Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

У червні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації). На обґрунтування своїх вимог посилається на ті обставини, що 10.06.2019 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № AM.141375, предметом якого є страхування автомобіля «NISSAN», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 19.09.2019 року у м. Києві, по пр. Голосіївський, 87, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «NISSAN», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «HYUNDAI», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.11.2019 року, у справі № 752/20500/19, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. 24.09.2019 року до Позивача звернувся Потерпілий з заявою про пошкодження транспортного засобу в зв`язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору. Позивач на підставі страхового акту, розрахунку суми страхового відшкодування до нього та виходячи з рахунку СТО здійснив виплату страхового відшкодування на користь Потерпілого в розмірі 46 166,04 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 36638 від 25.10.2019 року. Позивач звернувся до Страхової компанії Відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Остання здійснила виплату відшкодування в межах ліміту відповідальності, а саме у розмірі 31426,35 гривень. На теперішній час залишається несплаченою різниця між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу та сума франшизи, а саме: 14739,69 гривень. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (код ЄДРПОУ 20782312, IBAN [NUMBER] в АТ «ОТП Банк», МФО 300528) суму в якості страхового відшкодування у розмірі 14739,69 гривень та суму сплаченого судового збору у розмірі 2 481,00 гривень. У судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглядати без його участі. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, Причини неявки суду не відомі. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно частини другої ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 3 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.11.2019 року, у справі № 752/20500/19, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого відноситься шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно вимог п. п. 33.1.4 п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Як вбачається з матеріалів справи, на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди (19.09.2019 року), автомобіль «NISSAN», державний реєстраційний номер [NUMBER] , було забезпечено Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AM.141375. Згідно Страхового акту № UA2019091900055/L01/01 від 24.10.2019 року та розрахунку страхового відшкодування від 24.10.2019 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «HYUNDAI», державний реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок пошкодження складає 46166,04 гривень. 24.09.2019 року до Позивача звернувся Потерпілий з заявою про пошкодження транспортного засобу в зв`язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору. Позивач на підставі страхового акту, розрахунку суми страхового відшкодування до нього та виходячи з рахунку СТО здійснив виплату страхового відшкодування на користь Потерпілого в розмірі 46 166,04 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 36638 від 25.10.2019 року. Позивач звернувся до Страхової компанії Відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Остання здійснила виплату відшкодування в межах ліміту відповідальності, а саме: у розмірі 31426,35 гривень. На теперішній час залишається несплаченою різниця між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу та сума франшизи, а саме: 14739,69 гривень. Відповідно ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки. За нормою ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Згідно п. а) пп. 38.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За таких обставин, суд вважає, що позивачем Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» правомірно заявлені вимоги до відповідача з приводу відшкодування матеріальної шкоди в сумі 14739,69 гривень, та яка підлягає стягненню в порядку регресу з відповідача, як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до [PERSON] про відшкодування шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації) про відшкодування збитків в порядку регресу, підлягає до задоволення в повному обсязі. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved