Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 01.12.2020 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого не мають дітей. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося та протягом останнього часу вони разом не проживають, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Шлюб фактично припинився. Відновлення сімейно-шлюбних відносин неможливе. Строк для примирення не потрібен. Розірвати шлюб через органи державної реєстрації актів цивільного стану відповідач не бажає. Позивачка [PERSON] просить: розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON] . Питання про зміну прізвища не ставилась. Стягнути з [PERSON] витрати по сплаті судового збору в сумі 992.40 гривні. Згідно ухвали суду від 20.07.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Відповідачу встановлено 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] копію ухвали суду від 20.07.2022 року, копію позовної заяви з додатками отримав 31.08.2022 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №0806000075609, відзиву, клопотань, заяв не надав. Суд здійснює розгляд справи в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються вимогами ч.2 ст.104, ч.2 ст.112 СК України, якими передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Частиною 1 ст.24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 2, 3, 4 ст.56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Статтею 113 СК України, передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що згідно свідоцтву про шлюбу серії [NUMBER] , виданому 01.12.2020 року Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , зареєстрували шлюб 01.12.2020 року, про що зроблено запис №450. Прізвища після укладення шлюбу чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх достовірними, належними, допустимими, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Outcome: approved