Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

У червні 2021 року позивач звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, виплачених надміру у вигляді допомоги на дітей одиноким матерям. В обґрунтування позову зазначивши, що [PERSON] звернулась до управління праці та соціального захисту заселення Лозівської міської ради Харківської області із заявою №304 від 02.02.2018 про призначення допомоги на дітей одиноким матерям відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми». У поданій заяві відповідач зазначала, що за періоди з 01.08.2017 по 31.01.2018 отримувала дохід у вигляді соціальних виплат в УПСЗН, а інших доходів сім`я не мала. Так, під час проведення перевірки справи соціальними інспекторами управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області було виявлено, що відповідач подала неповну інформацію про доходи сім`ї, а саме не зазначила дохід від продажу власної продукції тваринництва за податковим кодом 179. Підтвердженням зазначеного є лист ТОВ «БІХАЙВ» №246 від 03.09.2019, відповідно до якого ФОП [PERSON] , який діє за договором доручення на закупівлю сільськогосподарської продукції, надав закупівельні акти з [PERSON] від 24.01.2018 на суму 9 260,13 грн., від 24.01.2018 на суму 1 812,60 грн., від 25.01.2018 на суму 29 307,50 грн., від 26.01.2018 на суму 28 947,93 грн., від 28.01.2018 на суму 29 014,90 грн. Неподання відомостей про дохід від продажу власної продукції тваринного походження (меду) за період з 01.02.2018 по 31.07.2018 вплинуло на визначення розміру державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям та спричинило надмірну виплату бюджетних коштів [PERSON] у розмірі 20\~263,00 грн. Повідомлення про переплату державної допомоги на дітей одиноким матерям від 03.12.2019 заявниця отримала особисто 09.12.2019. Проте, відповідач кошти не повернула. На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з [PERSON] надміру виплачені кошти у вигляді допомоги на дітей одиноким матерям у розмірі 20263,00 грн., а також судові витрати по справі. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.07.2021 відкрито провадження та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до розпорядження Верховного суду «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Запорізької, Харківської областей)» №16/0/9-22 від 06.04.2022 року та відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ Лозівського міськрайонного суду Харківської області на Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана судова справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Подорець О.Б. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.06.2022 вищезазначену цивільну справу прийнято до свого провадження та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 19.10.2022 справу розглянуто по суті та ухвалено рішення. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надавши заяву про зупинення провадження у справі до вирішення кримінального провадження №12022226110000018. Також [PERSON] подала до Лозівського міськрайонного суду Харківської області відзив на позов, у якому зазначила, що проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що акт перевірки правильності та повноти інформації, що надавався нею, як заявником для призначення допомоги на дітей одиноким матерям, складений 03.12.2019, тобто після перевірок про які зазначає позивач у позові. У зазначеному акті відображено, що соціальним інспектором Управління при перевірці доходів відповідача, відображених у декларації, з бази ДФС були завантажені доходи, які ніби то були виплачені за проданий (зданий) мед. Утім, ознайомившись із закупівельними актами було встановлено, що вони заповнені різними почерками, а також зазначено ідентифікаційний код [NUMBER] , тоді як ідентифікаційний код відповідача по справі 3172405189, у зв`язку з чим останньою було подано заяву до Лозівського РВП ГУНП в Харківській області щодо вчинення відносно неї кримінального правопорушення. На підставі викладеного, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Судом встановлено,\~що 02.02.2018\~ [PERSON] \~звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми». Також відповідачем подано декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги за період з 01.08.2017 по 31.01.2018, де зазначила, що отримувала дохід у вигляді соціальних виплат в УПСЗН, а інших доходів сім`я не мала. Відповідно до Положення про головного державного соціального інспектора та державного соціального інспектора, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1091 від 21.08.2001 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 №1098), головний державний соціальний інспектор та державний соціальний інспектор посадові особи структурних підрозділів з питань соціального захисту населення наділені повноваженнями із здійснення контролю за правильністю надання державних соціальних допомог, за цільовим використанням коштів державного бюджету, спрямованих на цю мету. Головний державний соціальний інспектор та державний соціальний інспектор перевіряють достовірність та повноту інформації про доходи і майновий стан осіб, які входять до складу сім`ї, що звертається за призначенням державної соціальної допомоги, проводять вибіркові перевірки особових справ одержувачів державної соціальної допомоги за рішенням керівника відповідного органу соціального захисту населення або його заступника, складають акти за підсумками перевірки. Так, під час проведення перевірки справи соціальними інспекторами управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області було виявлено, що [PERSON] разом із заявою від 02.02.2018 подала неповну інформацію про доходи сім`ї, а саме не зазначила дохід від продажу власної продукції тваринництва за податковим кодом 179, посилаючись на лист ТОВ «БІХАЙВ» №246 від 03.09.2019, відповідно до якого ФОП [PERSON] , який діє за договором доручення на закупівлю сільськогосподарської продукції, надав закупівельні акти з [PERSON] від 24.01.2018 на суму 9 260,13 грн., від 24.01.2018 - 1 812,60 грн., від 25.01.2018 - 29 307,50 грн., від 26.01.2018 - 28 947,93 грн., від 28.01.2018 - 29 014,90 грн. Відповідно до підпункту 5.18 пункту 5 Методики обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України, Державного комітету статистики України, Державного комітету молодіжної політики, спорту і туризму України від 15.11.2001 №486/202/524/455/3370, до сукупного доходу сімей включаються доходи від продажу власної продукції тваринного походження. Неподання відомостей про дохід від продажу власної продукції тваринного походження (меду) вплинуло на визначення розміру державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям та спричинило надмірну виплату бюджетних коштів [PERSON] в сумі 20\~263,00 грн. за період з 01.02.2018 по 31.07.2018. Так, у судовому засіданні було досліджено копії закупівельних актів, складені між ТОВ «БІХАЙВ» в особі [PERSON] та [PERSON] , а саме: №45372/1 від 24.01.2018 на суму 1812,60 грн.; №42253/1 від 24.01.2018 на сума 9260,13 грн.; №44136 від 25.01.2018 на суму 29307,50 грн.; №44136/1 від 26.01.2018 на суму 28947,93 грн.; № 45372/2 від 28.01.2018 на суму 29014,90 грн. з яких вбачається, що реєстраційний номер облікової картки платника податків [PERSON] зазначено [NUMBER] , тоді як дійсним реєстраційним номером облікової картки платника податків останньої є [NUMBER] . З огляду на зазначене, а також на те, що судом не встановлено фактів, а позивачем не представлено доказів навмисного подання відповідачем недостовірних відомостей, що вплинули на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 1212 ЦК України\~зобов`язує особу, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), повернути потерпілому це майно. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 1215 ЦК України\~не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. У\~статті 1215 ЦК України\~встановлено, як загальне правило (поверненню не підлягає допомога, яка виплачена юридичною особою добровільно), так і виключення з нього - відсутність розрахункової помилки зі сторони платника та недобросовісність з боку набувача. Наявність хоча б однієї з таких підстав виключає можливість застосування загального правила. Тобто, відсутність розрахункової помилки та добросовісність набувача презюмується, а тягар доказування наявності розрахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника: за загальним правилом цивільного процесу щодо змагальності сторін. При цьому, добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншій особі, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 20.02.2018 у справі №174/406/16-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Так, судом встановлено, що у [PERSON] не було умислу на подання недостовірних відомостей з метою незаконного отримання соціальної допомоги, оскільки остання не займалася продажем власної продукції тваринного походження (меду). Також суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні докази про отримання відповідачем грошових коштів за продаж меду, що виключає недобросовісність поведінки [PERSON] . Виходячи з вищенаведеного, державна соціальна допомога, яка виплачена відповідачці за період з 01.02.2018 по 31.07.2018 поверненню не підлягає, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Вирішуючи відповідно до вимог ст.141 ЦПК України питання розподілу судових витрат, з урахуванням результату розгляду справи, судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed