Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

В серпні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 29 квітня 2020 року Шевченківським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ЦМУМЮ (м. Київ) між ними зареєстровано шлюб, актовий запис № 411 (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] ). В шлюбі народилася донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, мають діаметрально різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення господарства. Відповідач покинула сім`ю та проживає окремо. Фактично їхні шлюбні відносини припинені з кінця серпня 2020 року, спільне господарство не ведеться. За таких обставин подальше сімейне життя та збереження шлюбу неможливе, проти надання строку на примирення категорично заперечує. З огляду на викладене, просив позов задовольнити, розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , і стягнути з відповідача сплачений при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 992,40 грн.. Ухвалою судді від 24.08.2022 року в справі відкрито провадження, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, на адресу суду надійшло повідомлення про розгляд справи без її участі, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені конкретні обставини у справі, оцінивши надані сторонами в порядку статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв`язку, приймаючи до уваги існуючі між сторонами відносини, причини розлучення, небажання кожного з подружжя зберігати шлюб, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них. Згідно частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини 1 статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. 29 квітня 2020 року [PERSON] (позивач) та [PERSON] (відповідач) зареєстрували шлюб у Шевченківському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану ЦМУМЮ (м. Київ), актовий запис № 411, підтверджено свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] . В шлюбі [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] , підтверджено свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 20.06.2020 року, актовий запис № 819. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (стаття 24 СК України). Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що на даний час позивач та відповідач разом не проживають, між сторонами склалися напружені стосунки, шлюбні відносини вони не підтримують і не мають бажання дійти примирення. Питання про примирення сторонами не ставиться. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, є його свідомим вибором, зробленим без будь-якого зовнішнього впливу чи примусу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті й майнові права. У відповідності до частини 4 статті 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Оскільки причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, відповідач погодилася на розірвання шлюбу, підстав для відмови у прийнятті визнання нею позову немає, враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що має істотне значення, суд приходить до переконання, що позов може бути задоволено, а тому, шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (частина 3 статті 115 СК України). Спору про поділ майна не заявлено. Питання про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] не ставиться. Питання про судові витрати у справі суд вирішує відповідно до положень ЦПК України. Згідно частини 1 статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved