Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

1. Короткий виклад доводів поданої заяви. 1.1. [PERSON] та [PERSON] звернулись з вказаною заявою та посилаються на те, що 8 листопада 2008 року вони уклали шлюб. [INFO] в м.Сімферополь у них народилась дочка [PERSON] . Однак органи державної влади України тимчасово не здійснюють повноваження у вказаному населеному пункті. Ця обставина перешкоджає проведенню державної реєстрації народження дитини. 1.2. Тому [PERSON] та [PERSON] просять суд встановити факт, що [INFO] в м. Сімферополь народилась [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] , [INFO] , громадянка України, а батьком [PERSON] , [INFO] , громадянин України. 2. Інформація про рух цивільної справи. 2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 вересня 2022 року (а.с.13-14) вбачається, що цивільна справа за завою, поданою [PERSON] та [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськ-районного суду Борцю Є.О. 2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 29 вересня 2022 року (а.с.15) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено цивільну справу до судового розгляду. 2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 5 жовтня 2022 року (а.с.18-19) був поновлений судовий розгляд цивільної справи, а також було роз`яснено [PERSON] та [PERSON] , їх представнику [PERSON] право подати копію медичної документації щодо народження дитини або інші докази на підтвердження цієї обставини. 3. Ставлення учасників судового процесу до поданої заяви. 3.1. [PERSON] , [PERSON] та їх представник [PERSON] не з`явились у судове засідання. Представник заявників [PERSON] подала заяву про розгляд цивільної справи в її відсутності та у відсутності її довірителів (а.с.10). 3.2. Представник Бориспільського ВДРАЦС у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) також не з`явився у судове засідання та надіслав лист №3959/22.8-28 від 4 жовтня 2022 року (а.с.20), в якому він не заперечує проти задоволення заяви та просить розглянути цивільну справу в його відсутності. 3.3. Правовідносини, учасниками яких є [PERSON] та [PERSON] , регулюються главою 6 «Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розділу IV «Окреме провадження» ЦПК України та главою 13 «Особисті немайнові права і обов`язки батьків» розділу ІІІ «Права та обов`язки матері, батька і дитини» СК України. 4. Норми права, якими керується суд при розгляді цивільної справи. а. щодо встановлення факту народження дитини. 4.1. Відповідно до абз.1 ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. 4.2. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 4.3. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України необхідно брати до уваги висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини, а також Молдови та Росії. В цих справах Європейський суд з прав людини, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої договірної сторони. 4.4. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватись недійсними всі без виключення документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей та шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоду особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, які проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами тощо), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку, передбаченому ст.317 ЦПК України. б. щодо забезпечення особистих немайнових прав дитини. 4.5. Відповідно до ч.1 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. 4.6. Згідно з ч.1 ст.145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. 4.7. Відповідно до ч.1 ст.146 СК України ім`я дитини визначається за згодою батьків. 4.8. Згідно з ч.1 ст.147 СК України по батькові дитини визначається за іменем батька. 5. Мотиви, якими керується суд при розгляді цивільної справи. 5.1. Встановлено, що 8 листопада 2008 року [PERSON] уклала з [PERSON] шлюб, зареєстрований у ВРАЦС Ленінського РУЮ у м. Севастополі, про що в книзі реєстрації шлюбів був складений відповідний актовий запис за №1259. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 7 травня 2009 року (а.с.8). 5.2. Зі змісту виписного епікризу від 24 лютого 2017 року (а.с.23) вбачається, що [INFO] у [PERSON] народилась дівчинка вагою 3408 грамів. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 5 вересня 2019 року (а.с.9) вбачається, що народження дитини відбулось у м. Сімферополь. Як вбачається з ч.2 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», м. Сімферополь розташовується на окупованій території України, в межах якої органи державної влади України тимчасово не здійснюють повноваження. Ця обставина перешкоджає проведенню державної реєстрації народження дитини. 5.3. У зв`язку з тим, що станом на день народження дитини заявники перебували у шлюбі, що був зареєстрований у встановленому законом порядку, на підставі ч.1 ст.122 СК України дитина вважається такою, що походить від [PERSON] . Зі змісту свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 5 вересня 2019 року (а.с.9) вбачається, що заявники обрали народженій дитині ім`я « [PERSON] ». На підставі ч.1 ст.145 та ч.1 ст.147 СК України по батькові дитини є « [PERSON] », а прізвищем дитини « [PERSON] ». 5.4. З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення юридичної визначеності належить встановити факт, що [INFO] в м. Сімферополь народилась [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] , [INFO] , громадянка України, а батьком [PERSON] , [INFO] , громадянин України.

Outcome: approved