні були встановлені усі підстави, які дають суду прийти до однозначного висновку щодо необхідності позбавлення [PERSON] , відповідачки по справі, яка свідомо ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків, батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки, на думку суду, таке рішення буде захистом прав дитини, у зв`язку з чим позовна заява підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 150, 152, 155, 164, 165, 166 СК України,

Outcome: approved