Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В позовній заяві посилається на те, що з відповідачем вона проживала у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано за рішенням Хустського районного суду від 21.12.2020 року. За час проживання у шлюбі у них народилась одна дитина, син [PERSON] - [INFO] , який проживає разом із позивачкою та знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Зазначає, що відповідач проживає окремо, вихованням сина не займається, будь-якої матеріальної допомоги на його утримання не надає. Відповідач не має постійного місця праці, однак також не має інших утриманців, є молодою, фізично здоровою людиною, а тому просить визначити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі по 3000 гривень щомісячно, до досягнення ним повноліття.\~\~ В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Просила суд слухати справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, на адресу суду відповідач подав відзив, в якому частково визнає позовні вимоги в розмірі 1500 грн. Відповідно до ч.3 ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано за рішенням Хустського районного суду від 21.12.2020 року, справа № 309/2521/20 р. З матеріалів справи вбачається, що у сторін під час проживання у шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки про склад сім`ї виданої виконавчим комітетом Хустської міської ради №6170 від 08.09.2022 року, неповнолітній син сторін проживає з позивачкою, дану обставину у поданому до суду відзиві, не заперечив і сам відповідач. В позові [PERSON] зазначає, що відповідач не надає коштів на утримання дитини, відповідач у відзиві заперечив даний факт, стверджуючи що регулярно надає кошти позивачці при першій потребі. Доказів на підтвердження заявлених обставин сторонами не надано. У відзиві відповідач стверджує, що є хворою людиною та потребує постійного лікування, однак не додає до матеріалів справи жодних доказів щодо стану здоров`я та матеріального стану, а відтак суд не бере до уваги дані доводи. Відповідач також ствердив, що позивачка має значні доходи, однак до матеріалів справи не додано жодного доказу в підтвердження даної обставини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України визначаються судовим рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей».\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до Закону України від 17.05.2017 року № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" : пункт 2 статті 182 СК України було викладено у наступній редакції «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Підчас судового розгляду даної справи не встановлено доказів, які б підтверджували факт працевлаштування відповідача на постійному місці роботи та отримання стабільних і значних доходів, за рахунок яких можливо б визначити розмір аліментів, що просить позивач у свої позовній заяві, а тому позовні вимоги слід задовольнити частково. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 992 грн. 40 гривень. Згідно ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial