Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 06.09.2022 р. звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, від якого у них народилися діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось, оскільки у них розійшлися спільні життєві бачення, цінності та інтереси. На даний час шлюбних стосунків не підтримують. Вважає, що подальше збереження шлюбу та примирення неможливе. Тому просила розірвати шлюб із відповідачем, неповнолітніх дітей залишити проживати із матір`ю, розгляд справи проводити без її участі. Позивач\~ [PERSON] у судове засідання 18.10.2022 р. не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у поданому позові просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання 18.10.2022 р. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений\~ належним чином,\~ що підтверджується матеріалами справи. Від відповідача надійшла заява в якій він позовні вимоги визнає повністю та\~ просить справу розглядати без його участі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч.1 ст. 497 ЦПК України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Згідно п.1ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Відповідно до ч. 1 ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно рекомендації Пленуму Верховного Суду України, викладених у постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», від 21 грудня 2007 року № 11, Верховний Суд України зазначає, що в разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає на Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтею 110 Цивільного процесуального кодексу України. На час розгляду даної справи судом - це норми ст.ст. 27,28 ЦПК України. Таким чином, розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, а також шлюбу іноземців між собою в Україні здійснюється за законом України. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу, зазначаючи місцем проживання її та відповідача на території України. Згідно зі ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 08.06.2013 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, свідоцтво серія [NUMBER] , актовий запис № 252 (а.с.7). У даному шлюбі у сторін народилися діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.21-24).\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Стосунки, що склались між сторонами, виключають можливість збереження шлюбу. За таких обставин, коли подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить\~ інтересам сторін, що мають істотне значення, шлюб слід розірвати. Що стосується вимоги позову щодо залишення неповнолітніх дітей проживати із позивачкою, то відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Враховуючи те, що відповідач не заперечував щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі, тому слід залишити проживати неповнолітніх дітей сторін разом із матір`ю. На підставі наведеного, відповідно до ст. 24, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved