Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дітейв розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного, щомісячно, починаючи з 22.01.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. В ході розгляду справи позивач подав уточнення до позовних вимог та просив суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів її доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що 18 квітня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02 квітня 2020 року у справі № 754/2977/20 шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01 грудня 2020 року у справі № 754/8851/20 визначено місце проживання двох малолітніх дітей з їх батьком - [PERSON] . Крім того, за заявою [PERSON] Деснянським районним судом м. Києва було винесено судовий Наказ №754/1113/21 від 01.02.2021 р., щодо визначення аліментів у твердій грошовій сумі, а саме про: - стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.01.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. - стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.01.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно вказаного судового Наказу було відкрито виконавче провадження №65357127 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 20.10.2021 за виконавчим провадженням №65357127, заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.10.2021 року становила 17565,00 грн. При цьому, в графі «сплачено боржником/стягнуто виконавцем» значиться відсутність будь-яких платежів. Тобто, відповідач протягом 9 місяців з початку дії судового наказу не здійснила жодного платежу на утримання своїх неповнолітніх дітей. В подальшому відповідач частково погасила заборгованість та згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 17.05.2022р. заборгованість зі сплати аліментів становила 5340,61 грн. Позивач зазначає, що згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2393 гривні, з 1 липня - 2508 гривень, з 1 грудня - 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: - дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; - дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні; Отже, з 1 липня 2022 року гарантований розмір аліментів становить: для дітей віком до 6 років - 1 тис. 100 грн.; для дітей віком від 6 до 18 років - 1 тис. 372 грн. Таким чином, за судовим наказом про стягнення аліментів, позивач на разі може отримати на утримання дітей - 1100,00 на одну дитину та 1372,00 грн. на другу дитину за місяць. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч.1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента №64/2022 від 24.02.2022р. було введено в Україні воєнний стан з 24 лютого 2022 року. Позивач також зазначає, що з початку воєнного стану в Україні, зокрема у м. Києві, спостерігається підвищення цін переважної частини продовольчих товарів, у тому числі товарів, що мають істотну соціальну значущість. Окрім того, у зв`язку із введенням воєнного стану частина підприємств у в Україні припинила свою роботу, частина суттєво знизила розмір заробітної плати своїм співробітникам. У тому числі підприємства, на яких за сумісництвом працює позивач суттєво знизили суму заробітної плати останньому після початку збройної агресії РФ. Крім того, просив врахувати, що діти постійно ростуть, розвиваються, та потребують витрат на їх розвиток, одяг, медичне обслуговування тощо. А отже, відповідно до вікових особливостей дітей суттєво збільшились витрати на їх утримання. Аліменти, які стягуються з відповідача в умовах збільшення рівня цін, є недостатніми для матеріального утримання їх спільних дітей, що ставить дітей у скрутне матеріальне становище. Позивач самостійно власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітніх дітей, а також виконувати всі інші обов`язки покладені на нього законом та необхідні для належного утримання дітей. Також позивач звертав увагу, що його витрати на утримання дітей, у тому числі на нормальний їх розвиток та виховання, одяг, їжу, сплату комунальних платежів досягають щомісячно до 12000,00грн. на кожну дитину з урахуванням постійного подорожчання рівня життя. А тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів її доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Ухвалою від 08.07.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважав за необхідне вирішити питання про перехід від спрощеного провадження без виклику сторін до спрощеного провадження з викликом сторін. Ухвалою від 28.07.2022 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 22.09.2022 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] - адвоката Кухаренко О.В. надійшов відзив на позовну заяву. Обгрунтовуючи відзив, посилається на те, що сторона відповідача вимоги позову не визнає та вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України). У ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Зазначена стаття передбачає можливість зміни розміру аліментів на дитину у зв`язку з тим, що матеріальне становище, сімейний стан, а також стан здоров`я платника аліментів або їх одержувача можуть протягом часу наявності аліментного зобов`язання змінюватися. Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Предметом доказування для позивача у справі про збільшення розміру стягуваних аліментів є зміна матеріального стану платника аліментів, яка дозволяє йому сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж той, який вже присуджено за рішенням суду. Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Так, звертаючись із первісними позовними вимогами про збільшення розміру аліментів позивач просив суд збільшити розмір аліментів на утримання кожного із дітей із 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 6000 грн. Необхідність збільшення розміру аліментів обґрунтоване тим, що збільшилися витрати на утримання дітей та зменшилися доходи позивача. Проте, доказів, які свідчать про те, що заявлений розмір аліментів несе позивач та розмір доходів платника аліментів збільшився на стільки, що остання спроможна сплачувати аліменти в сумі 12 000 грн. позивачем суду не надано. В свою чергу, відповідач не має матеріальної можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж 50% прожиткового мінімуму за кожну дитину, що підтверджується довідками ОК-5 та ОК-7, виданих ГУ ПФУ у м. Києві від 08.09.2022 року. Наразі, відповідач змушена віддавати 2/3 частини своєї заробітної плати на утримання дітей. Відповідач з повною відповідальністю ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, в тому числі, до обов`язку утримувати дітей, що підтверджується розрахунком заборгованості по сплаті аліментів, з якого вбачається відсутність заборгованості по сплаті аліментів. З моменту ухвалення судового наказу Деснянського районного суду міста Києва від 01 лютого 2021 року у справі №754/1113/21 та на день розгляду даної цивільної справи, доказів про те, що матеріальне становище платника чи отримувача аліментів змінилося суду першої інстанції надано не було. Також, матеріали справи не містять документів, які підтверджують факт зміни стану здоров`я будь-кого із сторін спору. Надана позивачем інформація щодо наявності потреб у медичному обстежені чи відвідувані гуртків не є підставою для збільшення розміру аліментів, а визначають додаткові витрати позивача на дітей, які регулюються ст. 185 СК України. З огляду на зазначене, сторона відповідача вважає, що відсутні підстави у відповідності до ст. 192 СК України для збільшення розміру аліментів. Щодо уточнених позовних вимог, сторона відповідача також заперечує оскільки вважають, що позивач подаючи заяву про уточнення позовних вимог одночасно змінює предмет та підставу позову в супереч вимог ст. 49 ЦПК України, тому просили суд залишити без розгляду заяву про уточнення позовних вимог. 03.10.2022 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив. В зазначеній відповіді позивач посилається на те, що сторона відповідача спростовує позовні вимоги, які були в первинній позовній заяві, а на даний момент це не є предметом спору. Позивач скористався своїми правами щодо зміни предмету спору відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України шляхом подання 25.08.2022 року через систему «Електронний суд» уточнення позовних вимог. Вважає, що відзив на позовну заяву є безпідставним та не обґрунтованим. Свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання позивач не з`явився, надіслав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність за наявними матеріалами. Свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні підтримали відзив та заперечення на позов, просили суд відмовити позивачу у задоволені позову. Суд вважає за потрібним проводити розгляд справи у відсутності позивача та ухвалити рішення за наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У ч.3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторони відповідача, суд приходить до такого висновку. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 18 квітня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, про що 18 квітня 2015 року складено відповідний актовий запис № 488. Від шлюбу позивач з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей - дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] . Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02 квітня 2020 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01 грудня 2020 року було визначено місце проживання двох малолітніх дітей з їх батьком - [PERSON] . 01 лютого 2021 року Деснянським районним судом м. Києва було винесено судовий наказ щодо визначення аліментів у твердій грошовій сумі, а саме: - про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.01.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. - стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.01.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12.05.2022 року, [PERSON] 12.05.2022 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), зроблено відповідний актовий запис №684. Прізвище « [PERSON] » було змінено на « [PERSON] ». Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. 25 серпня 2022 року позивач [PERSON] після призначення першого судового засідання, яке відбулось 22.08.2022 року подав до суду уточнення до позовної заяви. На підставі ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. За змістом ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року) Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Відповідно до п. 2 ч. 2ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. Суд звертає увагу, що предметом спору є збільшення розміру аліментів, в той же час, заявою про уточнення позовних вимог - змінюється спосіб стягнення аліментів та правова підстава. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Тому у разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову. Виходячи з вищевикладеного, суд відмовляє у розгляді заяви про уточнення позовних вимог. Щодо первісно поданих позовних вимог про збільшення розміру аліментів, суд встановив. Позивач зазначає, що аліменти, які стягуються з відповідача в умовах збільшення рівня цін, є недостатніми для матеріального утримання їх спільних дітей, що ставить дітей у скрутне матеріальне становище. Позивач самостійно власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітніх дітей, а також виконувати всі інші обов`язки покладені на нього законом та необхідні для належного утримання дітей. Також позивач звертав увагу, що його витрати на утримання дітей у тому числі на нормальний їх розвиток та виховання, одяг, їжу, сплату комунальних платежів досягають щомісячно до 12000,00 грн. на кожну дитину з урахуванням постійного подорожчання рівня життя. Проте, доказів, які свідчать про те, що заявлений розмір аліментів несе позивач та розмір доходів платника аліментів збільшився на стільки, що остання спроможна сплачувати аліменти в сумі 12 000 грн. позивачем суду не надано. Отже, суд вважає, що позивач не надав жодного належного та обґрунтованого доказу, який підтверджує зміну його матеріального становища (погіршення або покращення) та малолітніх дітей. Відповідно до копії довідки №00000000001 від 23.08.2022 року, виданої [PERSON] , остання працює у ФОП [PERSON] з 01.07.2022 р., на даний час займає посаду прибиральниця, дохід за період з 01.07.2022 р. по 31.07.2022 р. склав 6500 грн. Відповідно до копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП №65357127 від 23.06.2022 р. станом на дату його видачі заборговаість відсутня. Отже, позивачем також не надано жодного належного та обґрунтованого доказу, який підтверджує зміну матеріального становища відповідача та здатності її сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Також суд зауважує, що позивач посилається на те, що на утримання дітей необхідні додаткові витрати, які полягають у медичному обстежені, відвідуванні гуртків, що в свою чергу не відносяться до збільшення розміру аліментів. Дана вимога регулюється ст. 185 СК України, яка визначає додаткові витрати на утримання дітей. За таких обставин, підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до ст. 79 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Інших доказів на підтвердження своїх доводів позивачем суду не надано. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed