Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес» звернулось до Святошинського районного суду міста Києва з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості в порядку регресу та просило стягнути з відповідача на свою користь 69 395,08 грн. страхового відшкодування в порядку регресу, а також судового збору в розмірі 2 270,00 грн. В обгрунтування позову зазначає, що 12.09.2018р. в м. Києві по вул. Вишгородська, біля будинку №42/1, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Маз», д.н.з. [NUMBER] (власник КП «Київпастранс», водій [PERSON] ), та «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Маз», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/8768726. Відповідно до постанови Оболонського районного суду міста Києва від 23.10.2018р. [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП. Із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випаду звернулась потерпіла сторона та надала всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страховий акт та здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 71 395,08 грн. Оскільки водій транспортного засобу, який спричинив ДТП, покинув місце ДТП, то на підставі ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу 69 395,08 грн., з урахуванням сплачених 2 000,00 грн. КП «Київпастранс». Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 03.09.2021р. справу передано за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.10.2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача двічі направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне. 06.04.2018р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Брокбізнес», як страховиком, та Комунальним підприємством «Київпастранс», як страхувальником, був укладений Договір страхування у формі полісу №АК/8768726 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За умовами цього Договору страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особами під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Умовами договору передбачено наступне: страхова сума на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю - 200 000,00 грн.; за шкоду, заподіяну майну - 100 000,00 грн; розмір франшизи - 0,00 грн.; забезпечений транспортний засіб - МАЗ 107467, д.н.з. [NUMBER] . Строк дії договору з 06.04.2018р. по 05.10.2018р. включно. 12 вересня 2018 року приблизно о 08:15 год. [PERSON] у м. Києві по вул. Вишгородська, біля будинку №42/1, керуючи автобусом марки «МАЗ», д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на автомобіль марки ««Hyundai», д.н.з. [NUMBER] , який зупинився на світлофорі, під керуванням [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, а також залишив місце пригоди, чим порушив пункти 2.3. (б), 2.10., 13.1. Правил дорожнього руху України. Зазначені обставини встановлені постановою Оболонського районного суду міста Києва від 23.10.2018р. у справі №756/12894/18, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За матеріалами справи, [PERSON] , як потерпіла в ДТП особа, звернулась до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Позивачем був здійснений розрахунок страхового відшкодування (страхова справа №72592), складено страховий акт №2592/1 від 07.12.2018р., яким визначено до сплати потерпілій [PERSON] 71 395,08 грн. За платіжним дорученням №7552 від 21.12.2018р. перераховано [PERSON] 71 395,08 грн., як суму страхового відшкодування. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування) . У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 77, 79, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідачем не надано до суду доказів на спростування розрахунку страхового відшкодування, наданого позивачем, та обставин, викладених у позові. З огляду на викладене, вбачається, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають до задоволення, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 69 395,08 грн. Також з відповідача на користь позивача стягується судовий збір у повному обсязі.

Outcome: approved