Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

До Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначає, що відповідно до рішення Хотинського районного суду в справі № 724/1637/18 від 11 січня 2019 року було стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи із 04 жовтня 2018 року та до повноліття дитини. 09.04.2019 року на підставі виконавчого листа № 724/1637/18 від 11.01.2019 року Хотинським відділом державної виконавчої служби в Дністровському районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) було відкрито виконавче провадження № 58834285 по примусовому стягненню аліментів, однак відповідач [PERSON] ухиляється від сплати аліментів, що підтверджується розрахунком заборгованості, відповідно до якого розмір заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.08.2022 року становить 31087,00 гривень. Зазначає, що відповідач за період з жовтня 2021 року по липень 2022 року включно, сума пені, яку відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивачки складає 31087,00 гривень. Підтримуючи вище викладене, представник позивача просить суд задовольнити позовну заяву та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 31087 (тридцять одну тисячу вісімдесят сім) гривень. Також просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 4000 гривень. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 01 вересня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить суд слухати справу у його відсутності та без участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду 29.09.2022 року подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, розгляд справи просив проводити у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що згідно рішення Хотинського районного суду в справі № 724/1637/18 від 11 січян 2019 року із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи стягнення із 04 жовтня 2018 року та до повноліття дитини, що підтверджується копією рішення суду (справа № 724/1637/18). Також судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який згідно рішення Хотинського районного суду Чернівецької області розірвано, що встановлено з матеріалів справи. Від шлюбних відносин в сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08 вересня 2016 року (а.с.7). Як вбачається з розрахунку заборгованості [PERSON] , станом на 01.08.2022 року у нього заборгованість по аліментам становить 31087 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, який надано Хотинським відділом державної виконавчої служби в Дністровському районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (а.с. 3). Відповідно до розрахунку пені нарахованої на суму по аліментам [PERSON] перед [PERSON] за період з жовтня 2021 року по липень 2022 року року включно вбачається, що сума нарахованої пені у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, станом на 01.08.2022 року становить 31087,00 гривень. Частиною 1 ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, суд погоджується з розрахунком пені, неустойки за прострочення сплати аліментів, який наданий представником позивача та становить у розмірі 31087,00 грн. та який не перевищує більше 100 відсотків розміру заборгованості. Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом ст. ст. 180, 181, 184 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Частино 1 ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України та статті 196 СК України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням. Обов`язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину, тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У статті 196 СК України не встановлено будь яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Зазначене узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 квітня 2019 року у справі 333/6020/16-ц (провадження № 14-61цс18). Матеріали справи свідчать про те, що відповідач був обізнаний про необхідність утримувати доньку [PERSON] , [INFO] на підставі відповідного виконавчого листа № 724/1637/18 від 11.01.2019 року, який видано Хотинським відділом державної виконавчої служби в Дністровському районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), на підставі якого було відкрито виконавче провадження № 58834285 по примусовому стягненню аліментів, проте свої зобов`язання вчасно не виконував. Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість по аліментах складає 31087 гривень, згідно розрахунку державного виконавця. Вказаний розрахунок відповідач не оспорював та позовні вимоги визнав в повному обсязі, надавши суду заяву про визнання позовних вимог. Таким чином суд вважає, що заборгованість за аліментами виникла з вини відповідача, а тому позивачка має право на стягнення з останнього неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в розмірі 31087 гривень. Враховуючи положення частини 1 статті 196 СК України, сума стягуваної пені, неустойки не перевищує суму заборгованості по аліментам. Враховуючи вище викладене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за простроченням сплати аліментів у сумі 31087 гривень. Щодо вирішення питання судових витрат то у відповідності до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Для цілей розподілу судових витрат суд бере до уваги: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Підтвердженням понесених витрат на правничу допомогу позивача є: -Договір про надання правничої допомоги від 16 серпня 2022 року укладений між адвокатом Боднарюком В.І. та Савчук А.І. -Договір про внесення змін та доповнень № 1 від 16 серпня 2022 року до договору про надання правової допомоги в якому зазначено, що адвокатом було надано клієнту юридичні послуги, а саме: усна консультація (800 грн.); оформлення позовної заяви (4 год. * 800), всього 4000 гривень. -Квитанція до прибуткового касового ордеру від 16.08.2022 року в якій зазначено, що адвокатом Боднарюком В.І. прийнято від [PERSON] суму 4000 грн. на підставі наданих послуг: оформлення позовної заяви та наданні консультації. -Ордер на надання правничої допомоги серія СЕ № 1047725 [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 16 серпня 2022 року адвокатом Боднарюком В.І. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до. ч. 6 ст. 141 ЦПК якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, суд вважає, що вказані докази є належними, достовірними та достатніми для підтвердження витрат позивача на правничу допомогу в сумі 4000 грн. та відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України судовий збір стягується з відповідача на користь держави в розмірі 992,40 грн., У відповідності до ч.6 ст. 137 ЦПК України відповідач не надав до суду клопотань, заяв про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тим самим не довів неспівмірність судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved