Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

У серпні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, уточнивши позовні вимоги, просив суд визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 31.08.1996 р. між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. 06.04.2015 р. Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було винесено рішення по справі № 204/1306/2015-ц про розірвання шлюбу, яким шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дітей: неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню доньку, [PERSON] , [INFO] . За взаємною згодою сторонами було погоджено, що [PERSON] буде проживати разом з мамою, а [PERSON] , разом з позивачем. За адресою реєстрації відповідач разом з спільною донькою не проживає з часу розірвання шлюбу. Відповідач разом з донькою проживає то у Австралії, то в Україні. Приблизно з грудня 2021 р. з боку відповідачки має місце недотримання умов усних домовленостей та договору, щодо освіти та виховання сина, надання можливості батькові можливості відпочивати разом із сином, навіть створення штучних перешкод щодо проживання спільного сина, [PERSON] разом з позивачем, шляхом вимагання переїзду сина до Відповідачки, всупереч його волі, у зв`язку з чим, позивач змушений звернутися до суду з позовом. В судове засідання представник позивача [PERSON] - адвокат Братцева Н.С. не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за її відсутності суду, не надала. Судом відповідно до ч.4 ст.223, ст.ст.280,281 ЦПК України ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Представник Центральної адміністрації Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явилася через канцелярію суду подала письмову заяву про проведення судового засідання за її відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2015 року (арк.с.16). Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (арк.с.12,16). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання від 04.12.2020 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , в квартирі, яка належить на праві власності [PERSON] (арк.с.18, 24-26). Відповідно до Акту про встановлення факту проживання від 20.08.2021 року, який складено - головою ОСББ Пясковським Г.С. , сусідами - [PERSON] , [PERSON] , у квартирі [ADDRESS] , проживають дві особи: [PERSON] та [PERSON] (арк.с.19-20). Відповідно до довідки ОСББ «Кедріна 66/1» від 20.02.2022 року, за адресою: [ADDRESS] , з 2015 року, фактично мешкають - [PERSON] , [PERSON] (арк.с.21). Відповідно до довідки КЗО «СЗШ № 34» ДМР від 21.04.2022 року за № 46, [PERSON] , [INFO] , є здобувачем освіти в КЗО «СЗШ № 34» ДМР в 9-Б класі. Батько [PERSON] сам виховує сина. Маи хлопця [PERSON] не бере участі в житті дитини, батьківські збори не відвідує, з вчителями не спілкується (арк.с.22). Відповідно до медичної довідки про проходження попереднього та періодичного психіатричних оглядів серія 12ЯЯТ № 613823 за формою № 122-2/о, виданої КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради 07.06.2022 року, [PERSON] , [INFO] , психіатричні протипоказання до виконання: встановлення, всиновлення, опіки (піклування) над неповнолітніми дітьми (дитиною) відсутні (арк.с.27). Відповідно до сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду серії 12ЯЯС № 523588, виданої КП «ДБКЛПД» ДОР 07.06.2022 року, [PERSON] , [INFO] , наркологічні протипоказання для опіки та піклування, не виявлені (арк.с.28). Відповідно до довідки ТОВ «Профіум Сервіс», [PERSON] працює у товаристві на посаді заступника директора товариства з 01.03.2021 року. Посадовий оклад [PERSON] складає 15000 грн. (арк.с.29). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради від 06.10.2022 за № 215-р, затвердженого розпорядженням Голови адміністрації, орган опіки та піклування на даний час вважає доцільним визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] (арк.с.73, 74-75). Відповідно до письмової заяви [PERSON] , яка надійшла на електронну адресу суду, зазначено, що після розірвання шлюбу батьків [PERSON] з 2015 року залишився проживати з батьком. Після розірвання шлюбу батьків він вже більше 7 років мешкає з батьком, з яким у них налагоджений побут, відпочинок, спільні інтереси, бітько повністю його утримує та підтримує зацікавленість у заняттях спортом, які також оплачує, відвідує батьківські збори. У батька з матір`ю виник конфлікт, оскільки мама стали вимагати щоб [PERSON] переїхав до неї, хоча він повідомив матері, що йому подобається жити з батьком, оскільки батько є його другом, радником, захисником. [PERSON] не бажає переїздити до мами та її нового чоловіка (арк.с.58-60). Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч.ч. 6, 8 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2 ст. 161 СК України). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно положень ст. 9 вказаної Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При цьому, поняття розлучення слід тлумачити з огляду на право одного з батьків на спілкування з дитиною та обов`язок другого батька надати можливість для такого спілкування. Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що у випадку, коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами, вони разом з дітьми почали проживати окремо, син сторін [PERSON] залишився проживати та на даний час проживає з батьком та ним створені всі умови для проживання, навчання, розвитку дитини, він здійснює опіку над сином, доглядає його, та піклується про його стан здоров`я. Суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на те, що визначення місця проживання дитини з батьком, не позбавляє права відповідача, як матері, відвідувати дитину, спілкуватися з нею, здійснювати свої батьківські обов`язки. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. За висновком суду, враховуючи, що позивач забезпечений житлом, має постійну роботу, не має медичних протипоказань до виховання дитини, моральні якості позивача, його ставлення до виховання і розвитку дитини, враховуючи висновок органу опіки та піклування, а також зважаючи на вік та бажання дитини мешкати разом з батьком - місцем проживання дитини на даний час доцільно визначити з батьком [PERSON] . Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, враховуючи встановлені в ході розгляду справи обставини, інтереси та вік дитини, а також те, що стороною відповідача фактично не заперечувалась можливість визначення місця проживання дитини разом із батьком, оскільки до суду не подано відзиву на позовну заяву, тому суд вважає, що позов слід задовольнити, визначивши місце проживання дитини [PERSON] з батьком [PERSON] . Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 992, 40 грн.

Outcome: approved