Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений між [PERSON] , померлим [INFO] , та [PERSON] , зареєстрований 14.10.1998 року в Криворізькій філії Універсальної товарної біржі «Нерухомість Н» за реєстраційним номером 449 в реєстровій книзі 156П-586 Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке БТІ» - дійсним. В обґрунтування позову навів наступне. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала йому на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 14 жовтня 1998 року Криворізькою філією Універсальної Товарної біржі «Нерухомість Н» за реєстраційним номером 449 в Криворізькому бюро технічної інвентаризації 14.10.1998 року з записом в реєстровій книзі №156П-586-586, що підтверджується довідкою з КП ДОР «Криворізьке БТІ» №176990 від 20.02.2020 року. Вищевказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна був укладений 14 жовтня 1998 року між [PERSON] , який продав належну йому квартиру за адресою: [ADDRESS] , та батьком позивача [PERSON] , який вищевказану квартиру купив. Оскільки батько позивача помер, даний договір не зберігся, текст договору у позивача відсутній. Позивач є спадкоємцем померлого [PERSON] першої черги за законом і у встановленому законом порядку прийняв спадщину. Інших спадкоємців померлого ані за законом, ані за заповітом, немає. 07 квітня 2021 року позивач звернувся до державного нотаріуса Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, але постановою нотаріуса від 07.04.2021 р. йому було відмовлено у видачі свідоцтва з тих підстав, шо документ, який посвідчує право власності на спадкову квартиру - договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований у Криворізькій філії Універсальної товарної біржі «Нерухомість Н», нотаріально не посвідчений. Тому, з метою реалізації свого права на спадкування, позивач змушений звернутися до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного батьком та відповідачем на товарній біржі дійсним. Згідно ст. 15 ЗУ "Про товарну біржу" від 10.12.1991 року угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. На підставі ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» та відповідно до прикінцевих положень договору, останній був 28.11.1998 року зареєстрований в Криворізькому філіалі Універсальної товарної біржі «Нерухомість Н» за №512. Після укладення договору купівлі продажу від 14.10.1998 року, [PERSON] зареєстрував право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , за собою в КП «Криворізьке БТІ» ДОР 14.10.1998 року із внесенням відповідного запису в реєстрову книгу №1156П-586-586. Відповідно до довідки №176990 від 20.02.2020 року КП ДОР «Криворізьке БТІ» згідно даних архівної справи, станом на 31.12.2012 року квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована на праві приватної власності в КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі 1156П-586-586 на ім`я [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого 14.10.1998 року на Криворізькій філії Універсальної товарної біржі «Нерухомість Н», реєстраційний номер 449. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому за життя нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Оскільки [PERSON] за життя розпорядження своїм майном на випадок смерті не здійснив, що підтверджується відомостями, наданими державним нотаріусом Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М., тому його спадкоємці спадкують належне йому майно за законом. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом як син померлого, що підтверджується свідоцтвом про його народження, свідоцтвом про шлюб батьків. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Правовідносини з порядку належного оформлення та форми договору купівлі- продажу нерухомого майна, регулюються ст.241 ЦК УРСР 1963 року, норми якого діяли на момент укладення угоди, дійсність якої позивач має намір підтвердити в судовому порядку. За змістом ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.241 ЦК УРСР (в редакції, чинній на момент укладення оспорюваного договору), за договором купівлі-продажу між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем, яке він одержує. Згідно з ст. 242 ЦК УРСР до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін. Відповідно до ст.227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. При цьому, згідно 4.2 ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» (в редакції, діючій на час укладення договору) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Аналіз вказаних норм в їх сукупності свідчить про існування колізії в матеріальних нормах, що визначали вимоги до форми угоди щодо відчуження нерухомого майна, на момент її укладення. Згідно з приписами ч.2 ст.47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або часткові виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною; в цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Оспорюваний договір купівлі-продажу від 14.10.1998 року дійсно підлягав нотаріальному посвідченню, однак не був нотаріально оформлений з посиланням на ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року (в редакції, чинній на момент укладення договору). Так, під час укладення вказаної угоди [PERSON] не посвідчив його нотаріально, вважаючи достатніми його реєстрацію на товарній біржі та в КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» ДОР. \~ \~ \~ \~ Квартиру було продано за 7000 гривень, грошові кошти у розмірі 7000 гривен продавець отримав від покупця до підписання цього договору. Правочин обома сторонами повністю виконаний: відповідачем було звільнено квартиру, передані ключі, він знявся з реєстрації за вказаною адресою. Ні заперечень, зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв. Батько позивача та сам позивач користувалися цією квартиру протягом 23-х років для постійного проживання, позивач досі зареєстрований за вказаною адресою, регулярно сплачує комунальні платежі та утримує квартиру в належному санітарно-технічному стані. Відповідно до затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури г житлової політики України від 09.06.1998 року за № 121 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 червня 1998 року за № 399/2839 Інструкції про порядок держави реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб (пункт 1 п\\п 1.5.-1.7.) державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюють державні комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації. Державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов`язковою для власників, незалежно від форми власності. Реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна провадиться на підставі правовстановлювальних документів за рахунок коштів власників нерухомого майна. До переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна відноситься зокрема договір купівлі-продажу, міни, зареєстровані біржею (пункт 9 додатку № 1 до Інструкції). [PERSON] зареєстрував договір купівлі-продажу нерухомого майна на підставі біржової угоди в Криворізькому БТІ на своє ім`я. Отже, право власності [PERSON] на нерухоме майно, було набуто відповідно до діючого на той час законодавства, визнавалося державою і ніким не оскаржено. На даний момент нотаріально посвідчити договір не має можливості, оскільки [PERSON] , сторона по договору купівлі-продажу, помер. Оскільки сторони при укладенні договору міни нерухомого майна від 14.10.1998 року домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне виконання договору, та на сьогоднішній день за [PERSON] зареєстровано право власності на нерухоме майно в державних органах реєстрації майна. Проте посвідчити угоду у нотаріуса не є можливим, адже [PERSON] [INFO] помер, позивач як його син і спадкоємець, позбавлений можливості оформити спадщину у нотаріальній конторі. Враховуючи вищевикладене, та те, що між сторонами відбулося повне виконання договору, всі істотні його умови погоджені, загальних договірних засад та прав і свобод сторін договору не порушують, угода купівлі-продажу фактично відбулася з передачею сторонами одна одній майна та грошей, право власності на нерухоме майно належним чином зареєстроване за батьком позивача, [PERSON] , тому позивач вимушений звернутися до суду з проханням договір купівлі-продажу від 14.10.1998 визнати дійсним. У судове засідання позивач не з`явився, від представника позивача до суду надійшла заява, в якій він просить, справу розглядати за його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, відзиву на подавав, у зв`язку з чим на підставі ст. 280 ЦПК України, за згодою представника позивача, судом проведено заочний розгляд справи. Представник третьої особи: Універсальної товарної біржи «Нерухомість Н» (Криворізька філія), в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: довідка КП ДОР «КБТІ» (а.с. 7), постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 9), технічний паспорт (а.с. 10), свідоцтво про смерть (а.с. 12), витяг з державного реєстру (а.с. 13), довідка (а.с. 14), витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с. 15), свідоцтво про народження (а.с. 16), свідоцтво про шлюб (а.с. 17), довідка (а.с. 20), адвокатський запит (а.с. 21), відповідь на запит (а.с. 22), договір купівлі продажу (а.с.46). Суд,

Outcome: approved