Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дати пред`явлення позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог зазначила, що 21 вересня 2013 р. між нею та відповідачем укладено шлюб, який був зареєстрований 21 вересня 2013 р. у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстицій у м.Києві, про що в книзі реєстрації актів про одруження 2013 року вересня місяця 21 числа зроблено запис за №851. Від шлюбу у сторін є дитина [PERSON] , [INFO] . З кінця 2017 р. шлюбне життя не склалось, і сторони вирішили проживати окремо, хоча і знаходяться у зареєстрованому шлюбі. Дитина живе разом з позивачем. Усі обов`язки щодо утримання та виховання позивач несе самостійно. Ухвалою суду від 05.08.2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. До початку судового засідання позивачка подала письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутністю, позов задовольнити та ухвалити відповідне рішення. До початку судового засідання відповідач подав письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутністю, позов визнав повністю, просив задовольнити та ухвалити відповідне рішення. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за таких підстав. Судом встановлено, що 21 вересня 2013 р. між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований 21 вересня 2013 р. у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстицій у м.Києві, про що в книзі реєстрації актів про одруження 2013 року вересня місяця 21 числа зроблено запис за №851. Від шлюбу у сторін є дитина [PERSON] , [INFO] . Сторони у справі є батьками малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1495 від 28.07.2015 року. На момент розгляду справи дитина проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ЖБК «Верстат-11» від 04.07.2022 року. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Дитина проживає разом з матір`ю, сторони не досягли згоди щодо розміру матеріального утримання сина. У відповідності до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте, згоди щодо добровільного порядку здійснення свого обов`язку між позивачем та відповідачем не досягнуто. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Суд вважає, що визначений позивачем розмір аліментів на утримання дитини - 1/4 частина з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, є достатнім, справедливим, та не буде порушувати майнові права дітей та його батьків. При цьому, суд зазначає, що позивач в разі наявності підстав не позбавлений права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину, зміни способу стягнення аліментів, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved