Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення батьківства за померлою особою, в якій вказує, що починаючи з 1967 року матір заявника [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . Весь час вони проживали однією сім`єю, піклувалися один про одного, вели спільне господарство. [INFO] [PERSON] народила дитину сина [PERSON] , батьком якого є [PERSON] , але у свідоцтві про народження дитини зі слів матері батьком зазначений [PERSON] . З моменту народження заявника його батько [PERSON] визнав його своїм сином, піклувався про нього, виховував та брав участь у його утриманні. З архівної довідки Архівного відділу Камінь-Каширської РДА Волинської області від 15.12.2021 за № 01-15/39 слідує, що згідно з по господарської книги № 1 Великоглушанської сільської ради Любешівського району Волинської області за 1967-1970 роки значиться господарство [PERSON] , у складі якої сім`ї проживали: дочка [PERSON] , зять [PERSON] та внук [PERSON] . Таким чином, батьки заявника проживали спільно без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство як до народження сина, так і після його народження, спільно піклувалися про сина, виховували його та утримували. Заявник являється інвалідом з дитинства по зору, внаслідок чого він потребував лікарського обстеження та медичного лікування. Участь у витратах на лікування сина брав його батько [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Заявник залишився на утриманні свого батька [PERSON] , з яким постійно проживав з дня свого народження і вів спільне господарство. [INFO] [PERSON] помер. Останній не перебував в шлюбних відносинах з іншою жінкою, дітей та інших утриманців не мав. Наразі встановлення факту батьківства необхідне заявнику для оформлення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Просить суд, встановити факт, що [PERSON] , який проживав по [ADDRESS] і помер [INFO] є батьком [PERSON] , який народився [INFO] і проживає в [ADDRESS] . У судовому засіданні заявник та його представник підтримали подану заяву з мотивів, які у ній викладені, та просили її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не прибула. Подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити заяву [PERSON] та встановити той факт, що [PERSON] являється батьком [PERSON] , оскільки вони вели спільне господарство, проживали однією сім`єю. [PERSON] займався вихованням та утриманням [PERSON] , вважав його своїм сином (а.с.63). Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області в судове засідання не з`явився, подав пояснення у яких проти задоволення заяви [PERSON] не заперечує та просить розглядати справу без участі представника Фонду (а.с. 76-77). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він з 1974 року добре знає заявника та його батьків [PERSON] та [PERSON] як односельчан. Окрім того, в той час від працював ст. дільничним інспектором міліції, тому у зв`язку із службовими обов`язками часто спілкувався з односельчанами, відвідував їх домоволодіння. Знає, що батьки [PERSON] працювали в колгоспі, разом проживали, вели спільне господарство. [PERSON] вважав своїм сином [PERSON] , піклувався про нього, виховував, поважав та любив. Суд, заслухавши заявника, його представника та свідка, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст.53 КпШС України 1969 року, батьківство може бути встановлено у судовому порядку за заявою дитини по досягненню нею повноліття у випадку народження дитини у батьків, які не перебували у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків до ЗАГСу. Згідно із ст. 53 КпШС України в якій зазначено, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. За змістом наведеної норми закону встановлення судом батьківства може мати місце в разі доведення хоча б однієї із зазначених обставин: спільного проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем або спільне виховання чи утримання ними дитини або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначено, які факти, що мають юридичне значення, можуть бути встановлені судом, серед переліку яких зазначено факт родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 цієї норми закону передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В постанові\~Пленуму Верховного\~Суду України\~«Про судову\~практику в\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~№ 5\~від 31.03.95\~зазначено,\~що визначений в ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року;\~батьківства;\~реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. Згідно з пункту 15 вказаної постанови Пленуму ВСУ роз`яснено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 КпШС України.\~Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до [INFO] , розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати.\~Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч. 2 ст. 55 КпШС України запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Як зазначено в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998 № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», яка була діючою на час дії КпШС України, згідно зі ст. 53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 «положення про встановлення батьківства, викладені у ч. 3 ст. 53 КпШС України, дають підстави для визнання ознаками сім`ї фактичних шлюбних відносин». Згідно із п.п. 6,7 Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 29.12.1969 «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР» правила частини другої та третьої статті 53 Кодексу про встановлення в судовому порядку батьківства особи, з якою мати не перебувала у шлюбі, застосовуються у відношенні дітей, що народилися після введення в дію Основ законодавства Союзу РСР і союзних республік про шлюб та сім`ю, тобто після 1 жовтня 1968 року. У відношенні дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року від осіб, що не перебувають між собою в шлюбі, батьківство може бути встановлено за спільною заявою матері дитини і особи, яка визнає себе батьком дитини. В разі смерті особи, на утриманні якої перебувала дитина і яка визнавала себе батьком дитини, факт визнання нею батьківства, може бути встановлений в судовому порядку. На підставі спільної заяви батьків або рішення суду про встановлення факту визнання батьківства проводиться відповідна реєстрація в органах запису актів громадянського стану з внесенням запису про батька у свідоцтво про народження дитини. Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді справ цієї категорії, слід виходити з дати народження дитини. Оскільки заявник народився [INFO] то слід з`ясовувати обставини, передбачені ст. 53 КпШС України. За положеннями цієї норми для встановлення батьківства в судовому порядку необхідно, щоб батьки дитини не перебували в зареєстрованому шлюбі між собою, щоб припустимий батько дитини відмовився від встановлення батьківства в добровільному порядку та щоб відбулась реєстрація народження дитини в органах РАЦС. Встановлення батьківства в судовому порядку можливо як в порядку позовного провадження, так і в порядку окремого провадження (встановлення факту визнання батьківства та факту батьківства). Встановлення батьківства у позовному провадженні можливо лише за життя припустимого батька дитини. У випадку, якщо він помер, та дитина народилась від незареєстрованого шлюбу, то встановлення факту визнання або факту батьківства має відбуватись в порядку окремого провадження. Можливість встановлення факту визнання батьківства передбачена ст. 3 Закону СРСР «Про затвердження Основ СРСР та союзних республік про шлюб і сім`ю від 27.06.1968, який є чинним та підлягає застосуванню згідно з Постановою Верховної Ради України від 12.09.1991 «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів СРСР». Згідно з положеннями вказаної норми, якщо її припустимий батько помер, і батьківство не було оформлено в добровільному порядку, то можливо встановлювати в окремому провадженні факт визнання батьківства, якщо померлий визнавав себе батьком дитини. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. З урахуванням положень ст. 212 ЦПК України, жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Судом встановлено, що у свідоцтві про народження [PERSON] , виданим 14.10.1969, актовий запис № 69 від 14.10.1969 року народження запис відносно батька вказано [PERSON] , тобто за вказівкою матері. У судовому засіданні встановлено, що батьком [PERSON] був [PERSON] . Оскільки батьки заявника [PERSON] та [PERSON] не перебували в зареєстрованому шлюбі, відомості про батька у свідоцтві про народження зроблено відповідно до ст. 55 КпШС України зі слів матері, а саме: « [PERSON] » та за прізвищем матері « [PERSON] », відповідно до діючого на той час законодавства. Батьки проживали спільно без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, спільно піклувалися про заявника, виховували та утримували. Звертаючись до суду із даною заявою, [PERSON] вказав, що при житті [PERSON] визнавав його своїм сином, опікувався та допомагав, виконував батьківські обов`язки. [PERSON] являється інвалідом з дитинства по зору, внаслідок чого він потребував лікарського обстеження та медичного лікування. Участь у витратах на лікування сина брав його батько [PERSON] , який помер [INFO] . Заявник в обґрунтування родинних зв`язків з померлим [PERSON] , посилається також на визначення його по батькові « [PERSON] ». Судом встановлено, що при житті [PERSON] здійснював обов`язки батька відносно [PERSON] , які відповідно до ст. 61 КпШС України полягають у зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. На підтвердження своїх вимог про встановлення факту визнання батьківства заявником надано достатні докази, а саме: копію свідоцтва про народження заявника, відповідно до якого його батьком зазначений « [PERSON] » ( по прізвищу матері заявника [PERSON] ); витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України, де батьком [PERSON] значиться [PERSON] ; архівною довідкою Камінь-Каширської районної державної адміністрації від 15.12.2021 № 01-15/39, згідно з якою в погосподарській книзі № 1 Великоглушанської сільської ради Любешівського районного суду Волинської області за 1967-1970 роки значиться господарство [PERSON] у складі якої сім`ї проживали: дочка [PERSON] , зять - [PERSON] та внук [PERSON] , записами з по господарської книги про це. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих стороною доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про законність та обґрунтованість вимог [PERSON] у зв`язку з чим його заява про встановлення батьківства за померлою особою підлягає задоволенню.

Outcome: approved