Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, відповідно до якого просить визнати протиправними дії Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в особі відділу приватизації житлового фонду щодо відмови у приватизації квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зобов`язати Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в особі відділу приватизації житлового фонду прийняти рішення про приватизацію квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, користуючись своїм правом на приватизацію житла, звернулась до Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в особі відділу приватизації житлового фонду із заявою про передачу їй у власність квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За результатом розгляду заяви і доданих до неї документів, відповідач Рішенням № 085/26-151 від 08.07.2022 року відмовив у приватизації квартири в зв`язку з відсутністю оригіналу ордеру. Таке рішення позивач вважає протиправним, оскільки відповідно до розпорядження Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації № 216 від 16.04.2013 р. «Про укладення договрів найму» з нею укладено договір найму в складі родини з двох осіб квартири [ADDRESS] в зв`язку зі смертю квартиронаймача [PERSON] - її батька. Позивач зазначає, що вона тривалий час проживає в квартирі, іншого житла не має, участі у приватизації не приймала, а тому має права на приватизацію квартири. Відсутність у неї ордеру на квартиру, що видавався її батьку, не може бути підставою для відмови у приватизації. 20.12.2021 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву. 21 червня 2022 року ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва за заявою позивача замінено відповідача Голосіївську районну в м. Києві державну адміністрацію на належного відповідача - Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації в особі відділу приватизації житлового фонду. 23.09.2022 судом вирішено питання про закриття підготовчого провадження. Сторони в судове засідання не з`явились, представниками сторін подані клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що Розпорядженням Голосіївської районної державної адміністрації № 216 від 26.04.2013 року «Про укладання договорів найму» було укладено договір найму з [PERSON] , яка родиною з двох осіб (вона, син) мешкає в двокімнатній ізольованій квартирі [ADDRESS] , житлова площа 28,66 кв.м., в зв`язку зі смертю квартиронаймача [PERSON] , батька. Смерть батька позивачки підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 14.02.2013 року та факт батьківства підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . 02 серпня 2021 року довідкою комунального концерну «Центр комунального сервісу» було повідомлено позивача, що ордер за адресою: [ADDRESS] відсутній. Водночас цим же листом комунальний концерн «Центр комунального сервісу» повідомляє, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] наймачем особливого рахунку є [PERSON] , в квартирі за даними ПАК значиться - 1 особа, житлова площа квартири 28,60 кв.м., квартира неприватизована. Судом встановлено, що позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 22.04.2003 р. За даними Довідки, виданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» № 02/01/05-386 від 02.08.2021 року, [PERSON] є наймачем особового рахунку квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивач звернулась до Відділу приватизації житлового фонду Управління Житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації з заявою про приватизацію квартири [ADDRESS] . 30.11.2021 р. Відділом повідомлено [PERSON] про відмову у прийнятті рішення щодо приватизації квартири в зв`язку з невідповідністю документів чинному законодавству. 08.07.2022 р. Відділом приватизації житлового фонду Управління житлово-комунального господарства роз`яснено позивачу, що в документах для приватизації житла була відсутня копія ордеру на квартиру. 08.07.2021 року Органом приватизації житла Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації за № 085/26-151 прийнято рішення відмовити [PERSON] в приватизації квартири [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Органи державної влади та місцевого самоврядування, їхні посадові й службові особи повинні діяти в порядку та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла. У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до статті 345 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства. У частині третій статті 9 ЖК України визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як із підстав і в порядку, передбачених законом. В силу положень ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року ( із змінами та доповненнями ) до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Приватизація квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, включених до плану реконструкції поточного року, здійснюється після її проведення власником (володільцем) будинку (гуртожитку). Наймачі, які проживали у квартирах (будинках), житлових приміщеннях у гуртожитках до початку реконструкції, після проведення реконструкції мають пріоритетне право на приватизацію цих квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках. Одноквартирні будинки, а також квартири в будинках, житлові приміщення у гуртожитках, включених до планів ремонту, можуть бути приватизовані до його проведення за згодою наймачів з наданням їм відповідної компенсації у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом: - безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; - продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Передача у власність громадян житлових приміщень у гуртожитках здійснюється з одночасною передачею їм у спільну сумісну власність допоміжних приміщень (приміщень загального користування). У ч. 10 ст. 8 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду» закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (ч. 2 ст. 1 Закону України від 04 вересня 2008 року № 500-VI «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»; далі - Закон № 500-VI), заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону № 500-VI, частина друга статті 2 Закону № 2482-XII). Згідно з п. 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396 (далі - Положення) громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається до органу приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Пунктом 18 Положення затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації. Серед них має бути і копія ордера про надання жилої площі, а також документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач вселилася на законних підставах до квартири і проживає в ній. Рішенням № 35 виконавчого комітету Московської районної Ради депутатів трудящих м.Києва від18.01.1960 р. «Про затвердження пропозиції дирекції та профспілкової організації Першого Київпромторгу про надання житлової площі його працівникам в будинку, збудованому з їх трудовою участю по [ADDRESS] ) [PERSON] надано житлову площу в кв. [ADDRESS] з сім`єю в складі дружини - [PERSON] , дочки - [PERSON] , сина - [PERSON] (батько позивача). Голосіївська районна в м.Києві державна адміністрація, укладаючи договір найму кв. [ADDRESS] визнала право користування [PERSON] даною квартирою та законність її вселення. Відповідно до ст. 72 Постанови Ради Міністрів УРСР від 11 грудня 1984 року № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян , які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», при вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а зі її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації. Ордер зберігається як документ суворої звітності. Видача дублікату ордеру чинним законодавством не передбачена. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 20 червня 2018 року у справі № 200/18858/16-ц дійшла висновку, що чинний ЖК УРСР не вимагає від наймача отримання іншого ордера з урахуванням природи останнього як підстави для вселення в житлове приміщення, оскільки наймач уже вселився у житлове приміщення на законній підставі і правомірно ним користується. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання незаконною відмову Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації в приватизації квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] позивачем [PERSON] , яка на законних підставах вселилась до квартири, проживає в ній і має право на приватизацію. Позивачем [PERSON] на виконання вимог пункту 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396 було надано відповідачу весь визначений перелік документів, а відсутність ордеру не є підставою для відмови у приватизації за наявності інших документів, що підтверджують законність проживання в квартирі. З огляду на викладене, вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved