Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] завданий матеріальний збиток у розмірі 201 309,41 грн; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 25 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 10.01.2021 о 14 годині 30 хвилин [PERSON] , керуючи на автодорозі Київ-Чоп 229 км автомобілем Chery, державний номерний знак [NUMBER] , виконуючи розворот не надав перевагу в русі автомобілю Daewoo, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку, який в свою чергу відкинуло, та відбулось зіткнення з припаркованим автомобілем Лінкольн, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 03 лютого 2021 року у справі №296/418/21. Відповідно до полісу АР/0299191 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, автомобіль Chery Easter, державний номерний знак [NUMBER] , застрахований в страховій компанії Товариство з додатковою відповідальністю МІЖНАРОДНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ. У встановлені вимогами законодавства строки позивач звернулась до Товариства з додатковою відповідальністю МІЖНАРОДНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ із заявами щодо страхового відшкодування та повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку, однак вказане Товариство перебуває в стані припинення і ним не було здійснено жодних виплат. Отже, відшкодувати заподіяні збитки має безпосередньо винуватець події [PERSON] . При цьому, загальна вартість матеріального збитку, завданого [PERSON] становить 127 059,41 грн, що підтверджується складеним звітом про завдані збитки автомобілю на суму 122 565,15 грн, квитанцією про його оплату на суму 3 000 грн, листом ТДВ МІЖНАРОДНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ про погоджену суму відшкодування в розмірі 1494,26 грн. Додаткові витрати у вигляді оренди іншого автомобіля, які змушена нести [PERSON] внаслідок ремонту власного, складають 74\~250 грн. Також позивачці вказаною ДТП спричинено значних моральних та фізичних страждань, які полягають у душевних хвилюваннях внаслідок погіршення взаємовідносин з оточуючими, тимчасовому розладі здоров`я. До того ж, під час ДТП в автомобілі позивача перебував її син [PERSON] , якому завдано психологічної травми подією. Моральну шкоду [PERSON] оцінює в розмірі 25 000 грн. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира у даній справі відкрито спрощене позовне провадження із повідомленням сторін, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з додатковою відповідальністю МІЖНАРОДНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 29 липня 2022 року зобов`язано Товариство з додатковою відповідальністю МІЖНАРОДНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ надати на адресу суду висновок (звіт) оцінки вартості матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження в результаті дорожньо - транспортної пригоди 10 січня 2021 року транспортного засобу LINCOLN, реєстраційний номер [NUMBER] , акт огляду транспортного засобу LINCOLN, реєстраційний номер [NUMBER] . Позивач та її представник - адвокат Пилипенко О.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, позов просили задовольнити. Представник позивача додатково пояснив, що, оскільки Товариство з додатковою відповідальністю МІЖНАРОДНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ перебуває в стані припинення, то обов`язок з відшкодування завданої шкоди має бути альтернативно покладений на винуватця ДТП [PERSON] . Завдана матеріальна шкода підтверджена належними документами, які наявні в матеріалах справи, тому підлягає стягненню на користь позивачки в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що не був присутній при огляді транспортного засобу позивачки. Визнав позов в частині відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] в розмірі 5 000 грн, в решті вимог просив відмовити. Представник відповідача - адвокат Забродський Б.І. додатково зазначив, що між [PERSON] та Товариством з додатковою відповідальністю МІЖНАРОДНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким забезпечено автомобіль Сhery, державний номерний знак [NUMBER] , та який діяв на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Товариство з додатковою відповідальністю МІЖНАРОДНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ не відмовляло у відшкодуванні шкоди, завданої автомобілю позивачки внаслідок ДТП, та остання не зверталася до суду з позовом безпосередньо до товариства щодо виплати їй страхового відшкодування, у зв`язку з чим позовна вимога про стягнення з відповідача матеріальної шкоди є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Також вказав, що доданий до позовної заяви звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власникові колісного транспортного засобу не може бути взятий до уваги, оскільки не відповідає Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів № 142/5/2092, внаслідок чого розмір завданого збитку є надмірно завищеним. Щодо понесених позивачкою додаткових витрат, то договір оренди транспортного засобу, наданий на їх підтвердження, є нікчемним, оскільки не посвідчений нотаріально. Заявлена моральна шкода в розмірі 25\~000 грн не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, не підтверджена достатніми доказами. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за місцезнаходженням юридичної особи. Причини неявки суду не відомі, пояснення від Товариства з додатковою відповідальністю МІЖНАРОДНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ та витребувані ухвалою суду від 29.07.2022 документи до суду не надходили. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 10 січня 2021 року о 14 годині 30 хвилин [PERSON] , керуючи на а/д Київ - Чоп 229 км автомобілем Chery, державний номерний знак [NUMBER] , був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, виконуючи розворот не надав перевагу в русі автомобілю DAEWOO, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку, який в свою чергу відкинуло, та відбулось зіткнення з припаркованим автомобілем Лінкольн, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , чим порушив п.п.2.3.б, 10.4 Правил дорожнього руху. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 03 лютого 2021 року у справі №296/418/21 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , [PERSON] є власником транспортного засобу Linkoln MKT, державний номерний знак [NUMBER] , чорного кольору. У відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , [PERSON] є власником транспортного засобу Chery Easter, державний номерний знак [NUMBER] , чорного кольору, 2007 року випуску. Відповідно до полісу №ЕР.172611475 від 14.01.2020, зі строком дії з 15.01.2020 по 14.01.2021, цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобу Linkoln MKT, державний номерний знак [NUMBER] , застрахована в ПрАТ СК ПЗУ Україна з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 130 000,00 грн, франшиза - 2 600,00 грн., Згідно полісу №АР/0299191 від 18.04.2020 зі строком дії до 27.04.2021, цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобу Chery Easter, державний номерний знак [NUMBER] , застрахована в Товаристві з обмеженою відповідальністю МІЖНАРОДНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 130 000,00 грн, здоров`ю і життю потерпілого 260\~000 грн, франшиза - 2 600,00 грн. У відповідності до наявних в матеріалах справи заяв про виплату страхового відшкодування від 15.01.2021 вбачається, що [PERSON] зверталась до Товариства з додатковою відповідальністю МІЖНАРОДНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ з приводу відшкодування шкоди, заподіяної її здоров`ю та транспортному засобу Linkoln MKT, номерний знак [NUMBER] , в результаті дорожньо - транспортної пригоди, що сталася 10.01.2021. Згідно повідомлення голови правління Товариства з додатковою відповідальністю МІЖНАРОДНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ від 26 березня 2021 року №1819, [PERSON] погоджено розмір страхового відшкодування моральної шкоди та шкоди, завданої її здоров`ю на суму 1494,26 грн. 03.02.2021, за участю представника Товариства з додатковою відповідальністю МІЖНАРОДНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ та позивачки, складено протокол № 24782 огляду транспортного засобу Linkoln MKT, державний номерний знак [NUMBER] , із зазначенням переліку отриманих пошкоджень авто. Як вбачається зі звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного на замовлення [PERSON] ФОП [PERSON] від 04.06.2021, загальна вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу Linkoln MKT, державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок аварійного пошкодження складає 122 565,15 грн. Згідно квитанції № 26556 від 04.05.2021, позивачкою сплачено на користь ФОП [PERSON] 3 000 грн за послуги щодо визначення матеріального збитку КТЗ Linkoln MKT, [NUMBER] . Вважаючи, що завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 10.01.2021 матеріальна та моральна шкода має бути відшкодована в повному обсязі винуватцем ДТП, [PERSON] звернулась із цим позовом до [PERSON] . Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Згідно п.1 ст.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон), відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Відповідно до ст.6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно ст.9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Згідно статті 27 Закону України Про страхування та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. З огляду на вказане, стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України Про страхування, з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. У відповідності до ст.37 Закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Незадовільне фінансове становище страховика (МТСБУ) не є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів). Наведена позиція суду повністю узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 липня 2018 року в справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176 цс 18) та постанові від 14 грудня 2021 року у справі N\~147/66/17 (провадження N 14-95цс20). Разом з тим, як встановлено судом у цій справі та підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, а також загальнодоступною в мережі інтернет (https://opendatabot.ua/c/31236795; https://youcontrol.com.ua/catalog/company_details/31236795/), Товариство з додатковою відповідальністю МІЖНАРОДНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ (код ЄДРПОУ 31236795) з 22 травня 2021 року та з 07 грудня 2021 року перебуває в стані припинення на підставі рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації. У відповідності до розміщеного на офіційному сайті Моторного (транспортного) страхового бюро України повідомлення за посиланням: https://mtsbu.ua/ua/presscenter/news/165240/, Товариство з додатковою відповідальністю МІЖНАРОДНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ з 02 липня 2021 року втратило статус асоційованого члена МТСБУ. Припинення ТДВ «Міжнародна СК» членства в МТСБУ не звільняє страховика від виконання зобов`язань згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Статтею 39 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" \~передбачено, що моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Пунктом 52.1 статті 52 Закону передбачено, що членство страховика в МТСБУ припиняється в разі виключення такого страховика із членів МТСБУ або втрати цим страховиком статусу асоційованого члена МТСБУ. За положеннями пунктів 52.4, 52.5\~статті 52 цього Закону\~страховик у разі припинення його членства в МТСБУ втрачає право укладати будь-які договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Припинення повного членства в МТСБУ позбавляє страховика права укладати договори міжнародного страхування. Страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно з пунктами 20.2, 20.3\~статті 20 Закону N 1961-IV\~у разі ліквідації страховика за його власним рішенням визначені договором обов`язки цього страховика виконує ліквідаційна комісія. У разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, бере на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом. Згідно з пунктом 7\~статті 51 Закону N 1961-IV\~у разі ліквідації страховика або визнання його банкрутом страховик зобов`язаний передати до МТСБУ всі матеріали щодо укладених ним договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Крім того, такий страховик зобов`язаний перерахувати до відповідних централізованих страхових резервних фондів кошти в обсягах сум незароблених страхових премій із цього виду страхування. Відтак обов`язок з виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у разі недостатності коштів та майна відповідного страховика, покладено на МТСБУ з моменту визнання цього страховика банкрутом та/або його ліквідації як юридичної особи. МТСБУ відповідно до\~Закону N 1961-IV\~відшкодовує шкоду\~за страховика\~-\~учасника МТСБУ,\~що визнаний\~банкрутом та/або\~ліквідований (виключений\~з Єдиного\~державного реєстру\~юридичних осіб,\~фізичних осіб - підприємців та громадських формувань); в інших випадках страховик зобов`язаний самостійно відшкодувати шкоду, у тому числі в процедурі банкрутства та ліквідації як юридичної особи. Наведений правовий висновок сформульовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі №201/16373/16-ц (провадження №14-27цс21). Як вбачається із матеріалів справи, заявлена позивачкою до відшкодування сума заподіяного збитку, спричинена 10.01.2021 дорожньо-транспортною пригодою транспортному засобу Linkoln MKT, державний номерний знак [NUMBER] , визначена звітом ФОП [PERSON] від 04.06.2021 в розмірі 122 565,15 грн, що в межах встановленого страховим полісом №АР/0299191 від 18.04.2020 ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну в сумі 130 000 грн. Заявлена шкода, заподіяна здоров`ю позивачки, в розмірі 1494,26 грн, погоджена листом ТДВ МІЖНАРОДНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ від 26.03.2021 в порядку ст.26-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Станом на момент прийняття рішення у цій справі відсутні дані про те, що страховик ТДВ МІЖНАРОДНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ ліквідований (виключений з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань). Проте, [PERSON] не зверталася із позовом до ТДВ МІЖНАРОДНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ (ліквідаційної комісії) з вимогою про відшкодування завданих збитків її автомобілю Linkoln MKT, державний номерний знак [NUMBER] , заподіяної в межах встановленого ліміту відповідальності, а також моральної шкоди в розмірі 1494,26 грн, яка підлягає стягненню зі страховика в порядку ст.26-1 Закону N 1961-IV, вважаючи, що тягар відповідальності за заподіяні збитки та шкоду має бути альтернативно покладений на винуватця ДТП у даній справі, що не відповідає вищенаведеним приписам законодавства та меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Посилання позивача, як на підставу для звернення до суду з даним позовом, на невиплату Товариством з додатковою відповідальністю МІЖНАРОДНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ страхового відшкодування та перебування вказаної юридичної особи в стані припинення, не свідчить про відсутність у страховика та не звільняє його від обов`язку виконати свої зобов`язання за договором страхування. Враховуючи наведене, у задоволенні позову в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] завданого матеріального збитку у розмірі 124\~059,41 грн (122 565,15 грн +1494,26 грн) слід відмовити. Також, оскільки судом у зв`язку із вказаним висновком не розглядається по суті обгрунтованість заявленої позивачем суми на відшкодування завданих збитків, яка розрахована експертом у звіті про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного ФОП [PERSON] від 04.06.2021, відтак не може бути задоволена і вимога позивачки про відшкодування відповідачем вартості витрат, понесених [PERSON] у зв`язку із наданням ФОП [PERSON] послуг зі складення звіту у розмірі 3 000 грн (відповідно до квитанції № 26556 від 04.05.2021), як складової завданих позивачу збитків. Щодо вимог про стягнення з [PERSON] додаткових витрат в розмірі 74\~250 грн. На обгрунтування наведених вимог позивачка зазначає, що оскільки внаслідок ДТП її власний автомобіль було пошкоджено, вона була змушена взяти в оренду інший автомобіль, так як потребує постійного пересування на автомібілі, та станом на момент звернення до суду із позовом витрати на оренду склали 74\~250 грн. На підтвердження таких вимог надала до суду копію договору від 12.01.2021, укладеного між позивачкою (орендар) та [PERSON] (орендодавець), акту приймання-передачі № 1/21 від 12.01.2021, згідно яких останній передав у строкове платне користування [PERSON] транспортний засіб Lincoln Town Car, 1991 року випуску, д.н.з [NUMBER] . Розмір орендної плати складає 12\~375 грн в місяць, строк дії договору до 12.01.2022. Проте, як встановлено судом, вказаний договір всупереч вимогам ст.799 ЦК України, не посвідчений нотаріально, що в силу ст.220 ЦК України свідчить про його нікчемність. Крім того, як пояснила сама позивачка в судовому засіданні, вказаний договір укладено з її чоловіком, з яким перебуває у цивільному шлюбі та він є батьком її дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, наявного в матеріалах справи. Також, [PERSON] не надано доказів того, що вона потребує постійного пересування на автомобілі, у зв`язку із чим змушена була орендувати транспортний засіб 1991 року випуску за щомісячну плату в розмірі 12\~375 грн. За таких обставин, суд критично ставиться до тверджень [PERSON] про понесені нею додаткові витрати на оренду транспортного засобу, повсякденну необхідність нести такі витрати, розумність та співрозмірність яких також не доведена, та, відповідно, що такі додаткові витрати мають бути відшкодовані відповідачем. Враховуючи викладене, вимоги позивачки про відшкодування додаткових витрат відповідачем [PERSON] в сумі 74\~250 грн є безпідставними та задоволенню не підлягають. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача заподіяної моральної шкоди у розмірі 25\~000,00 грн. Відповідно до положень ч.2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною третьою цієї ж статті передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року №4 зазначено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. На підтвердження завданої моральної шкоди позивачкою надано: - карту виїзду швидкої медичної допомоги, з якої вбачається, що [PERSON] за адресою: с.Наталівка (об`їзна дорога) викликалась швидка медична допомога та фельдшером швидкої медичної допомоги Легенькою у зв`язку із ДТП позивачці поставлено діагноз: забій лівого передпліччя, забійна рана верхньої губи; - фіскальний чек від 16.01.2021 та направлення на обстеження від 16.01.2021, згідно яких [PERSON] сплачено на користь медичного центру «Planmeca\~3D Центр щелепно-лицевої діагностики» вартість дослідження верхньої та нижньої щелепи (друк на фотопапері, запис на CD); - фіскальний чек від 15.01.2021 на придбання лікувальних засобів (мяти перцевої, чебрецю, аффида-форт) на суму 98,10 грн; - квитанцію від 15.02.2021 про сплату [PERSON] вартості наданих КНП «Консультативно-діагностичний центр» Печерського району медичних послуг на суму 205 грн. Суд, вирішуючи обгрунтованість вимог про відшкодування завданої моральної шкоди, враховує те, що відповідач не заперечував щодо стягнення з нього такої в розмірі 5000 грн, а також те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 10.01.2021, позивачка отримала ушкодження у вигляді забою лівого передпліччя, забійної рани верхньої губи, у зв`язку із цим проходила медичне обстеження, що безумовно спричинило душевні хвилювання, і вважає достатнім та співрозмірним суму відшкодування у розмірі 6\~000,00 грн. Разом з тим, викладені у позові обставини щодо її госпіталізації внаслідок ДТП, необхідності хірургічного втручання у зв`язку із ушкодженням на обличчі, проведення заходів реабілітації, тривалого лікування, пошуку великої суми для лікування, тощо, - не підтверджені [PERSON] жодними доказами. Посилання на завдані психологічні страждання її малолітньому сину [PERSON] внаслідок ДТП є необгрунтованими, оскільки не стосуються предмету спору, не підтверджено доказово. Додаткові письмові пояснення представника позивача від 17 серпня 2022 року, в яких останнім ставиться вимога щодо стягнення з відповідача 3 % річних та суми інфляційних витрат, не вирішуються судом по суті, оскільки не є предметом поданого [PERSON] позову. Письмової заяви про зміну предмету або підстав позову в порядку ст.49 ЦПК України, позивачкою та її представником подано не було. У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене у сукупності, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. У відповідності до ст.141 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial