Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

06 жовтня 2015 року Акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 11.10.2006 укладено кредитний договір № DNH4KP85701396, за яким позичальник отримав кредит у розмірі 8 840, 00 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав та надав позичальнику кредит на суму 8 840,00 грн. Станом на 22.09.2015 року заборгованість [PERSON] складає 162 653,25 грн., яка складається з наступного: 6120, 00 грн. - заборгованість за кредитом, 48 179,94 грн - по процентам за користування кредитом, 108353,31 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором. Рішеннями Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.11.2012 та від 10.07.2014 на користь АТ КБ «ПриватБанк» стягнуто 73 572,18 грн, тобто з відповідача підлягає стягненню сума 89 081,07 грн, 500,00 грн штраф (фіксована частина), 4454,05 грн - штраф (процентна складова).Оскільки позичальником належним чином не виконувалися грошові зобов`язання, передбачені умовами кредитного договору, позивач, зважаючи на наявність простроченої заборгованості, просить суд стягнути з [PERSON] , суму заборгованості у розмірі 94 035,12 грн. та судові витрати. Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23.10.2015 позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] задоволено повністю, стягнуто з останнього на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 94 035,12 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 410,53 грн. 05.09.2022 [PERSON] звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду від 23.10.2015, у заяві посилається на те, що позивачем при зверненні до суду пропущено строк позовної давності. Крім того розмір заборгованості по процентам значно перевищує заборгованість за кредитом, що також є не припустимим. Додатково повідомила, що з 14 лютого 2007 року відповідно до свідоцтва про шлюб змінила прізвище на [PERSON] . Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23.09.2022 заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23.10.2015 по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] скасоване, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Справа розглядається у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, про що повідомлені належним чином усі учасники. Представник позивача, [PERSON] в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином з дотриманням вимог ст. 130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином з дотриманням вимог ст. 130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача, адвокат Охмак В.І. в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та просив відмовити в повному обсязі. На підставі встановленого, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову відповідно до наступного. Згідно з ч.1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626,628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.\~ 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Судом встановлено, що 11 жовтня 2006 року [PERSON] була підписана заява позичальника № [NUMBER] до АТ КБ «ПриватБанк», згідно якої Банк надав Позичальнику строковий кредит у сумі 8 840,00 грн. на строк 36 місяця по 12.10.2009 року включно, з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 2,09% у місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту в обмін на зобов`язання Позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, в обумолених у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки, а також сплати комісії, яка зазначена в Умовах. Позивач при зверненні до суду зазначає, що станом на 22.09.2015 заборгованість [PERSON] складає 162 653, 25 грн., з яких сума заборгованості за кредитом - 6120,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 48179,94 грн., заборгованість пені за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором - 108 353,31 грн. Рішеннями Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.11.2012 та 10.07.2014 стягнуто заборгованість по кредитному договору у розмірі 73 572,18 грн. Тобто на сьогодні різниця становить 89 081,07 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 4454,05 грн. Судом встановлено, що в підписаній відповідачем заяві-позичальника позичальника не встановлені та не погоджені розміри нарахувань комісії та штрафів. Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт») відповідачем не підписані. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», а також те, що ці документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами саме у зазначених банком розмірах і порядку нарахування. Відповідно до положень ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до частини 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Абзац 1 частини 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлює, що договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. З огляду на те, що для кредитних договорів законом встановлена обов`язкова письмова форма, будь-який текст, який є частиною відповідного договору має бути підписаний сторонами. Без підпису сторін такий текст не може вважатися частиною кредитного договору і є нікчемним в силу ст. 1055 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до приписів постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17 провадження № 14-131цс19), Велика Палата Верховного Суду наголошує про неможливість застосування до вказаних правовідносин правил ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період: з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Отже, за таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Відповідача Умови надання споживчого кредиту, відсутність у заяві позичальника домовленості про розмір сплати комісії та штрафів, надані Банком Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт») не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт»), з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника.\~ Таким чином, позивачем не доведено наявність договірних відносин між нами щодо розміру та сплати комісії, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Отже, позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено підстави для нарахування комісії та штрафів. Окрім того, відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, розглянувши яке, суд приходить до наступного. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Суд враховує, що кредитні кошти згідно заяви позичальника були надані на строк з 11.10.2006 по 12.10.2009, згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачам, оплати за договором [PERSON] здійснювалися частково, позивач звернувся до суду 06.10.2015, а тому з урахуванням передбаченого законом трирічного стоку позовної давності суд приходить до висновку про сплив позовної давності за вимогами банку до [PERSON] , оскільки перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі почався зі спливом останнього дня строку надання кредиту (до 12.10.2009), тобто з 13.10.2009 та закінчився 13.10.2012. Враховуючи, що відповідач заявив клопотання про застосування стоку позовної давності, приймаючи до уваги перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі почався зі спливом останнього дня строку надання кредиту (до 12.10.2009), тобто з 13.10.2009 та закінчився 13.10.2012, а позов надійшов до суду у 06.10.2015, тобто за межами трирічного строку позовної давності, тому відповідно до вимог ч.4 ст. 267 ЦК України в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Враховуючи викладене та те, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed