Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІнвестФінанс», товариства з обмеженою відповідальністю «МІОЛАН», товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група», товариства з обмеженою відповідальністю «КЛТ Кредит», товариства з обмеженою відповідальністю «БіЕлДжиМікрофінанс», товариства з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Верона», товариства з обмеженою відповідальністю «СС Лоун», товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», товариства з обмеженою відповідальністю «Є-Кеш», про визнання частково недійсними договорів, а саме; визнати недійсним пункт 6.3 Договору, укладеного між [PERSON] та ТОВ«ФК «ІнвестФінанс» від 30.09.2019; визнати недійсним пункт4.1. Договору № 1608990, укладеного між [PERSON] та ТОВ «МІЛОАН» від 23.11.2019; визнати недійсним пункт 4.1. Договору №3169217820/403815, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» від 08.10.2019; визнати недійсним пункт 3.2. Договору №3169217820-40551, укладеного [PERSON] та TOB «КЛТ Кредит» від 14.11.2019; визнати недійсним пункти 1.6 та 1.9 Договору №230018 від 23.12.2019 року укладеного між [PERSON] та ТОВ «БіЕлДжиМікрофінанс»; визнати недійсним пункт 2 Договору №2116868 від 31.10.2019 укладеного між [PERSON] та TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»; визнати недійсним пункт 6.2 Договору про надання коштів у позиву, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №1489861 від 13.11.2019 укладеного між [PERSON] та ТОВ «ФК «Верона»; визнати недійсним пункт 8.3 Договору про споживчий кредит №681306-А від 19.10.2019 укладеного між [PERSON] та TOB «СС Лоун»; визнати недійсним пункт 3.3 Договору №698104994 від 22.11.2019 укладеного між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»; визнати недійсним пункт кредитного договору №0241-3341 від 15.10.2019, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Укр Кредит Фінанс»; визнати недійсним пункт 8.3 Договору про споживчий кредит №146385 від 19.09.2019, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Є-Кеш»; стягнути з відповідачів на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 63 000 грн. 00 коп. Позивач мотивує свої вимоги тим, що згідно із статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Відповідач ТОВ «Укр Кредит Фінанс» скористався своїм правом на відзив на позовну заяву, позовні вимоги не визнає з наступних підстав. Відповідач зазначає, що позивачем помилково ототожнюється вимога щодо сплати компенсації відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі невиконання ним зобов`язань за договором та відповідальність за прострочення виконання зобов`язань відповідно до п.6 Договору, як забезпечення виконання зобов`язань боржником (неустойка, пеня, штраф) відповідно до Глави 49 ЦК України. Так, норми Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема п. 5 ч. 3 ст. 18, орієнтований на компенсаційний, а не штрафний характер. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.06.2020 у справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу перерозподілено судді Остапчук Т.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.02.2022 у справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Від представника відповідача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, у задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. 30.09.2019 року між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «ІнвестФінанс» укладено договір №10001028097. Згідно п. 1.1 та п. 1.2 якого позивачці було надано кредит на суму 8000 грн. 00 коп. строком до 30.10.2019 року. Відповідно до п. 3.1. та п.п.3.1.1. Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється наступним чином: 0,75 процентів на залишок суми кредиту за кожний день користування кредитними коштами, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту визначеного в п.1.2. цього Договору. Річна процента ставка становить 273,75%. Таким чином, місячна ставка процентів за користування кредитом становить 22,5%. Відповідно до п. 6.3 Договору у разі порушення позичальником зобов`язання щодо строку погашення суми кредиту та/або процентів за цим Договором, то розмір процентної ставки для такого Позичальника збільшуватиметься на 1 (один) процент від процентної ставки, визначеної в п. 1.4.1. цього Договору та нараховуватиметься щоденно на залишок фактичної заборгованості по кредиту, починаючи з першого дня порушення Позичальника умов Договору до моменту повного погашення простроченої заборгованості за кредитом. Договір укладено строком не більше 30 днів. 23.11.2019 року між [PERSON] та ТОВ «МІЛОАН» укладено кредитний договір №1608990, згідно п.1.2 договору позивачці було надано 12000 грн. 00 коп. строком до 08.12.2019 року. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 4500,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки цим Договором фіксована. Відповідно до п. 4.1. Договору У разі прострочення позичальником зобов`язань повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами цього Договору, позичальник починаючи з дня наступного за днем спливу терміну (дати), вказаного в п. 1.4. цього Договору з урахуванням угод про продовженням строку користування/повернення кредиту та оновлених графіків розрахунків, що складаються у зв`язку з укладенням цих угод, зобов`язаний сплатити на користь товариства пеню у розмірі 2,00 відсотків від суми невиконаного грошового зобов`язання, за кожен день прострочення, але більше 50 відсотків від загальної суми кредиту одержаного позичальником за цим Договором. Вказана пеня розраховується по дату повного погашення простроченої заборгованості, включаючи день такого погашення, або до досягнення максимально можливого розміру визначеного цим пунктом. Договір укладено строком не більше 30 днів. 08.10.2019 року між [PERSON] та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» укладено договір про надання фінансового кредиту №3169217820/403815, згідно п.1.1 якого позивачці було надано кредит в розмір 10 000 грн. 00 коп. строком до 06.11.2019 року. Відповідно до п.1.3 Договору клієнт сплачує товариству 693,5% річних від сумі кредиту в розрахунку 1,9% на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Відповідно до п.4.1 Договору у разі, якщо Клієнт не повернув кредит в строк зазначений в п.1.2. цього Договору та/або Додатку(ах) до даного Договору, клієнт зобов`язаний виплатити товариству пеню в розмірі 5% від суми несвоєчасно виконано грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання умов цього Договору починаючи з першого дня прострочення. При цьому пеня нараховується до дня повного погашення заборгованості за Договором включно, але в будь-якому випадку не більше 100 календарних днів. Договір укладено строком не більше 30 днів. 14.11.2019 року між [PERSON] та ТОВ «КЛТ Кредит укладено договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №3169217820-40551, згідно п. 2.1 якого позивачці надано грошові кошти розмірі 4000 грн. 00 коп. строком до 03.12.2019 року (п. 2.2. Договору). Відповідно до п. 3.2 Договору, процентна ставка за користуванням кредитом становить 1,65% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, у межах строку, а саме: строк кредиту та строк дії Договору становить 20 діб, а саме з 14.11.2019 року по 03.12.2019 року, але в будь-якому випадку цей Договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за Договором. 3% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування кредитом понад строк, строк надання кредиту та строк дії Договору становить 20 діб, тобто з 14.11.2019 по 03.12.2019 року, але в будь якому випадку цей Договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань Договором. Договір укладено строком не більше 30 днів. 23.12.2019 року між [PERSON] та ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» укладено кредитний договір №230018, згідно п. 1.2., 1.3 Договору позивачці було надано кредит в розмірі 20 000 грн. 00 коп., строком по 07.01.2020 року. Відповідно до п. 1.4 Договору з 1-го по 15-й день позичальник сплачує проценти (плату за користування грошовими коштами) за кожен день строку користуванню кредиту в розмірі 0,52%. У зв`язку з підвищенням ступеню кредитного ризику, в момент повернення фінансового кредиту позичальник зобов`язується сплатити кредитору процент за користування грошовими коштами за останній день строку користувань кредиту, що дорівнює 15,00% від суми кредиту, тобто 3000 грн. 00 коп. Відповідно до п. 1.6 Договору після продовження строку дії Договору, визначене п. 1.5. позичальник сплачує проценти (плату за користування грошовими коштами) з 16-, по 28-й день у розмірі 4,95% за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п.1.9 Договору у разі прострочення позичальником строку повернення кредиту та сплати процентів, встановленого з урахуванням продовження строку дії Договору, позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення поверне кредиту у розмірі, вказаному в п.1.6 цього Договору. У будь-якому випадку пеня не може перевищувати 50 відсотків від суми зобов`язань по даному Договору. Договір укладено строком не більше 30 днів. 31.10.2019 між [PERSON] та TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір позики №2116868, відповідно до п. 2 Договору позивачка отримує грошові кошти в розмірі 10 000 грн. 00 коп., строком на 30 днів. Відповідно до п.2 даного Договору також зафіксовані процентні ставки користуванням грошовими коштами, а саме розмір процентів акційних у день - 1,28 розмір процентів на прострочену позику у день - 2,70%, розмір процентів на позику річний - 467,20%, розмір процентів на прострочену позику річний - 985,50%, вартість позики за весь строк, на який надано позику - 38,40%. 13.11.2019 року між [PERSON] та ТОВ «ФК «Верона» було укладено договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №1489681, згідно п. 1.2 якого позивачці надано грошові кошти в розмірі 14 700 грн. 00 коп. строком до 11.12.2019 року. Відповідно до п. 1.4. Договору проценти за користування позикою нараховуються на суму позики, а у разі часткового погашення - на непогашену частину, та встановлюються в розмірі 1,90% від суми позики в день, що на рік становить 693,5 % від суми позики. Відповідно до п. 6.2 Договору у разі порушення позичальником своїх грошових зобов`язань у вигляді несвоєчасного повернення або неповернення суми позики та несвоєчасної сплати або несплати процентів за користування позикою, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю пеню у розмірі 2,9% від загальної суми належних та несплачених платежів (суми заборгованості) за Договором за кожен день прострочення платежу. Договір укладено строком не більше 30 днів. 19.10.2019 року між [PERSON] та TOB «СС Лоун» було укладено договір про споживчий кредит №681306-А, згідно п.2.1 якого позивачка отримала кредит у розмірі 14950,00 грн. строком на 27 календарних днів відповідно до п. 1.2 Договору. Відповідно до п. 2.2. Договору плата за користуванням кредитом у вигляді процентів є фіксованою та складає 1,65% в день. Відповідно до п. 8.3. Договору у разі виникнення у позичальника простроченої заборгованості, з першого дня прострочення позичальнику нараховується штрафна санкція у розмірі 1,66% від суми загального розміру наданого кредиту, за кожен день прострочення. При цьому сумарна кількість днів нарахування штрафної санкції за Договором не перевищує 30 днів включно. Договір укладено строком не більше 30 днів. 22.11.2019 року між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір №698104994, відповідно до п.1.1. якого позивачці надано кредит в розмірі 30 000 грн. 00 коп. строком на 126 днів. Відповідно до 1.4. Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у наступному розмірі - 237,25 відсотків річних від суми кредиту за весь час користування, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит. Відповідно до п. 3.3. Договору якщо позичальник не сплатив платіж в день настання дати його належної сплати, визначеної Графіком платежів, з наступного календарного дня він повинен виплатити кредитодавцю штраф у розмірі 28% від суми простроченого платежу (частини суми кредиту, визначеної графіку платежів, та нарахованих процентів) за кожен факт такого прострочення. Відповідно до 3.4 Договору нарахування неустойки здійснюється кредитодавцем з урахуванням обмежень встановлюється Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про захист прав споживачів». Договір укладено строком 126 днів, але відповідно до пункту 3.4 вищезгаданого договору нарахування неустойки здійснюється кредитодавцем з урахуванням обмежень встановлюється Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про захист прав споживачів». 15.10.2019 року між [PERSON] та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» укладено кредитний договір №0241-3341, згідно із п. 3.1 якого позивачем надано 10 000 грн. 00 коп. строком на 14 днів. Відповідно до п. 4 Договору протягом строку кредиту розмір процентів складає 2 % від суми кредиту за кожен день користування. Проценти за користування кредите нараховуються з першого дня нарахування позичальнику суми кредиту до закінчення визначеного кредитним договором строку, на який надається кредит. Річна відсоткова ставка складає 730%. Відповідно до п.5 Договору сукупна вартість кредиту (вартість користування кредитом) складає 128,00% від суми кредиту (у відсотковому вираженні) або 12 800 грн. та включає в себе проценти за користуванням кредитом 28,00% від суми кредиту (у відсотковому вираженні) або 2800 грн. (у грошовому вираженні). Відповідно до п. 6 Договору у разі якщо позичальник не повернув суму кредиту строк, встановлений пунктом 2 Кредитного договору, за весь час прострочення, включаючи день погашення кредиту, кредитодавець має право нарахувати, згідно вимог чинного законодавства України, а позичальник зобов`язаний сплатити до 2% включно пені від неповернутої суми кредиту за кожен день прострочення. Відповідно до п.9 Договору позичальник має право пролонгувати договір на умовах, в порядку та у спосіб, що визначені Правилами. На строк пролонгації процентні ставка складає 2% від суми кредиту за кожен день користування. Договір укладено строком не більше 30 днів. 19.09.2019 року між [PERSON] та ТОВ «Є-Кеш» укладено договір про споживчий кредит №146385, відповідно до п 2.1 якого позивач отримала кредит в розмірі 13 000 грн. 00 коп. Строком на 29 календарних днів (п. 1.2 Договору) Відповідно до п. 2.2 Договору плата за користування кредитом у вигляді процент.:-» є фіксованою та складає 1,5% день Відповідно до п.8.3. Договору у разі прострочення строку користування кредите: вказаного в п.1.2. Договору, більш як на 30 календарних днів, позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 50 відсотків від суми кредиту, отриманого за цім договором. Договір укладено строком не більше 30 днів. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII в редакції на час спірних правовідносин, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 вищезгаданого закону, несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Із позовної заяви вбачається, на виконання умов спірних договорів позивачка без заперечень отримала кредитні кошти. Обравши способом захисту своїх прав визнання пунктів кредитного договору недійсним статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, позивач зобов`язаний довести правову та фактичні підстави своїх позовних вимог. Відповідно до п. 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011, де зазначено, що в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року N 1023-XII ( 1023-12 ) з наступними змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України ( 254к/96-ВР ) треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК Українивизначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Крім того, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання договору (чи його умов) недійсним. Так, згідно з частинами першою, другою ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Для кваліфікації умов договору, як «несправедливі» необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності, закріплений законодавцем у пункті 6 частини першої ст. 3 Цивільного кодексу України та частині третій ст. 509 Цивільного кодексу України; умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві. Варто зауважити, що принцип добросовісності є одним із засобів обмеження принципу свободи договору сторін, способом утримання сторін від зловживання своїми правами при виконанні договору. Зміст цього принципу полягає в тому, що умови правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2, 3 частини третьої ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірвання або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»). Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 12 лютого 2018 року у справі № 707/2953/15-ц. Відповідно до положень частини п`ятої ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: 1) для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; 2) споживач зобов`язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; 3) передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; 4) встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки. Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Такий висновок сформовано постановою Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року у справі № 6-78цс13, постановою Верховного Суду України від 11 травня 2016 року у справі № 6-806цс16, постановою. Згідно 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у частині першій, другій ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з частинами першою, шостою ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення. Відповідно до частин другої та третьої статті 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Стороною позивача не надано суду належних та допустимих доказів щодо заявлених вимог про визнання договору позики недійсним, а відтак суд приходить до висновку про необґрунтованість позову щодо визнання недійсним договору позики. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: dismissed