Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

29 серпня 2022 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 24.09.2015р. між банком та [PERSON] було укладено договір №б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з поступовим його збільшенням до 15000,00 грн. Позичальник зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. [INFO] [PERSON] помер. За життя, позичальник свої зобов`язання за укладеним з АТ КБ «ПриватБанк» договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на дату його смерті виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 9452,17 грн. Відповідач постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто вважається такою, що прийняла спадщину, до складу якої входить у тому числі кредитні зобов`язання померлого. З посиланням на ст.ст.\~1218, 1219,\~1268,\~1281,\~1282 ЦК України\~позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь вищевказану суму боргу, яка вникла за кредитним договором № б/н від 24.09.2015р., а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 07 вересня 2022р. було відкрито спрощене позовне провадження у справі. Постановлено провести розгляд справи по суті 05 жовтня 2022 року без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Також, за клопотанням позивача, було витребувано докази. Копія ухвали про відкриття провадження разом з позовною заявою та додатками була направлена [PERSON] за зареєстрованою адресою її проживання. У визначений судом строк, відповідач не скористалася своїм правом на подання відзиву, клопотань про відкладення розгляду справи не подавала. Відтак, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, давши оцінку доводам позивача та представленим доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24 вересня 2015 року [PERSON] став клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, ідентифікувавшись та ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, позичальник отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування згідно умов договору. Згідно ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як вбачається з матеріалів справи, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі: надав позичальнику можливість користування кредитним лімітом у змінюваному розмірі з поступовим його збільшенням до 15000,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, а також випискою за договором б/н за період з 31.07.2014р. по 21.02.2022р. В силу п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із статтею 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, [PERSON] неналежно виконував свої зобов`язання тим самим порушував умови договору, що призвело до виникнення заборгованості за тілом кредиту станом на дату його смерті у розмірі 9452,17 грн. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Згідно зі статтею 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Дані правовідносини допускають правонаступництво в порядку спадкування. Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Положеннями ст.ст.\~1216,\~1218 ЦК України\~визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов`язки померлої особи, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1, 3\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Звертаючись до суду, позивач вказав, що відповідач постійно проживала із [PERSON] на момент його смерті, оскільки зареєстрована за тією ж адресою, що й спадкодавець, а відтак вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки заяви до нотаріуса про відмову від неї не подавала. Спільна реєстрація позичальника та відповідача за однією адресою була встановлена позивачем з копій їхніх паспортів. При відкритті провадження у справі, судом, за клопотанням позивача була витребувано з Центру надання адміністративних послуг м. Коломия довідку про склад сім`ї та осіб, які були зареєстровані разом з спадкодавцем [PERSON] станом на дату його смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] , а також з Коломийської міської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . Згідно листа в.о. начальника управління «Центр надання адміністративних послуг» Коломийської міської рали від 19.09.2022р. №1926/02-12-11 встановлено, що станом на 19.05.2020р. за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] , 1960 р.н., [PERSON] , 1989 р.н. та [PERSON] , 1994 р.н. З матеріалів спадкової справи судом було встановлено, що 26 травня 2021р. на підставі претензії АТ КБ «Приват Банк» від 12.05.2021р. була заведена спадкова справа після смерті [PERSON] . На момент заведення спадкової справи ніхто з спадкоємців за законом чи за заповітом до нотаріальної контори не звертався. 24 травня 2022р. [PERSON] та [PERSON] подали до Третьої Коломийської нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] з метою успадкування ними належної спадкодавцю 1/4 частки квартири [ADDRESS] . Заяви подані спадкоємцями у зв`язку з фактичним прийняттям спадщини, так як [PERSON] та [PERSON] проживали та були зареєстровані разом із спадкодавцем за однією адресою, що підтверджувалось довідкою ОСББ «Мазепи 292» за №11 від 24.05.2022р. та по реєстрації в паспортах. Згідно тієї ж довідки ОСББ, окрім [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , разом з ними також зареєстрована [PERSON] , шлюб з якою спадкодавцем було розірвано рішенням Коломийського міськрайонного суду від 10 вересня 2010 року, яке вступило в законну силу 21.09.2010р., що підтверджується відомостями Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб. Свідоцтвом про право власності на житло від 25.02.1997р. та випискою з інвентаризаційних матеріалів підтверджено, що квартира [ADDRESS] належить в рівних частках [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/4 частці кожному. 04 червня 2022р. державним нотаріусом Третьої Коломийської державної нотаріальної контори було видано свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 1/8 частку квартири [ADDRESS] [PERSON] та на 1/8 частку цієї ж кватири [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст. 1281 ЦК України, \~кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Судом встановлено, що вимоги вказаної статті позивачем дотримано, оскільки з позовом до відповідачки, банк звернувся 29 серпня 2022р., тобто в межах шестимісячного строку з дня отримання [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом. В силу положень\~ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» спадкоємці боржника є боржниками перед кредитором лише за умови прийняття спадщини та у межах вартості майна, одержаного у спадщину. В постанові від 06 листопада 2019 року по справі № 279/7765/15-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що у будь-якому випадку підлягає з`ясуванню коло осіб, які не лише визначені в законі або в заповіті як спадкоємці, але й прийняли спадщину у спосіб, визначений законом. Такий висновок зумовлений застереженням статті 1281 ЦК України щодо пред`явлення кредитором вимог лише до тих спадкоємців, які прийняли спадщину. У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку запроваджений механізм досягнення справедливого балансу між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця, з однієї сторони, та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців позичальника - боржника, з іншої. Дотримання цього балансу передбачає забезпечення задоволення вимог кредитора (кредиторів) спадкодавця за рахунок спадкового майна без порушення майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи. Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Під час вирішення питання процесуального правонаступництва сторони у справі спадкоємцем померлого спадкодавця суди мають з`ясовувати коло спадкоємців, обсяг матеріального правонаступництва для вирішення спору. При цьому підлягають врахуванню особливості, передбачені правилами статті 1282 ЦК України щодо об`єму успадкованого майна та співмірності вимог кредитора вартості частки в успадкованому майні спадкоємця, який відповідає перед кредитором лише у межах вартості прийнятої спадщини. Спадкоємець успадковує разом з правами спадкодавця його обов`язки, а тому саме від об`єму успадкованих прав та обов`язків залежить вибір спадкоємця щодо прийняття спадщини чи відмови від неї. Отже, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених\~статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. В даній справі судом встановлено, що після смерті спадкодавця майнові права на частку нерухомого майна успадкували два спадкоємці першої черги за законом, кожен з яких отримав по 1/8 частці квартири. Матеріали справи не містять даних про вартість одержаного [PERSON] у спадщину майна, однак виходячи з загальновідомих даних про ринкові ціни на нерухомість, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не виходять за межі та є співмірними з вартістю отриманої відповідачем частки успадкованого майна. При цьому суд також враховує, що спадкоємцями боржника являються [PERSON] та [PERSON] , однак вимоги банком пред`явлені лише до [PERSON] , а тому з останньої на користь позивача підлягає стягненню половина суми заборгованості її батька, що відповідатиме її обов`язку задовольнити вимоги кредитора у розмірі, який відповідає її частці у спадщині. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, на користь АТ КБ «Приватбанк» також підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем за сплату судового збору у розмірі 1240 грн. 50 коп., що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial