Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги мотивував тим, що 05 вересня 2020 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого він передав [PERSON] грошові кошти в сумі 154000 гривень, а останній зобов`язався повернути їх. На підтвердження отримання грошових коштів відповідач написав йому боргову розписку від 05 вересня 2020 року. Договором строк повернення позики визначений до 01 грудня 2020 року. Незважаючи на взяті на себе зобов`язання, відповідач борг не повертає, тому він змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 154000 гривень боргу та три проценти річних у сумі 277 гривень 70 копійок. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20 січня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити. Не заперечував проти пояснень відповідача з приводу повернення коштів за договором. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, підтримав вкладене у відзиві на позовну заяву (а.с. 19-21). Пояснив, що кошти за договором позики повернув позивачу. Заперечує проти стягнення з нього штрафні санкції та витрати на правничу допомогу. Зазначає, що такі витрати є не співмірними з заявленими позовними вимогами. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 05 вересня 2020 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 154000 гривень, а останній зобов`язався повернути їх до 01 грудня 2020 року. На підтвердження отримання грошових коштів відповідач написав позивачу боргову розписку від 05 вересня 2020 року (а.с. 6). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Представник позивача зазначає про те, що відповідно до розписки від 05 вересня 2020 року відповідач отримав грошові кошти від [PERSON] в сумі 154000 гривень. Відповідач у судовому засіданні не заперечував факт отримання ним від позивача позики та зазначив, що кошти за договором позики ним були повернуті позивачу. На підтвердження вказаних обставин відповідач надав суду копії меморіальних ордерів про перерахування ним коштів позивачу в рахунок погашення боргу за договором позики у сумі 154000 гривень. Позивачем у суді факт отримання коштів від відповідача в рахунок погашення боргу за договором позики не заперечувався. Таким чином, вимога про стягнення з відповідача боргу у розмірі 154000 гривень задоволенню не підлягає. [PERSON] також просить стягнути з відповідача три проценти річних з простроченої суми за період з 01 грудня 2020 по 22 грудня 2020 року в сумі 277 гривень 70 копійок. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних. Термін прострочення за договором позики складає 22 дні. Отже, сума трьох процентів річних складає 277 гривень 70 копійок (154000 х 0,03 = 4620 : 366 = 12,62 х 22 = 277,70). Таким чином, стягненню з відповідача підлягають нараховані три проценти річних у сумі 277 гривень 70 копійок. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір на користь позивача у розмірі 908 гривень. Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. У матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги від 29 жовтня 2020 року, укладений між [PERSON] та АО «Регіональний союз Адвокатів», квитанція про сплату правової допомоги від 29 жовтня 2020 року на суму 30000 гривень, ордер від [PERSON] на адвоката Кіндраса М.М., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Кіндраса М.М. Сторона позивача у відповіді на відзив навела опис робіт, виконаних адвокатом. Разом з тим, наведений опис не є детальним. Вбачається, що позивачем не надано суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, як це передбачено статтею 137 ЦПК України. За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 30000 гривень задоволенню не підлягає.

Outcome: partial