Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту смерті його матері - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Горлівка, Центрально міського району Донецької області, Україна. Заява обґрунтована тим, що для отримання свідоцтва про смерть матері заявник звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі, але йому було відмовлено у державній реєстрації смерті, оскільки ним на підтвердження факту смерті надано документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Таким чином, на даний час [PERSON] не може здійснити державну реєстрацію смерті його матері та отримати свідоцтво про її смерть в органі РАЦС. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.10.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами окремого провадження з повідомленням учасників справи. У судовому засіданні [PERSON] заяву підтримав та просив її задовольнити. Представник Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, враховуючи особливості розгляду термінових категорій справ, у порядку, передбаченому ч. 9 ст. 128 ЦПК України. Суд, заслухавши заявника, дослідивши матеріали заяви, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. За змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Судом установлено, що [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 22 травня 1967 року, актовий запис № 1093 від 22 травня 1967 року. Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] , заявник указує, що документи на підтвердження факту її смерті видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а тому є недійсними та не створюють правових наслідків, у зв`язку з чим у нього відсутня можливість зареєструвати факт смерті компетентними органами держави Україна. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Отже, суд вправі застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів. При цьому, покладення в основу рішення суду як доказів документів, що видані органами та установами, які знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою, можливе лише у виняткових випадках, які стосуються встановлення не будь-яких юридичних фактів, а лише факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, (видані, зокрема, лікувальними закладами). На підтвердження факту смерті [PERSON] , заявник до заяви долучив копію лікарського свідоцтва про смерть № 2715 від 04.10.2021, відповідно до якого [PERSON] померла [INFO] (причина смерті гостра серцева недостатність, атеросклеротичний коронарокардіосклероз), копію довідки про причину смерті, а також копію свідоцтва про смерть, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Дані копії містять відмітку заявника про їх відповідність оригіналам, про наявність оригіналів у нього зазначено заявником і у заяві про встановлення факту. Проте, у судовому засіданні заявник [PERSON] повідомив, що оригінали документів, а саме лікарського свідоцтва про смерть № 2715 від 04.10.2021, довідки про причину смерті, а також свідоцтва про смерть, що видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, у нього відсутні і таких оригіналів він не мав. Статтею 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. За правилами ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Отже, копії зазначених лікарських документів, за відсутності їх оригіналів, не можуть бути прийняті судом як докази факту смерті особи, в тому числі в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території. Відтак, матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України. Крім того, за приписами ч. 2 та ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», зі змінами, які набули чинності з 07.05.2022, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Отже, вказаною нормою Закону передбачено виключення, у тому числі для документів, які видані органами та/або особами створеними, обраними чи призначеними у порядку, не передбаченому законом, зокрема, для документів, які підтверджують факт смерті і повинні додаватися до заяви про державну реєстрацію смерті. Вказані норми законодавства також свідчать про те, що особа, за умови дотримання порядку подання відповідної заяви про державну реєстрацію смерті та долучення до вказаної заяви оригіналів відповідних документів має можливість зареєструвати смерть особи у відділі ДРАЦС без звернення до суду про встановлення факту, що має юридичне значення. Оскільки заявником\~не наданожодних доказів на підтвердження факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви.

Outcome: dismissed