Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.01.2019 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №22200/2019, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 304 360,17 грн до 29.01.2026 на наступні цілі: для здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки «Пежо», модель 301, дата випуску 2018, укладеного між позичальником та ТОВ «Автопассаж» для оплати страхування від нещасних випадків у сумі 8 836,17 грн. Відповідно до п. 3.3 договору на момент укладення цього договору сторонами обумовлено значення змінюваної процентної ставки на перший період дії ставки, надалі первинна процентна ставка в розмірі 12,99 % річних. Починаючи з другого та всіх наступних періодів дії ставки процента за користування кредитом сплачуються відповідно до встановленого для цих періодів значення змінюваної процентної ставки. 30.01.2019 для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позичальником і банком було укладено договір застави. Для забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено договір поруки №22200/2019/2 від 30.01.2019, відповідно до якого поручитель зобов`язався відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] зобов`язань в повному обсязі за кредитним договором №22200/2019 від 30.01.2019. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору №22200/2019 від 30.01.2019 станом на 13.01.2022 заборгованість [PERSON] перед АТ «Кредобанк» становить 178 746,17 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту - 178 746,17 грн. У зв`язку з порушенням кредитних зобов`язань зі сторони відповідача-1 28.10.2021 представник АТ «Кредобанк» направив досудові вимоги щодо дострокового стягнення заборгованості до відповідачів [PERSON] та [PERSON] 02.11.2021 досудові вимоги були вручені відповідачам, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відповідачі не здійснили жодних дій спрямованих на погашення заборгованості. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №22200/2019 від 30.01.2019 у розмірі 178 746,17 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 178 746,17 грн., витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2 681,19 грн та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 17 874,617 грн. Ухвалою суду від 06.05.2022 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №756/2463/22, визначено, що справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, у якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується наявними у справі документами, письмових пояснень щодо причин своєї неявки суду не надали. Разом з тим, відповідачами у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву. Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому суд прийшов до висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 30.01.2019 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №22200/2019, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 304 360,17 грн строком до 29.01.2026 (а.с. 17-19). Згідно п.2.2. договору кредит надавався на наступні цілі: для здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі - продажу транспортного засобу марки PEUGEOT, модель 301, дата випуску 2018, укладеного між позичальником та ТОВ «Автопассаж»; для оплати страхування від нещасних випадків в сумі 8 836,17 грн. На виконання своїх зобов`язань за кредитним договором позивач видав відповідачу кредитні кошти в сумі 304 360,17 грн, що підтверджується меморіальним ордером №6303709 від 01.02.2019 на суму 295 524,00 грн та меморіальним ордером №6303610 від 01.02.2019 на суму 8 836,17 грн (а.с. 7-8). Згідно п. 4.1. договору позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і строки, передбачені цим кредитним договором. Повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами рівними сумами протягом усього строку кредитування, відповідно до графіку погашення заборгованості (п.4.1.1. договору). У п.4.7. договору сторони передбачили, що Банк у випадках, передбачених п.2.10. кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим договором, про що письмово повідомляє позичальника. У випадку несвоєчасної сплати процентів, комісій, інших платежів та/або повернення кредиту (частини) кредиту право Банку вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим кредитним договором виникає, у разі прострочення сплати процентів, комісій та інших належних до сплати платежів та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на один календарний місяць. Позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення Банку, передбаченого п.4.7. договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом 30 календарних днів з дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення Банку (п.4.8. договору). В силу ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У порушення умов договору, відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, в результаті чого, станом на 13.01.2022 має заборгованість у розмірі 178 746,17 грн, що включає: заборгованість за тілом кредитом - 178 746,17 грн (а.с. 5-6). 30.01.2019 між АТ «Кредобанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №22200/2019/2, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався відповідати перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань в повному обсязі за кредитним договором №22200/2019 від 30.01.2019. За правилом ч. 1 ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок виникає у випадках, встановлених договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Як зазначено у ч. 2 цієї статті порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За правилами ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойку, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Отже, порука є спеціальним додатковим майновим заходом впливу, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України). Відповідно до п. 2.1 договору поруки у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором кредитор повідомляє поручителя про це із зазначенням суми заборгованості боржника. Позивачем на адресу відповідачів направлялись досудові вимоги щодо дострокового стягнення заборгованості з проханням погасити боргові зобов`язання по кредитному договору в розмірі 178 746,17 грн, які відповідно до відомостей рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримані відповідачами (а.с. 25-30). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, натомість відповідачі ухиляються від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаних договорів. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за наданим кредитом є обґрунтованими, підтверджені належними та достатніми доказами, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору в розмірі 2 681,19 грн підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача (а.с. 4). Окрім того, представник позивача просить стягнути з відповідачів витрати на професійну правову допомогу в розмірі 10% від ціни позову, а саме 17 874,617 грн. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою , включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А тому Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації, суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). Разом з тим, у договоріпро надання правової допомоги від 11.02.2019, укладеного між АТ «Кредобанк» та АО «Бізнес і Право», який долучений позивачем до позовної заяви, сторони не обумовили розміру та порядку оплати наданих позивачу адвокатських послуг. За таких обставин, витрати на правову допомогу у розмірі 10% від ціни позову у сумі 17874,61 грн задоволенню не підлягають, оскільки не обумовлені відповідним договором. На підставі викладеного,

Outcome: approved