Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про стягнення заборгованості із заробітної плати. Просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість із заробітної плати у сумі 110\~070,10 грн., заборгованість із заробітної плати з утриманням цих коштів передбачених законом податків та обов`язкових платежів в сумі 92\~078,46грн., компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки у сумі 65 765,52гр., вихідну допомогу при звільненні у сумі 13\~746,00грн., компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у сумі 43\~835,28грн., а також стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за затримку виплати розрахунку при звільнені по день ухвалення рішення. Також просив всі судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] , до 25.01.2022р. обіймав посаду юрисконсульта Чернівецької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру». Стверджує, що Наказом ДП «Центр ДКЗ» від 02.06.2021р. №39 було розпочато процедуру припинення Чернівецької регіональної філії ДП «Центр ДКЗ». Позивач вказує, що 05.07.2021 року отримав попередження про вивільнення, яким був повідомлений, що займана ним посада скорочується, а трудовий договір буде розірвано згідно п.1 ст. 40 КЗпП України, але не раніше двох місяців з дати одержання цього попередження. Наказом ДП «Центр ДКЗ» від 25.01.2022р. №24-к позивача 25.01.2022р. було звільнено із займаної посади за скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. [PERSON] стверджує, що відповідачем по сьогоднішній день з ним не проведено повний розрахунок у зв`язку із звільненням, а саме: не погашена заборгованість по заробітній платі, не виплачена компенсація за невикористані щорічні відпустки, не виплачена вихідна допомога та компенсація за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Вважає дії відповідача протиправними і такими, що суперечить вимогам чинного законодавства та порушують його трудові права. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду представником позивача було подано заяву, в якій просив суд розглянути дану цивільну справу без його участі. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задольнити. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому не заперечував факт процедури припинення Чернівецької регіональної філії від 02.06.2021 року та факт звільнення позивача із займаної ним посади від 25.01.2021 року. У даному відзиві на позовну заяву відповідачем також було зазначено, що до Центру ДЗК документів щодо розрахунку нарахувань позивача та позивачем не надано додатків до позову на підставі яких провадився розрахунок, що унеможливлює надати у відзиві пояснень, заперечень та розрахунків. 14.09.2022 року судом було направлено відповідачу відповідні документи та перенесений розгляд справи. Таким чином відповідачу був наданий строк для надання додаткових пояснень, заперечень та розрахунків, однак останній не скористався своїм правом. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, суд про причини неявки не повідомив. Також відповідач не скористався своїм правом та не висловив свою позицію по даній справі. Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши обставини справи у межах заявлених позовних вимог та висловлених відповідачем заперечень у відзиві, оцінивши надані докази у їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи і не оспорюється відповідачем [PERSON] , до 25.01.2022р. обіймав посаду юрисконсульта Чернівецької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру». Наказом ДП «Центр ДКЗ» від 02.06.2021р. №39 було розпочато процедуру припинення Чернівецької регіональної філії ДП «Центр ДКЗ». Я отримав 05.07.2021 року попередження про вивільнення, яким був повідомлений, що займана ним посада скорочується, а трудовий договір буде розірвано згідно п.1 ст. 40 КЗпП України, але не раніше двох місяців з дати одержання цього попередження. Наказом ДП «Центр ДКЗ» від 25.01.2022р. №24-к позивача 25.01.2022р. було звільнено із займаної посади за скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України /а.с.12-14/. З метою забезпечення виконання вказаного наказу в частині проведення розрахунків, позивач 30.01.2022р. надіслав роботодавцеві лист, в якому навів розрахунки суми належної йому компенсації за дні невикористаних щорічних відпусток та розміру вихідної допомоги /а.с.40-42/. Однак дане звернення було проігноровано. Відповідно до довідки ЧРФ ДП «Центр ДЗК» від 11.06.2021р. №4/105 заборгованість роботодавця по заробітній платі позивача, станом по червень 2021 року включно становить 110\~070,10 грн. /а.с.19/ Відповідно до довідки Пенсійного фонду України №5823\~3188\~8283\~1131 від 29.01.2022р., у період роботи позивача на посаді юрисконсульта ЧРФ ДП «Центр ДЗК» з 01.07.2021р. по 25.01.2022р. роботодавець не нараховував позивачу заробітну плату та не сплачував єдиний соціальний внесок та інші обов`язкові платежі. Позивач стверджує, що з вказаної причини він не може отримати у роботодавця довідку про заборгованість із заробітної плати за період з 01.07.2021р. по 25.01.2022р., тому розраховув належну йому за цей період заробітну плату на підставі наказів роботодавця. Так, наказом ДП «Центр ДКЗ» №157-Б від 31.12.2020р. було затверджено та введено в дію з 01.01.2021р. схему тарифних ставок працівників філій Центру ДКЗ, згідно якої посадовий оклад юрисконсульта становить 9\~164,00 грн. /а.с.20-21/. Відповідно до наказу Чернівецької регіональної філії ДП «Центр ДКЗ» №6-К від 01.09.2020р. позивачу на умовах суміщення, без звільнення від основної роботи, було доручено виконання додаткової роботи за посадою аукціоніст (ліцитатор) відділу землевпорядних та землеоціночних робіт з відрядною формою оплати з 02.09.2020р. /а.с.16/. Також згідно наказу Чернівецької регіональної філії ДП «Центр ДКЗ» №9-К від 01.12.2020р. на позивача було покладено виконання функцій уповноваженої особи та встановлено доплату за суміщення посад у розмірі 50% посадового окладу (тарифної ставки) за основною посадою /а.с.17/. За розрахунком позивача, виходячи з його посадового окладу з урахуванням доплати за суміщення посад, розмір моєї заробітної плати у період з 01.01.2021р. до моменту звільнення (25.01.2022р.) становив 13\~746,00\~грн. (9\~164,00+9\~164,00х0,5). А отже у період його роботи з 01.07.2021р. по 25.01.2022р., коли роботодавець не нараховував йому заробітну плату, її розмір повинен був складати по місяцях: за липень 2021 року - 12 496,36 грн. (13746 грн. / 22 (кількість робочих днів в липні місяці) х 20 (кількість робочих днів відпрацьованих позивачем у липні після відпустки)); 13\~746,00\~грн. на місяць за період серпень - грудень 2021 року включно та 10\~852,10 грн. за січень 2022 року (13746 грн. / 19 (кількість робочих днів в січні місяці) х 15 (кількість робочих днів відпрацьованих позивачем до звільнення)). Отже, за розрахунком позивача, заборгованість відповідача по заробітній платі складає 110\~070,10 грн. після оподаткування - за період з червня 2020 року по червень 2021 року згідно довідки роботодавця та 92\~078,46 грн. до оподаткування (12 496,36 грн. + 13\~746 грн. х 5 місяців + 10\~852,10 грн.) - за період з липня 2021 року по день звільнення 25 січня 2022 року згідно його посадового окладу з урахуванням доплати за суміщення посад. Позивач зазначає, що виконані ним розрахунки підтверджуються довідкою Пенсійного фонду України №5823\~3188\~8283\~1131 від 29.01.2022р. /а.с.22/. З вказаної довідки ПФУ вбачається, що в окремі місяці розмір заробітної плати позивача був більшим ніж розмір окладу з урахуванням доплати за суміщення, що пояснюється наступними обставинами. Так, в березні 2021 року розмір його заробітної плати становив 37\~172,58\~грн., що обумовлювалося виплатою йому відповідно до наказу №6-К додатково коштів у сумі 23\~426,58\~грн. за проведення ним як ліцитатором 8 (восьми) земельних торгів з продажу права оренди на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, що знаходились в державній власності. Також, наказом Чернівецької регіональної філії ДП «Центр ДКЗ» №5-в від 18.05.2021р. /а.с.18/ йому було надано щорічну основну відпустку з 01.06.2021р. по 02.07.2021р., тому в червні 2021 року розмір його заробітної плати становив 12 865,00 грн., а в липні 2021 року - 12 496,36 грн. Окрім того, позивач вказує, що в пункті 2 наказу про його звільнення від 25.01.2022р. №24-к /а.с.13/ вказано про виплату [PERSON] компенсації за 118 днів невикористаних щорічних відпусток. Разом з тим, із змісту наказу вбачається, що кількість днів невикористаних відпусток розрахована за період роботи по 27.10.2021р. включно. Оскільки він був звільнений з роботи 25.01.2022р., то роботодавець не включив до цього наказу належну [PERSON] компенсацію за дні невикористаних щорічних відпусток за період з 28.10.2021р. по 25.01.2022р. Пунктом 3.7 Колективного договору ДП «Центр ДЗК» на 2021-2026 роки (реєстраційний номер 159-20 від 29/12/2020 року) визначено перелік посад (професій) працівників, яким надається щорічна додаткова оплачувана відпустка за особливий характер праці працівника із ненормованим робочим днем, та її тривалість встановлюється згідно з Переліком посад (професій) працівників, яким надається щорічна додаткова оплачувана відпустка за особливий характер праці працівника із ненормованим робочим днем (Додаток №4) /а.с.37-38/. У відповідності до Додатку №4 Колективного договору [PERSON] додатково до щорічної основної відпустки в 24 календарні дні надається щорічна додаткова оплачувальна відпустка тривалістю 5 календарних днів. Тобто, із врахуванням щорічної додаткової оплачувальної відпустки, встановленої Додатком №4 Колективного договору, загальна тривалість відповідача щорічної оплачувальної відпустки за один робочий рік (12 місяців) становила 29 календарних днів (24 дн. основної + 5 дн. додаткової) Тоді за період роботи з 28.10.2021р. по 25.01.2022р. (3 місяці) [PERSON] належить 7 днів щорічної оплачувальної відпустки (29 дн. тривалість загальної щорічної оплачувальної відпустки / 12 місяців х 3 місяця). Оскільки відповідач не використав відпустку за вказаний період роботи, то йому за ці дні повинна бути виплачена компенсація при звільненні. Таким чином, розмір належної позивачу компенсації за невикористані відпустки повинен розраховуватися не за 118, а за 125 (118+7) днів. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до п.2 "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 р. №100 (далі за текстом - Порядок), обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Відповідно до п.3 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 Порядку. При обчисленні середньої заробітної плати для оплати за час відпусток або компенсації за невикористані відпустки, крім зазначених вище виплат, до фактичного заробітку включаються виплати за час, протягом якого працівнику зберігається середній заробіток (за час попередньої щорічної відпустки, виконання державних і громадських обов`язків, службового відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. Згідно п.4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. На підставі викладеного вище, заробітна плата [PERSON] за останні 12 місяців, що передували його звільненню (січень грудень 2021 року) дорівнює 186\~247,94 грн. (січень 2021р. - 13\~746,00\~грн., лютий - 13\~746,00\~грн., березень - 37\~172,58\~грн., квітень - 13\~746,00\~грн., травень - 13\~746,00\~грн., червень - 12\~865,00\~грн. - відповідно до довідки ПФУ від 29.01.2022р.; липень 12\~496,36 грн., серпень - 13\~746,00\~грн., вересень - 13\~746,00\~грн., жовтень - 13\~746,00\~грн., листопад - 13\~746,00\~грн., грудень - 13\~746,00\~грн. розраховано позивачем особисто, в зв`язку із неможливістю отримання даних від роботодавця, виходячи з його посадового окладу з урахуванням доплати за суміщення посад в розмірі 13\~746,00\~грн. на місяць). Тоді сума належної [PERSON] компенсації за 125 днів невикористаної щорічної відпустки складає 65\~765,52 грн. (186\~247,94 грн. / 354 (кількість календарних днів у році за мінусом 11 святкових днів) х 125 дн.). Вказана позиція узгоджується з правовими висновками, наведеними Верховним Судом у постанові від 03.02.2021р. у справі №357/1703/18 (94803297). Також, відповідно до ст.44 КЗпП України при звільненні [PERSON] належала до виплати вихідна допомога у розмірі одного середньомісячного заробітку. Суд звертає увагу, що відповідач визнав право позивача на таку допомогу у п.2 наказу про звільнення [PERSON] від 25.01.2022р. №24-к. /а.с.13/. Отже, сума належної позивачу вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку складає 13\~746,00 грн. ((13\~746,00+13\~746,00):2). Працівники мають право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати. Дані правовідносини регулюються ст. 34 Закону України «Про оплату праці», Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159. Вживання в законі терміну «компенсація» не означає, що такі виплати на користь працівників мають правовий статус, передбачений для компенсаційних виплат, а навпаки - вони мають статус заробітної плати як в трудових, так і в податкових правовідносинах. В контексті ст.115 КЗпП України компенсація за затримку виплати заробітної плати виплачується незалежно від вини власника. Компенсація виплачується при затримці виплати заробітної плати на календарний місяць і більше та розраховується шляхом множення нарахованої заробітної плати на індекс інфляції за період затримки. Згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Статтею 2 вказаного Закону визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки виплат на один і більше календарних місяців. Статтею 3 Закону визначено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Пункт 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (постановою КМУ від 21/02/2001 року №159) встановлює, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Вихідними даними для розрахунку є помісячна заборгованість із заробітної плати згідно довідки ЧРФ ДП «Центр ДЗК» від 11.06.2021р. №4/105 за період з червня 2020р. по червень 2021р. та наведений вище розрахунок розміру заробітної плати за період з 01.07.2021р. по 25.01.2022р., а також індекси інфляції (індекси споживчих цін) за відповідні періоди (джерело інтернет-ресурс https://index.minfin.com.ua/ua/economy/index/inflation/). Розрахунок компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати виконаний за допомогою онлайн калькулятора https://zponline.com.ua/salary/report/debt_compensation (додається). Суд враховує розрахунок наданий позивачем та приходить до висновку, що за результатами розрахунку розмір належної [PERSON] компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати станом на момент звернення до суду становить 43\~835,28 грн. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. У відповідності до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до п.2 "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999р. установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Як вбачається зі змісту довідки Пенсійного фонду України №5823\~3188\~8283\~1131 від 29.01.2022р. та схеми тарифних ставок працівників філій Центру ДКЗ від 01.01.2021р., затвердженої наказом ДП «Центр ДКЗ» №157-Б від 31.12.2020р., враховуючи встановлену доплату за суміщення посад у розмірі 50% посадового окладу (тарифної ставки) за основною посадою, розмір середньомісячної заробітної плати [PERSON] становив 13\~746,00\~грн. Оскільки 30.01.2022р. позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про розрахунок та виплату всіх належних йому при звільненні сум, згідно вимог ст.116 КЗпП України відповідач був зобов`язаний виплатити останньому належні йому суми не пізніше 31.01.2022 року. Оскільки відповідачем до даного часу не виплачено позивачу заборгованість із заробітної плати, компенсацію та вихідну допомогу, тобто не проведено повний розрахунок при звільненні, відповідно до ст.\~117 КЗпП України роботодавець повинен виплатити позивачу його середній заробіток за весь час затримки, тобто з 01.02.2022р. по день ухвалення судом рішення. Вказана позиція узгоджується з правовими висновками, наведеними Верховним Судом в постанові від 07.03.2018р. у справі №2-2853/11(72727577) та постанові від 27.11.2019р. у справі №712/9499/15-ц (86205973). Відповідно до висновків Верховного Суду України, у постанові від 14 грудня 2016 року у справі № 6- 788цс16, невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Встановлено, що середньомісячна заробітна плата за останні два календарних місяця роботи, що передує звільненню складає - 13746 грн; середньоденний розмір заробітної плати за останні два календарних місяця роботи, що передує звільненню складає 624,82 грн. (13746*2 / 44 робочих днів (22 дня у листопаді 2021 та 22 робочі дні у грудні 2021) Кількість робочих днів за період з 01.02.2022 року по 17.10.2022 року складає 184 робочий день із розрахунку Лютий 2022 р. 20 робочих днів Березень 2022р. 22 робочих днів Квітень 2022 р. 21 робочий день Травень 2022 р. 22 робочих днів Червень 2022 р. 22 робочих днів Липень 2022 р. 21 робочий день Серпень 2022 р. 23 робочих дня Вересень 2022 р. 22 робочих дня Жовтень 2022 р. 11 робочих днів Суд приходить до висновку, що станом на 17.10.2022 року розмір середньомісячної заробітної плати за весь час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення судом рішення, складає 114 966,88 грн. (624,82 грн. середньоденний розмір зарплати х 184 робочі дні). Під час розгляду справи встановлено, що заявлені позивачем позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Вирішуючи вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що судові витрати, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи: витрати на професійну правничу допомогу 8 000,00 грн. /а.с.56-62/. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір у справі складає 992,40 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved