Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що вжовтні 2019 року познайомилась з відповідачем [PERSON] , з яким почала зустрічатись, а з грудня 2019 року почали спільно проживати як сім`я без реєстрації шлюбу. Для зміцнення сім`ї, вони вирішили народити спільну дитину. Оскільки довший час, вона, позивач, не могла завагітніти, тому вони спільно з відповідачем звернулись за допомогою до медичних працівників в Державний заклад «Прикарпатський центр репродукції людини». Після проведення ряду обстежень та консультацій з лікарями вказаного медичного закладу, вони вирішили провести ЕКО (Екстракорпоральне запліднення). У вересні 2020 року медичними працівниками ДК «Прикарпатський центр репродукції людини» за їх спільною заявою щодо застосування допоміжних репродуктивних технологій, їй було проведено ЕКО. Після даної процедури, вона завагітніла та [INFO] народила дитину - [PERSON] . Пологи були передчасними, тому вона з дитиною в період з 14.04.2021 року по 14.05.2021 рік знаходилась на лікуванні в Івано-Франківському обласному перинатальному центрі. Відповідач за весь час їхнього перебування в перинатальному центрі жодного разу їх не відвідав. Перший раз побачив сина при виписці - 14.05.2021 року. В травні 2021 року Коломийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та на підставі ч.1 ст. 135 СК України, проведено реєстрацію народження сина та видано свідоцтво про народження дитини - [PERSON] . Також в травні 2021 року відбулося хрещення сина [PERSON] . Після хрещення сина, відповідач ще деякий час цікавився дитиною, проте згодом, перестав цікавитися здоров`ям дитини, надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та брати безпосередню участь у вихованні дитини. На даний час відповідач не визнає своє батьківство, тому, вона змушена звернутись до суду з даним позовом за захистом своїх прав. Крім того, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В добровільному порядку домовитись з ним щодо сплати аліментів на утримання дитини не представилося можливим. Дитина часто хворіє, потрібно значні кошти на лікування сина. Вона, позивач, на даний час не працює, так як здійснює догляд за дитиною до досягнення трирічного віку. Їй самій важко утримувати дитину. Враховуючи підвищення цін на оплату житлово-комунальних послуг, підвищення цін на продукти харчування, одяг, інші необхідні речі повсякденного вжитку, вона не може в повній мірі забезпечити дитину матеріально. Відповідач, є здоровим, працездатним та матеріально забезпеченим. Працює офіційно в Коломийському відділі поліції ГУНП в Івано-Франківській області на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції та отримує високу заробітну плату, а тому може сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. На підставі вищенаведеного позивач просить суд, визнати відповідача [PERSON] , [INFO] , батьком дитини, [PERSON] , [INFO] , внести зміни до актового запису № 403 про народження [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого Коломийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у К оломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), зазначивши батьком - відповідача [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від всіх видів його доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Юркевич Х.М. подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просила задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Репало О.О. подав до суду відзив, в якому просив позов задовільнити частково, відмовити в стягненні з відповідача судових витрат, оскільки відповідач є учасником бойових дій і звільнений від сплати судового збору, в решті відповідач позов визнав. Представник Коломийського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без їх участі, проти позову не заперечили. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Матеріалами справи встановлено, що згідно виписки з карти подружньої пари № [NUMBER] (жінка [PERSON] , чоловік [PERSON] ) спеціалізованого консультативно лікувального відділення допоміжних репродуктивних технологій Державного закладу «Прикарпатський центр репродукції людини», позивач [PERSON] 1989 року народження, жителька смт. Печеніжин, Коломийського району, Івано-Франківської області вперше 04.09.2020 р. звернулася до вказаного центру. Після ембріотрансферу пацієнтка [PERSON] завагітніла, виносила та народила дитину, батьком якої є відповідач по справі (а.с. 14, 15, 16, 17, 19). З виписки із карти новонародженого № 819 видно, що позивач [PERSON] [INFO] народила хлопчика (а.с. 21). Відповідно до довідки №1056 від 24.05.2020 р. позивач [PERSON] знаходилась на лікуванні в Івано-Франківському обласному перинатальному центрі з приводу догляду за передчасно народженою дитиною з 04.14.2021 року по 14.05.2021 р. (а.с. 20). В травні 2021 року Коломийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на підставі ч.1 ст. 135 СК України, проведено реєстрацію [PERSON] , [INFO] , та видано свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] (а.с. 12). Позивач зазначила, що в травні 2021 року відбулося хрещення [PERSON] , [INFO] , що підтверджується долученою до матеріалів справи фототаблицею і як видно з даної фототаблиці відповідач був присутнім хрещенні дитини і цікавився дитиною (а.с. 25-29). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Згідно ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно ч. 4 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до висновку викладеному в постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц зазначено, що особливості предмету доказування у даній категорії справ, СК України не визначені. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: partial