Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суд із позовом яким просить усунути їй перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстрації з будинку [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач вказує, що їй на праві власності належить 1/2 частина будинку [ADDRESS] . В частину будинку яка належить на праві власності позивачу самостійно вселилась сім`я [PERSON] не маючи на це ніяких законних підстав та проживала постійно користуючись комунальними послугами. На підставі рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 23 листопада 2016 року [PERSON] висилено з житлового будинку належного позивачу будинку. Позивачу також стало відомо про те, що в належному їй житловому будинку також зареєстрована малолітня [PERSON] [INFO] . Реєстрація осіб які не проживають будинку створює позивачу перешкоди у користуванні своєю власністю. Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] діюча в інтересах малолітньої [PERSON] проти задоволення позову, вказуючи на те, що вона не має змоги зареєструвати малолітню доньку в іншому житловому приміщенні. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] .(а.с.5) Згідно довідки виданої центром надання адміністративних послуг Крижанівської сільської ради за №2209 від 21 листопада 2019 року у будинку розташованому за адресою: [ADDRESS] зареєстрована окрім інших осіб [PERSON] , [INFO] . На виконання узвали суду від 26 квітня 2021 року службою у справах дітей Фонтанської сільської ради Одеської області виготовлено висновок про недоцільність зняття з реєстрації малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . У відповідно до наданого суду висновку 10.06.2021 здійснено візит за фактичною адресою проживання малолітньої [PERSON] : [ADDRESS] . Встановлено, що мати дитини [PERSON] , [INFO] , працює, орендує квартиру виховує самостійно трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Для виховання та розвитку дітей створені умови, санітарно-гігієнічні норми задовільні. Діти забезпечені всім необхідним (сезонний одяг, продуктовий запас харчування, іграшки). Належним чином виконуються батьківські обов`язки, права та законні інтереси дітей не порушуються. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] суд виходив з того, що згідно матеріалів справи знайшов своє підтвердження факт реєстрації [PERSON] в житловому будинку розташованому за адресою [ADDRESS] , яка у вказаному будинку фактично не проживає. Згідно наданого суду висновку органу опіки та піклування малолітня [PERSON] проживає разом із матір`ю, де створені всі умови для виховання та розвитку дітей, санітарно-гігієнічні норми задовільні. Діти забезпечені всім необхідним Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог частини першої статті319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із вимогами частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому відповідно до положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог статті 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом і втрачають це право, якщо відсутні в ньому без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно до вимог частин четвертої, п`ятої та шостої статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч.6 ст. 19 Сімейного кодексу України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. При ухваленні рішення суд не погоджується із висновком органу опіки та піклування Фонтанської сільської ради Одеської області від 26 квітня 2021 року, щодо недоцільність зняття з реєстрації малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , оскільки вказаний висновок є недостатньо обґрунтованим. Складаючи зазначений висновок орган опіки та піклування, обмежився дослідженням умов за адресою фактичного проживання малолітньої [PERSON] [ADDRESS] , вказавши, що за зазначеним місцем проживання створено всі умови для виховання та розвитку дитини. Наданий суду висновок не може бути прийнятий судом, як підстава для відмови у задоволенні позову оскільки не містить жодних обґрунтувань недоцільності зняття з реєстрації неповнолітньої [PERSON] , обстеження матеріально побутових умов проживання неповнолітньої в іншому місці не є аргументом доцільності реєстрації дитини у будинку належному сторонній особі. Частиною 5 с.19 Сімейного кодексу України передбачається, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд приймає до уваги триваючий між сторонами конфлікт, виниклий на ґрунті реєстрації проживання у належному [PERSON] будинку та вважає недоцільним подальше збереження реєстрації малолітньої дитини [PERSON] окремо від її батьків (законних представників), або хоча б одного з них. Реєстрація дитини у будинку сторонньої особи вочевидь не відповідає інтересам дитини та порушує право власника будинку на вільне розпорядження своїм майном. Згідно ч.3-4 ст.5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» зареєстрованим або задекларованим місцем проживання (перебування) особи віком до 10 років є зареєстроване або задеклароване місце проживання (перебування) її законних представників, або одного з них, з ким проживає дитина, за згодою іншого законного представника. Зареєстрованим або задекларованим місцем проживання (перебування) особи віком від 10 до 14 років є зареєстроване або задеклароване місце проживання (перебування) її законних представників, або одного з них, з ким проживає дитина, за згодою іншого законного представника, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Пунктом 16 постанови КМУ за №265 від 7 лютого 2022 р. «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад.» визначено, що місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Згідно абз. 2 частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи, крім інших підстав, здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Абзацом 3 п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживання. На підставі наведеного,

Outcome: approved