Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-06 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Чернявський В.В., приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Карташова Т.М., про визнання заповіту недійсним. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті батька залишилось спадкове майно у вигляді трьох житлових будинків, земельних ділянок, земельної частки (паю), та автомобілів, власного бізнесу. При житті батько склав заповіт, який був посвідченийприватним нотаріусом Запорізького МНО Чернявським В.В., яким він заповів три ділянки землі на території Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області та 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дружині [PERSON] , 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , сину [PERSON] , земельну ділянку, що розташована на території ст. Комунальник Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області та житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] - сину [PERSON] . Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, у встановленому законом порядку звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. При яких обставинах було складено заповіт батьком, йому не відомо, однак позивач просить визнати заповіт недійсним, оскільки батько на протязі життя зловживав спиртними напоями, а на момент укладання заповіту зі слів родичів та знайомих, він дуже хворів, потребував постійного стороннього догляду, не міг самостійно себе обслуговувати, у нього пропадала пам`ять, були очевидні ознаки психічного розладу. Також позивачу відомо, що на час підписання заповіту батько погано себе почував, не усвідомлював своїх дій та не міг керувати ними. З наведених підстав, відповідно до ч.1 ст. 225 ЦК України, просить визнати недійсним заповіт, складений [PERSON] 13.01.2015, який був посвідченийприватним нотаріусом Запорізького МНО Чернявським В.В. Відповідачами надано заперечення на позовну заяву, у яких вони стверджують, що [PERSON] на момент складання оспорюваного позивачем заповіту психічних порушень не виявляв, а лише мав тяжкий стан здоров`я, що ніяким чином на стан його дієздатності не впливав. Доводи позову вважають надуманими, нічим не обґрунтованими, і просять у його задоволенні відмовити. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.09.2015 відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 07.10.2015 за клопотанням представника позивача судом витребувано письмові докази, а саме, копію спадкової справи, відомості і історії хвороби [PERSON] , його амбулаторну картку. Ухвалами суду від 15.01.2016 за клопотанням представника позивача судом витребувано письмові докази, а саме, відомості щодо перебування [PERSON] на лікуванні у зазначених медичних закладах, висновок експерта за результатами судово-медичної експертизи трупа, а також відомості з органу пенсійного фонду і місця роботи померлого. Ухвалою суду від 08.06.2016 за клопотанням представника позивача судом призначено судово-психіатричну (посмертну) експертизу, проведення якої доручено експертам КЗ «Запорізька обласна психіатрична лікарня», провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. Ухвалою суду від 01.06.2016 витребувані додаткові медичні документи [PERSON] . Згідно розпорядження керівника апарату Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.09.2017 №546 призначений повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із закінченням повноважень головуючого судді. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 19.09.2017 визначено новий склад суду (головуючий суддя Турбіна Т.Ф.). Ухвалою від 19.09.2017 справа прийнята провадження судді Турбіної Т.Ф. Ухвалою суду від 04.12.2017 відновлено провадження у справі. Розгляд справи розпочато спочатку, за клопотанням сторін зі стадії підготовчого провадження. Ухвалою суду від 06.06.2018 задоволено клопотання про витребування додаткових документів у приватного нотаріуса, який посвідчував спірний заповіт. Ухвалою суду від 06.06.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 01.04.2021 задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] про призначення у справі повторної посмертної судово-психіатричної експертизи, проведення якої доручено експертам Київського міського центру судово-психіатричної експертизи. Провадження у справі зупинено до закінчення проведення експертизи. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 08.06.2022 ухвала суду від 01.04.2021 про призначення у справі повторної посмертної судово-психіатричної експертизи залишена без змін. Ухвалою суду від 10.12.2021 відновлено провадження у справі. В судове засідання позивач, його представник неодноразово не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Відповідачі, їх представники звернулись до суду із заявою про розгляд справи за їх відсутності. Просили у задоволенні позову відмовити. Треті особи не з`явились, звернулись із заявами про розгляд справи без їх участі. Враховуючи тривалість\~і стадію\~розгляду справи,\~наявність на\~час розгляду\~справи обставин,\~за яких\~позивач об`єктивно\~не може\~з`явитись у\~судове засідання,\~а також\~заяву представника\~відповідачів про\~подальший розгляд\~справи без\~їх участі,\~суд дійшов\~висновку,\~що їх\~неявка не\~перешкоджає розгляду\~справи по\~суті,\~ і\~ухвалив вирішити\~справу за\~відсутності її\~учасників,на підставі наявних у ній даних та доказів, відповідно до ст.223 ЦПК України. Оскільки в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами та витребувані судом докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81\~ЦПК України\~передбачено,\~що кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами і\~іншими учасниками\~справи.\~Доказування не\~може ґрунтуватися\~на припущеннях.Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] , його батьком є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим Партизанською селищною радою Генічеського району Херсонської області. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим повторно 26.03.2015 Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, Серія [NUMBER] . Згідно довідки виконавчого комітету Сонячної сільської ради №436 від 06.08.2015, на час смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , з 2006 року по день смерті. Згідно з висновком експерта № 555 від 15.02.2015 про експертизу трупа [PERSON] . КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР, причиною смерті [PERSON] є злоякісне новоутворення аденокарценома шлунку з метастазами в печінку, при явищах ендогенної інтоксикації. При експертизі трупа [PERSON] будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено. При судово-токсикологічній експертизі крові алкоголів не виявлено, отже перед смертю [PERSON] був тверезий. За життя [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений 13.01.2015 приватним нотаріусом Запорізького МНО Чернявським В.В., яким він заповів усе своє майно дружині [PERSON] , синам [PERSON] , [PERSON] . У зв`язку з тим, що [PERSON] не може прочитати текст заповіту уголос, за його дорученням, в його та нотаріуса присутності, текст заповіту до його підписання зачитаний уголос запрошеними ним свідками: [PERSON] , [PERSON] . У зв`язку зі станом здоров`я [PERSON] , за його дорученням, у його та нотаріуса присутності, о 15 год. 00 хв. 13.01.2015 текст заповіту був підписаний [PERSON] . У зв`язку зі станом здоров`я заповідача, заповіт складено та посвідчено у дома за адресою: [ADDRESS] . На виконання ухвали суду приватним нотаріусом Запорізького МНО Чернявським В.В. надано інформацію, що згідно запису в Журналі обліку викликів нотаріуса для вчинення нотаріальних дій поза приміщенням нотаріальної контори, а саме, посвідчення заповіту від імені [PERSON] , за р. №22 є «хвороба». Згідно пояснень приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чернявського В.В. (№204/01-16 від 29.09.2015) у зв`язку зі станом здоров`я заповідача, у зв`язку з тим, що заповідач не міг самостійно вголос прочитати заповіт, у відповідності до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом МЮУ від 22.02.2012 №296/5, заповіт було посвідчено за адресою [ADDRESS] , в присутності двох свідків. Особу заповідача було встановлено, дієздатність перевірено. Згідно матеріалів спадкової справи, спадкоємці [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 16.07.2015 звернулись із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Карташової Т.М., на підставі їх заяв заведено спадкову справу №63/2015 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Позивач [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Карташової Т.М. 06.08.2015. Зважаючи на підстави для визнання заповіту недійсним, якими позивач визначив не усвідомлення спадкодавцем на час складання заповіту значення своїх дій та неможливість керувати ними, судом допитано свідків, витребувано і досліджено медичні документи [PERSON] , а також у справі призначено посмертну судово-психіатричну експертизу. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] засвідчила, що у якості лікаря Запорізької ЦРЛ восени 2014 року надавала [PERSON] медично-діагностичну допомогу з ультразвуковим обстеженням органів черевної порожнини. На даний час пам`ятає, що [PERSON] з`явився у супроводі дружини, будь-яких психічних і поведінкових порушень у нього не спостерігалося. При зазначеному обстеженні у [PERSON] було виявлено прояви чи цирозу, чи метастатичного ураження печінки. Допитана у якості свідка [PERSON] засвідчила, що вона у шлюбі з [PERSON] проживала близько 40 років. Чоловік на протязі життя черепно-мозкових травм не отримував, свої наміри стосовно заповідання свого майна планував приблизно ще за два роки до укладання заповіту. Хвороба [PERSON] спочатку проявилась появою у нього пожовтіння шкіри тіла, але він продовжував лишатись, як і раніше, енергійним, відмовлявся від обстежень та будь-якого лікування. З цього приводу його оглянув дільничний терапевт, який порадив пройти УЗД-обстеження внутрішніх органів. Свідок разом з дітьми умовили [PERSON] пройти таке обстеження. Після проведеного обстеження він продовжував висловлювати своє нерозуміння необхідності його проведеного та заявляв, що він здоровий і хворим себе не почуває. Приблизно у той же період у нього з`явився набряк ноги, в ній з`явились болі. Свій заповіт чоловік уклав самостійно. Всі пов`язані з цим події відбувались за його вказівками, згідно його волі і під безпосереднім його керівництвом. На той час чоловік став більше сидіти, але по кімнаті пересувався. Поведінка його не змінилась. Допитаний у якості свідка [PERSON] засвідчив, що батько на протязі життя був повністю адекватним. Захворівши, він виявляв лише прояви слабкості, але продовжував все розуміти і був цілком нормальним, вів себе адекватно, не замовлявся. Свідок спілкувався з батьком про всі їхні буденні справи, зокрема, про виклик свідка до військкомату. На думку свідка, на протязі усієї хвороби батько порушень свідомості не виявляв і в останній день теж все розумів. Свідку невідомо, щоб батько приймав будь-які сильнодіючі знеболюючі медичні засоби. За інформацією КЗ «Запорізька центральна районна лікарня» Запорізької районної ради від 09.12.2015 №01-13/2590, наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів, [PERSON] з 01.01.2013 за стаціонарним лікуванням не звертався. За інформацією КЗ «Міська клінічна лікарні №3» від 10.02.2016 №02/31, наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів, [PERSON] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] , за період 2013-2015 років до лікарняного закладу не звертався, у журналах реєстрації не зафіксований. За інформацією КУ «Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня №9» від 12.02.2016 №38/01-6, наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів, [PERSON] , проживаючий за адресою [ADDRESS] , за період 2013-2015 років на стаціонарному лікуванні не перебував. За узагальненими даними дослідженої судом медичної документації, [PERSON] на протязі життя проявів будь-яких психічних порушень не виявляв, за медичною допомогою з цього приводу нікуди не звертався та на обліку у психіатра не перебував (медична карта амбулаторного хворого [PERSON] №43753 КУ «ЗОК Онкодиспансер» ЗОР, медична карта амбулаторного хворого [PERSON] КЗ «Запорізька центральна районна лікарня», амбулаторна картка Носова М.П. КУ «Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня №9»). Так, згідно медичної документації [PERSON] в період з початку 2009 року по початок 2014 року за амбулаторною медичною допомогою до поліклініки не звертався. У січні 2014 року отримував амбулаторну медичну допомогу хірурга поліклініки з приводу отриманого у побуті само травмування грудної клітки. На прийомі у лікаря 08.09.2014 [PERSON] звертався за амбулаторною медичною допомогою до сімейного лікаря зі скаргами на больові відчуття в спині, при цьому наявності психічної патології лікарем не констатувалось, було встановлено соматичний діагноз та призначено дообстеження, зокрема ультразвукове обстеженні внутрішніх органів. У грудні 2014 року хворий звертався до КУ «ЗОК Онкодиспансер» ЗОР, неодноразово оглядався дільничним терапевтом вдома, при огляді 30.12.2014 лікарем зазначено «стан важкий, хворий лежить у ліжку, астенізований, блідий, кахектичний. Обслуговувати себе не може». Описано соматичний стан. Встановлено діагноз «Метастази печінки без первинно виявленої локалізації. Ішемічна хвороба, кардіосклероз, судинна недостатність II ступеню». Рекомендовано консультацію онколога (для уточнення діагнозу) та призначена амбулаторна медикаментозна терапія. У січні 2015 року, в період після посвідчення спірного заповіту, [PERSON] також неодноразово оглядався дільничним терапевтом у нього вдома. При огляді 15.01.2015 лікарем описано об`єктивний соматичний стан [PERSON] , відповідний його стану при попередніх його оглядах лікарем. Діагностовано попередньо наявні хронічні соматичні та онкологічна патології, призначено амбулаторну медикаментозну терапію. Лише з кінця січня 2015 року у медичній документації лікарем почали констатуватись прояви порушеної свідомості по типу «сопорозного стану» (огляди 29.01.2015 і 06.02.2015). Згідно з\~висновком експерта\~№277\~від 11.05.2017 КЗ\~«Запорізька обласна\~психіатрична лікарня», [PERSON] в момент складання заповіту від 13.01.2015 виявляв ознаки психічного розладу у вигляді органічного астенічного розладу вираженого ступеню змішаного ґенезу - токсичного (ракова інтоксикація, обумовлена злоякісним новоутворенням) та судинного (дисциркуляторна енцефалопатія, артеріальна гіпертензія, цукровий діабет). В момент складання заповіту ступінь психічних розладів був такий, що він не міг розуміти значення своїх дій і керувати ними. Експертиза складена та підписана судовими експертами Паталах Ф.В., [PERSON] , [PERSON] . Суд відхиляє вказаний доказ з огляду на його сумнівність, викликану відсутністю у висновку експерта обґрунтування можливості виявити ступінь вираженості психічних розладів [PERSON] за відсутності у підекспертного будь-яких психічних, поведінкових порушень згідно медичної документації, про що зазначено також в описовій частині висновку експерта, та неможливістю усунути сумнівність висновку шляхом пояснень експерта в судовому засіданні. З урахуванням наведених обставин, з метою встановлення психічного стану [PERSON] на час посвідчення заповіту, судом було задоволено клопотання відповідачів і призначено повторну посмертну судово-психіатричну експертизу. Згідно висновку повторної посмертної судової психіатричної експертизи, [PERSON] на час складання заповіту від 13.01.2015 виявляв психічні порушення у вигляді органічного ураження головного травматично-судинно-інтоксикаційного ґенезу з астенічним синдромом і за своїм психічним станом у повній мірі усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними. [PERSON] на час складання заповіту від 13.01.2015 за своїм психічним станом у повній мірі усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними. При проведенні експертного дослідження експертами взято до уваги показання допитаних судом свідків, які вказують на відсутність у підекспертного будь-яких психічних, поведінкових порушень як на протязі осені 2014 року - зими 2015 року, так і на момент укладання ним свого заповіту, відомості про [PERSON] з його медичної документації, згідно якої в середині 90-х років підекспертний переніс черепно-мозкову травму, що не супроводжувалось появою у нього певних психічних чи поведінкових порушень, але ускладнилось виникненням періодичних головних болей з запамороченнями, нестійкості артеріального тиску, «шумом» в голові, деяким ослабленням зору. З цих приводів підекспертний в період з весни 2003 року по зиму 2009 року 4 рази перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні місцевої лікарні, коли у нього наявності будь-яких психічних порушень не відмічалось. В період 2010 року - другої половини 2014 року підекспертний фактично за медичною допомогою нікуди не звертався та почував себе цілком задовільно, продовжував жити своїм буденним життям, працював. На тлі виникнення у підекспертного онкологічної патології внутрішніх органів (аденокарцинома шлунку з метастатичним ураженням печінки) у підекспертного, починаючи з листопада-грудня 2014 року відмічалась симптоматика порушень здоров`я переважно соматичного та астенічного характеру. З цього приводу підекспертному дільничним терапевтом надавалась амбулаторна медична допомога, коли при оглядах від 25.12.2014, 26.12.2014 та 30.12.2014 у підекспертного констатувалась симптоматика астенічних соматичних порушень («різка слабкість, переважно лежить у ліжку, відсутність апетиту, блідий, кахектичний); загальний стан підекспертного лікарем оцінювався, як тяжкий. При цьому у медичній документації підекспертного наявності певних психічних і поведінкових порушень не констатувалось. Згідно з вище приведеним узагальненим аналізом відомостей про підекспертного з матеріалів цивільної справи та медичної документації підекспертного, експерти дійшли висновку, що [PERSON] на період часу, що цікавить суд, на тлі наявних у нього наслідків черепно-мозкової травми (1996 р.) та онкологічної патології внутрішніх органів, виявляв психічні і поведінкові порушення астенічного характеру і за своїм психічним станом на 13.01.2015 усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними. У постановах Верховного Суду вказується, що розгляд вимог про визнання правочину недійсним на підставі статті 225 ЦК України здійснюється з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, які підтверджують чи спростовують доводи позивача про те, що в момент укладення оспорюваного правочину особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними (постанова Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року у справі № 6-9цс12; постанова Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року у справі №6-1531цс16; постанова Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №161/17119/16-ц; постанова Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі №522/25597/13-ц; постанова Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі №311/3823/15). Тобто висновок експертизи є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами. На думку суду, вказаний висновок експерта в повній мірі ґрунтується на відомостях, що стосуються психічного стану особи (анамнез життя, анамнез хвороби, дані клінічного дослідження особи, виявлені під час проведення експертизи), отриманих при дослідженні поданих на експертизу об`єктів, є допустимим і належним доказом, який узгоджується з іншими доказами і у сукупності з ними дає змогу дійти обґрунтованого висновку щодо психічного стану\~ [PERSON] \~на час\~посвідчення ним\~спірного заповіту,\~та не викликає сумнівів щодо його правильності. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно зі ст.ст. 1247, 1248 ЦК України до форми заповіту встановлюються загальні вимоги, а саме заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання, заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251, 1252 цього Кодексу. Частиною другою ст. 1257 ЦК України передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до частини першої ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Згідно статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 18 лютого 2021 року у справі № 727/9908/17-ц, задоволення позову про визнання правочину недійсним з підстав, передбачених\~статтею 225 ЦК України, можливо лише у разі визначення експертним висновком стану абсолютної неспроможності особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними. Суд виходить із презумпції психічного здоров`я особи, суть якої полягає у тому, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та у порядку, передбачених іншими законами України. Суд оцінивши вказані докази у справі в їх сукупності, дійшов висновку, що ними не було достеменно доведено, що [PERSON] у момент складання оспорюваного заповіту не усвідомлював значення своїх дій, а отже, волевиявлення заповідача на складання оспорюваного заповіту було вільним і відповідало його внутрішній волі. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] є необґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed