Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

У травні 2022 року [PERSON] звернулась до суду з даною позовною заявою, в якій просила визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності [PERSON] згідно договору дарування квартири від 27 травня 2002 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Кулешовим Я.О. і зареєстрованого в реєстрі за № 1-2432. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що згідно договору дарування квартири від 27 травня 2002 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Кулешовим Я.О. і зареєстрованого в реєстрі за № 1-2432, [PERSON] належить квартира [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований (прописаний) [PERSON] , [INFO] . Проте, з вересня 2020 року і по теперішній час [PERSON] в квартирі не проживає, його майна в квартирі немає, йому не перешкоджали у проживанні в зазначеній квартирі, теперішнє місце його проживання не відоме. За весь час реєстрації відповідача у вказаній квартирі [PERSON] сплачує за нього комунальні послуги. їй важко сплачувати за нього комунальні послуги, оскільки на її утриманні дві доньки. Факт не проживання [PERSON] у вказаній квартирі підтверджується: актом ОК «ЖБК № 219» від 16 вересня 2020 року, актом ОК «ЖБК № 219» від 15 лютого 2021 року, актом ОК «ЖБК № 219» від 20 вересня 2021 року. З урахуванням наведених вище обставин, норм матеріального права і того, що домовленості між сторонами щодо порядку користування квартирою немає, більше року [PERSON] у вказаній квартирі не з`являвся, проживає за іншою адресою і позивачці доводиться сплачувати за нього комунальні послуги, [PERSON] необхідно визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Представник позивачки в судовому засіданні підтвердив обставини викладені в позові, просив суд позовну заяву задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомив. Відзиву на позов не подала. Від представника Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради надійшла заява відповідно до якої просив розгляд справи проводити без участі представника департаменту. Зі згоди представника позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що на підставі договору дарування квартири від 27 травня 2002 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Кулешовим Я.О. і зареєстрованого в реєстрі за № 1-2432, гр. [PERSON] подарувала, а гр. [PERSON] прийняла у дар квартиру [ADDRESS] (а.с. 5). Тобто, [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про одруження між [PERSON] та [PERSON] ) укладено шлюб 28 липня 2001 року, зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська (а.с. 7). Вказаний шлюб було розірвано, що підтверджуються рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2021 року. Згідно до довідки №11267 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою [ADDRESS] , вбачається, що до складу сім`ї/зареєстрованих входять: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Факт не проживання [PERSON] у вказаній квартирі підтверджується: актом ОК «ЖБК № 219» від 16 вересня 2020 року, актом ОК «ЖБК № 219» від 15 лютого 2021 року, актом ОК «ЖБК № 219» від 20 вересня 2021 року (а.с. 11-13). Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як вбачається із змісту ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Наведені вище обставини та докази підтверджують те, що відповідач не проживає у вказаній квартирі, тому суд вважає, що він втратив право користування вказаним житлом, що є підставою для його зняття з реєстраційного обліку за вказаною адресою. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved