Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , зазначивши третьою особою [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх спільної повнолітньої донька, яка продовжує навчання, до досягнення останньою 23-х років. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами розірвано шлюб, від якого у них спільна донька, яка наразі є повнолітньою та навчається на 4 курсі денної форми навчання ДВНЗ «Ужгородський національний університет», вартість року навчання в якому становить 17780 грн. Зазначає, що донька проживає з нею, перебуває на її утриманні, самостійно забезпечувати доньку їй важко, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Стверджує, що відповідач працездатний, працює в Тячівському районному відділі МНС України, отримує відповідну платню. В судове засідання позивачка не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, неодноразово викликалася до суду, зокрема шляхом розміщення відповідного повідомлення про виклик до суду на вебпорталі Судова влада України, про причини неявки суд не повідомив, не клопотав про відкладення розгляду справи. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди сторони позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 23.05.2006 у справі №2-2518/06 ухвалено, розірвати шлюб, зареєстрований у відділі РАГСУ Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області 14.08.2003, актовий запис №457, між [PERSON] та [PERSON] . Окрім цього ухвалено малолітню [PERSON] залишити проживати з матір`ю. Вказаним рішенням також встановлено, що за час перебування подружжя у шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені у вищезазначеному рішення, не доказуються. Означене також підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , за яким батьком [PERSON] , [INFO] значиться відповідач [PERSON] . З довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої виконкомом Ужгородської міської ради, видно, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована за місцем проживання її матері [ADDRESS] . Позивачкою як замовником з ДВНЗ «Ужгородський національний університет» як виконавцем укладено договір про навчання за кошти фізичних та юридичних осіб, за умовами якого останній бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання [PERSON] за спеціальністю Право за освітньо-кваліфікаційним рівнем Молодший спеціаліст. В пункті п. 5.2 вказаного договору зазначено, що загальна вартість освітньої послуги становить 59200 грн., розмір оплати за навчальний рік 14800 грн. Плата вноситься кожного семестру (п. 5.3). Пунктом 8.3 визначено строк дії договору з 01.09.2019 по 30.06.2023, або до повного виконання сторонами своїх фінансових зобов`язань за цим договором. З довідки, виданої ДВНЗ «Ужгородський національний університет», видно, що [PERSON] є студенткою 4-го курсу денної форми навчання вказаного університету. Термін закінчення навчання 30.06.2023. Наказом ДВНЗ «Ужгородський національний університет» від 13.06.2022 №494/01-06 встановлено оплату на 2022/2023 навчальний рік в сумі 17780 грн. на рік (п. 4 та Додаток 3 до наказу). Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу . Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В розглядуваному випадку суд констатує, що донька потребує фінансової допомоги від батьків, у зв`язку з тим, що навчається у вищому навчальному закладі на денній формі, що значно зменшує її можливості працевлаштуватися для самостійного матеріального забезпечення. При цьому суд враховує, що відповідач працевлаштований, за твердженням позивачки він працює Тячівському районному відділі МНС України, а відтак здатний надавати матеріальну допомогу доньці, яка продовжує навчання. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні суми, яку потребує донька сторін на період навчання, суд зокрема враховує розмір прожиткового мінімуму, який існує в державі для працездатних осіб на час ухвалення судом рішення (2600 грн. в липні-листопаді 2022 року); те, що донька позивачки й відповідача, як повнолітня особа, повинна самостійно приймати заходи до власного матеріального забезпечення, до прикладу працевлаштуватися у вільний від навчання час; те, що відомостей про наявність утриманців у відповідача матеріали справи не містять, та визначає їх у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з позовом, тобто з 03.08.2022 і до закінчення донькою сторін навчання, тобто до 30.06.2023, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років, за умов продовження навчання. За ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат, суд врахує, що позивачка в силу закону звільнена від сплати судового збору, а тому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

Outcome: approved