Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

29.04.2021 року до суду звернувся позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] , з позовом про визнання права власності в порядку спадкування до відповідача Верхньодніпровської міської ради. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30.04.2021 року відкрите провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 05 серпня 2021 року. 14.07.2021 року від відповідача надійшла заява, згідно якої останній проти задоволення позовних вимог не заперечує. 05.08.2021 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений до 07.10.2021 року в зв`язку з неявкою учасників розгляду справи. 07.10.2021 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений до 20.12.2021 року в зв`язку з неявкою учасників розгляду справи. 20.12.2021 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений до 21.02.2022 року в зв`язку з неявкою учасників розгляду справи. 21.02.2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений до 18.05.2022 року в зв`язку з неявкою учасників розгляду справи. 18.05.2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений до 06.07.2022 року в зв`язку з неявкою учасників розгляду справи. 06.07.2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений до 04.10.2022 року в зв`язку з неявкою учасників розгляду справи. 04.10.2022 року проведене підготовче судове засідання. Справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 04.10.2022 року. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України. Згідно поданої позовної заяви позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на нерухоме майно, що належало померлій на праві приватної власності, а саме: на житловий будинок садибного типу загальною площею 49.5 кв.м., та господарські будівлі, а саме: тамбур -а1, літня кухня -Б1, сарай -б1, сарай - В1, погріб п/г, гараж - Е1, розташовані на земельній ділянці площею 0.142 га та на саме земельну ділянку площею 0.142 га, за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: [INFO] померла мати його батька та його бабуся, [PERSON] . [INFO] помер його батько, [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: на житловий будинок садибного типу загальною площею 49.5 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 0.1419 га, за адресою: [ADDRESS] , що належав померлій на праві приватної власності. Згідно державного акта на право приватної власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] передано для обслуговування житлового будинку 0.10 га та для ведення особистого підсобного господарства 0.042 га. Згідно заповіту, складеного в 1974 році та посвідченого державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області - [PERSON], все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті заповідає своїм синам у рівних частках: [PERSON] і [PERSON] , який помер [INFO] . Будучи спадкоємцем [PERSON] , [PERSON] за життя не встиг прийняти спадщину після своєї матері. В свою чергу його батько все своє майно заповів йому. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Арєшиною О.О. від 15.05.2018 року. 21.08.2020 року він звернувся до приватного нотаріуса Сумського нотаріального округу Арєшиної О.М. Нотаріусом відкрита спадкова справа за № 66299186 у спадковому реєстрі.. Отримати свідоцтво про право власності у порядку спадкування на майно, а саме на житловий будинок садибного типу загальною площею 49.5 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 0.1419 га, за адресою: [ADDRESS] , яку не встиг успадкувати його батько, він не може, що й стало підставою звернення до суду. В судове засідання позивач і представник позивача не з`явились, подавши заяву про розгляд справи у відсутність позивача, згідно якої позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача, Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, згідно якої будь-яких заперечень проти задоволення позовних вимог не надав. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Між сторонами виникли правовідносини, що виникають із права власності на нерухоме майно та спадкових правовідносин. Способом захисту порушених цивільних прав позивачем визначено визнання права власності в порядку спадкування, з яким погоджується суд. Даний спосіб захисту порушених прав передбачений ст. 16, ЦК України. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка є бабусею позивача, що підтверджується копією свідоцтво про смерть, копіями свідоцтв про народження, копією свідоцтва про зміну прізвища. [INFO] помер батько позивача, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтво про смерть, копіями свідоцтв про народження, копією свідоцтва про зміну прізвища. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: на житловий будинок садибного типу загальною площею 49.5 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 0.1419 га, за адресою: [ADDRESS] , що належав померлій на праві приватної власності, що підтверджується повідомленням КП «Верхньодніпровське БТІ». Згідно державного акта на право приватної власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] передано для обслуговування житлового будинку 0.10 га та для ведення особистого підсобного господарства 0.042 га., що підтверджується копією Державного акта. Згідно заповіту, складеного в 1974 році та посвідченого державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області - [PERSON], все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті заповідає своїм синам у рівних частках: [PERSON] і [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується копією заповіту. За доводами позивача [PERSON] за життя не встиг прийняти спадщину після своєї матері, [PERSON] . В свою чергу [PERSON] , все своє майно заповів позивачеві. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Арєшиною О.О. від 15.05.2018 року, що підтверджується копією заповіту. Позивач зазначає, що отримати свідоцтво про право власності на майно у порядку спадкування, а саме: на житловий будинок садибного типу загальною площею 49.5 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 0.1419 га, за адресою: [ADDRESS] , він не може. Проте підстав з яких позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на дане майно не зазначає. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємці за законом чи за заповітом мають право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON] . Відповідно до повідомлення Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 24.05.2021 року та інформаційних довідок із спадкового реєстру, судом встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] не заводилась. Відповідно до спадкової справи № 30/2020, відкритої після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , судом встановлено, що із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса звернувся позивач [PERSON] , та останньому видані свідоцтва про право спадщину на інше майно, що залишилось після смерті спадкодавця, [PERSON] . Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 встановлено, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивачем не надано доказів того, що він звертався із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на зазначене в позовній заяві майно, що за життя належало [PERSON] , та що йому нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Оскільки відповідно до повідомлення Верхньодніпровської державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті [PERSON] , взагалі не заводилась. А матеріали спадкової справи № 30/2020, відкритої після смерті [PERSON] , померлого [INFO] не містять відомостей про те, що позивач просив видати йому свідоцтво і про право на спадщину на майно, зазначене в позовній заяві і що нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. За даних обставин позовна заява [PERSON] , до Верхньодніпровської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування є передчасною, а позовні вимоги задоволенню не підлягають. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908.00 грн., покладаються на позивача, так як судом ухвалюється рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed