Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~20.02.2018 р. до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 15 липня 2011 року в розмірі 22158,32 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15 липня 2011 року, [PERSON] отримала кредит в розмірі 8000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку щомісяця з 1 по 25 число позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом. \~ \~ \~ \~В порушення умов договору [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим у останньої, станом на 21.01.2018р., утворилась заборгованість в розмірі 22158 гривень 32 копійок, з яких: 7632 гривень 38 копійок заборгованість за кредитом; 6031 гривень 47 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6963 гривень 12 копійок заборгованість за пенею та комісією; 500 гривень - штраф (фіксована частина); 1031 гривень 35 копійок - штраф (процентна складова). \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 15 липня 2011 року, станом на 21.01.2018 р., в розмірі 22158 гривень 32 копійок, з яких: 7632 гривень 38 копійок заборгованість за кредитом; 6031 гривень 47 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6963 гривень 12 копійок заборгованість за пенею та комісією; 500 гривень - штраф (фіксована частина); 1031 гривень 35 копійок - штраф (процентна складова) та судовий збір. \~ \~ \~ \~Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2020 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 15 липня 2011 року, станом на 21 січня 2018 року, на загальну суму 22158,32 грн. та судовий збір в розмірі 1762,00 грн. (а.с. 84-86) Не погоджуючись із заочним рішенням суду, відповідач в особі представника адвоката Ємця А.Ю., звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду (а.с. 103-106). 16 листопада 2022 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення залишено без руху, з наданням заявникові строку для усунення недоліків заяви. (а.с. 110-111) 29 листопада 2021 року від заявника, на виконання ухвали судді від 16.11.2021 р., до суду надійшла заява про усунення недоліків. (а.с. 112-113) 30 листопада 2021 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя заяву [PERSON] прийнято до провадження та призначено до розгляду по суті. (а.с. 124) 13 грудня 2021 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення суду задоволено. Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17\~червня 2018\~року у\~справі №\~336/1559/18\~(провадження №\~2/331/643/2018)\~ за\~позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 15 липня 2011 року скасовано. Вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, справу призначено до розгляду у підготовче судове засідання (а.с. 131-132). 21 лютого 2022 року від представника відповідача адвоката Ємця А.Ю. надійшов відзив на позов, із змісту якого вбачається, що відповідач в особі свого представника проти позову частково заперечує з таких підстав. Як зазначає представник відповідача у відзивів, у дійсності з "Умовами та правилами надання банківських послуг", Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами банку" Позичальник не був ознайомлений, не підписував їх, що підтверджується відсутністю підпису Позичальника на вказаних Умовах, а тому вказані документи не є частиною кредитного договору згідно ст. 207, 1055 ЦК України. Окрім анкети-заяви на отримання банківської картки для власного використання та власних розрахунків відповідач жодних документів не підписувала. Анкета-заява не містить підпису відповідача про те, що він виявив бажання отримати кредит в банку, або обрав певний вид картки. Представник відповідача звертає увагу, що за своєю формою Анкета-заява передбачає вибір споживачем відповідної послуги, яка може надаватися банком, як кредитором, а саме у відповідному розділі анкети передбачений вибір відповідної кредитної картки та встановлення кредитного ліміту за обслуговування, отримання Правил та тарифів. Також, в анкеті-заяві не вказана сума кредитного ліміту платіжної картки, відсутня процентна ставка, умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Строк повернення кредиту також не вказаний. Доказів видачі на руки клієнту картки саме з кредитним лімітом та з погодженням клієнтом Правил та Умов, на які посилається позивач вказана Анкета-заява не містить. Заперечуючи проти розрахунку заборгованості банку, представник відповідача зазначає, що Банком було нараховано суму заборгованості за кредитним договором на підставі неодноразово змінюваних відсоткових ставок, комісій та штрафів, які не були погоджені Позичальником. Позичальник визнає факт зняття готівки за картки, але згідно з випискою та контррозрахунком заборгованості, сума знятих коштів є меншою за суму повернутих. Операції банку щодо нарахування відсотків та штрафів за карткою не визнає, оскільки вони не були погоджені сторонами. (а.с. 161-164). Ухвалою суду від 14 червня 2022 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до розгляду по суті (а.с. 169). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в прохальній частині позовної заяви зазначив про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача адвокат Ємець А.Ю. в судове засідання не з`явилась, але надала заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та його уповноваженого представника, проти позову заперечує в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві. (а.с. 185) \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги позицію відповідача, викладену у відзиві на позов, перевіривши доводи сторін матеріалами справи, приходить до такого. \~ \~ \~ \~Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Матеріалами справи встановлено, що 15 липня 2011 р. [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву № б/н від 15.07.2017 р. ( далі Заява) та отримав кредит у розмірі 8000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. (а.с. 12) Для користування кредитним картковим рахунком, відповідач отримав кредитну картку. Дослідженням змісту Заяви встановлена відсутність в ній відомостей щодо того, яку саме платіжну картку, з яким саме лімітом та на яких саме умовах бажав оформити відповідач в банківській установі. Відповідно до Анкети-заяви - ця Заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, складають між клієнтом та Банком договір про надання банківських послуг. З Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що для надання послуг Банк відкриває Клієнту картрахунки, надає картки, вид та строк дії яких визначений у Заяві та у Пам`ятці клієнта, підписанням якої Клієнт та Банк укладають договір про надання банківських послуг. Водночас, позивачем до позовної заяви додані Умови та правила за кредитним договором №б/н від 15.07.2011 року, укладеним з [PERSON] без наявного підпису відповідача на кожному аркуші, в зв`язку з чим неможливо встановити, які конкретно Умови та правила були узгоджені з позичальником. Також, дослідженням змісту Заяви встановлені в ній відсутність: базової процентної ставки за кредитом , умов встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, строків повернення кредитних коштів. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку та інші умови ( а.с. 14-28). При цьому, матеріали справи не містять доказів, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження N 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення на користь банку заборгованості за кредитним договором, яка підтверджується розрахунком заборгованості, що виконаний на підставі Правил, Умов та Тарифів банку. Суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що 15.07.2011 року між сторонами дійсно був укладений договір про надання банківських послуг на умовах, які відображені у Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг. У зв`язку з цим, суд погоджується з позицією представника відповідача, що позичальник повинен повернути виключно суму використаного тіла кредиту, без врахування відсотків та штрафів, які неправомірно нараховувалися банком весь строк користування карткою. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення на користь банку\~ заборгованості по процентам за користування кредитом 6031 гривень 47 копійок, заборгованості по пені 6963 гривень 12 копійок, штрафу (фіксована частина) 500 гривень 00 копійок, штрафу (процентна складова) 1031 гривень 35 копійок. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову у частині вимог про стягнення процентів, пені та штрафів. Також, суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 15.07.2011 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, судом встановлено та не заперечується відповідачем, що він отримав кредитну карту та користувався нею. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником грошові кошти, що підтверджується випискою по рахунку, не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту в сумі 7632,38 грн., оскільки банк має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника до виконання обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Також, відповідно до відповіді приватного виконавця Шавлукової З.А. із заробітної плати відповідача [PERSON] по ВП №66424604 від 21.01.2021 р. та виконавчому листу №331/1559/18 виданому Жовтневим районним судом м. Запоріжжя 27.08.2018 р., утримано борг на користь АТ КБ «Приватбанк» в розмірі 2828,18 грн. Таким чином з відповідача вже було стягнуто 2828,18 грн., за кредитним договором № б/н від 15 липня 2011 року, отже на користь банку підлягає стягненню залишок заборгованості в розмірі 4804,20 грн. (7632,37 2828,18). Судові витрати розподілено відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial