Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

15.07.2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання майна спільною власністю подружжя та поділу майна. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.11.2001 року по 15.12.2018 року. Після розірвання шлюбу будь-якої домовленості між колишнім подружжям про поділ спільного майна між ними не було досягнуто. Разом з тим, за час перебування у шлюбі позивачка спільно з відповідачем у 2007 році придбали квартиру [ADDRESS] . Право власності на квартиру було зареєстроване за відповідачем. Кошти на купівлю квартири сторонами були отримані в кредит у ВАТ АБ «Укргазбанк» та погашення суми кредиту здійснювалося за рахунок спільних коштів. На даний час зобов`язання за кредитним договором виконанні у повному обсязі. Після розірвання шлюбу спільне проживання позивача та відповідача у одній квартирі неможливе, так як квартира не пристосована для проживання окремо двох сімей. За таких обставин позивачка вважає за необхідне поділити квартиру, як спільне майно подружжя, набуте під час шлюбу. На неодноразові пропозиції позивачки поділити квартиру відповідач відмовляється. За таких обставин, позивачка змушена була звернутися до суду з вимогами визнати квартиру [ADDRESS] , зареєстровану КП «ВООБТІ» за №426 за реєстровим №1647/38501, реєстраційне посвідчення від 23.07.2007, на підставі договору купівлі-продажу від 23.07.2007, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. та зареєстрованого в реєстрі за №3680, об`єктом спільної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] з рівними частками співвласників у такому майні по Ѕ частки кожному. Визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на Ѕ частку квартири [ADDRESS] зареєстрованої КП «ВООБТІ» за №426 за реєстровим №1647/38501, реєстраційне посвідчення від 23.07.2007, на підставі договору купівлі-продажу від 23.07.2007, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. та зареєстрованого в реєстрі за №3680. Ухвалою суду від 24.07.2019 року справу прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. На адресу відповідача судом була надіслана копія ухвали про відкриття провадження у справі, у якій був встановлений строк для подання відзиву, а також копія позовної заяви і доданих до неї документів, які ним отримані. 11.10.2019 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів в порядку регресу, у зв`язку з поділом майна подружжя, зазначивши, що позивач перебуваючи у шлюбі з [PERSON] та за її згоди отримав кредит у сумі 78\~400 доларів США у ВАТ АБ «Украгазбанк» на придбання в інтересах сім`ї квартири. У подальшому, 23.07.2007 року згідно Договору купівлі-продажу позивач придбав квартиру [ADDRESS] , право власності якої зареєстровано за ним. В даній квартирі вони з [PERSON] проживали однією сім`єю. На початку 2013 року відносини у сторін зіпсувалися та в кінці червня 2013 року вони припинили шлюбні відносини. 04.08.2013 року [PERSON] разом з дітьми виїхала з квартири на постійне місце проживання у м.Липовець до її батьків. 11.11.2018 року шлюб між сторонами був розірваний за рішенням суду. Таким чином, з 23.06.2013 року по 13.11.2018 року вони спільно не проживали, спільного бюджету не вели, спільним побутом пов`язані не були. За цей період кредитні зобов`язання позивач [PERSON] виконував самостійно за власні кошти. Позивач не заперечує того факту, що спірна квартира є спільним майном подружжя та підлягає поділу. Разом з цим, зважаючи, що квартира купувалася за кредитні кошти, [PERSON] в період окремого проживання не виконувала солідарні обов`язки перед банком по поверненню кредитних коштів отриманих на купівлю квартири. Таким чином, позивачка бажає поділити спільне сумісне майно визнавши за нею право власності на половину квартири, а зобов`язання по виплаті кредитних коштів залишити за позивачем. [PERSON] зазначає, що ставлячи питання про визнання права власності на Ѕ частку квартири [PERSON] одночасно з цим, зобов`язана сплатити йому грошові кошти сплачені ним банку по солідарному з [PERSON] зобов`язанню за кредитним договором. Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 441\~795,57 грн. сплачених ним на погашення кредитного зобов`язання за кредитним договором №92-Ф/07 від 23.07.2007 року. Ухвалою суду від 21.10.2019 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до спільного розгляду з первісним позовом. За клопотанням представника позивача за первісним позовом, Ухвалою суду від 12.11.2019 року у справі призначалася судова техніча експертиза документів. Провадження по справі на час проведення експертизи було зупинено. Ухвалою суду від 19.02.2020 року провадження по справі було поновлено, у зв`язку з отриманням клопотання експерта. Ухвалою суду від 03.08.2020 року цивільну справу направлено до експертної установи для продовження проведення експертизи. Провадження по справі було зупинено. Ухвалою суду від 25.11.2020 року провадження по справі було поновлено, у зв`язку з отриманням клопотання експерта. Ухвалою суду від 04.12.2020 року цивільну справу направлено до експертної установи для продовження проведення експертизи. Провадження по справі було зупинено. Ухвалою суду від 01.02.2022 року провадження по справі було поновлено, у зв`язку з отриманням висновку експерта. Ухвалою суду від 06.07.2022 року підготовче провадження по справу закрито та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивачки по первісному/відповідачки по зустрічному позову [PERSON] вимоги первісного позову підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Вимоги зустрічного позову не визнала у повному обсязі та просила суд відмовити у задоволенні позов. Крім того, зазначила, що [PERSON] брала участь у погашенні кредитної заборгованості за квартиру, а докази, на які посилається [PERSON] щодо отримання коштів у позику від друзів для погашення кредиту не підтверджуються висновком експертизи. За таких обставин, не відповідачає дійсності той факт, що за рахунок коштів взятих у позику [PERSON] погасив самостійно кредит за квартиру. В судовому засіданні відповідач по первісному позову/позивач по зустрічному позову [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом визнав частково, зазначив, що він не заперечує щодо виплати [PERSON] 10\~000 тис. дол. США у рахунок компенсації за квартиру. Зустрічні позовні вимоги, разом зі своїм представником [PERSON] підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом, 24.11.2001 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Липовецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. У свою чергу, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.11.2018 року шлюб між сторонами був розірваний (т.1, а.с.11-12). За період шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними Свідоцтвами про народження Серія [NUMBER] та Серія [NUMBER] (т.1, а.с.37-38). Під час пребування у шюбі сторони набули спільне майно. Відповідно до Кредитного договору №92-Ф/07 від 23.07.2007 року ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] уклали договір про те, що банк надав позичальнику кредит у розмірі 78 4000,00 доларів США на строк з 23.07.2007 року по 22.07.2032 року із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 12,9% річних для придбання трьохкімнатої квартири, загальною площею 64,7 кв.м., яка знаходиться у [ADDRESS] (т.1, а.с.15-19). Як вбачається з Договору купівлі-продажу від 23.07.2022 року [PERSON] та [PERSON] передали у власність, а [PERSON] набув у власність квартиру під номером [ADDRESS] , що знаходиться у житловому будинку, позначеному на плані літерою «А», цегляному, 1991 року побудови, загальною площею 1\~472,6 кв.м., житловою площею 888,3 кв.м., розташованому у [ADDRESS] . За домовленістю сторін продаж вчинено за 440\~000,00 грн. (т.1, а.с.14). Крім того, 23.07.2007 року ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] уклали Договір іпотеки без оформлення заставної (другої черги), предметом якого є трикімнатна квартира [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу квартири (т.1, а.с.20-25). Згідно Реєстраційного посвідчення Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації посвідчило, що квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. 23.07.2007 року за реєстровим №3680 і записано в реєстрову книгу за №426 за реєстровим №1647/38501 (т.1, а.с.13). Вищевказані відомості також підтверджуються інформацією з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру пра власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо квартири [ADDRESS] (т.1, а.с.26-36). Відповідно до Звіту про оцінку майна оціночна (ринкова) вартість житлової квартири загальною площею в цілому 66,8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] складає 1\~208\~200,00 грн. (т.1, а.с.47-63). У ході розгляду справи позивачкою по первісному позову/відповідачкою по зустрічному позову, було надано новий висновок про вартість житлової квартири загальною площею в цілому 66,8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , відповідно до якого найбільш ймовірна ринкова вартість об`єкта оцінки складає 1\~600\~506,00 грн. (т.2, а.с.64-97). Частина перша статті 21 СК України визначає шлюбом сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до частини першої статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, інститут шлюбу передбачає виникнення між подружжям тісного взаємозв`язку і характер такого зв`язку не завжди дозволяє однозначно встановити, коли саме у відносинах з третіми особами кожен з подружжя виступає у власних особистих інтересах, а коли діє в інтересах сім`ї. Законодавцем встановлена презумпція спільності інтересів подружжя і сім`ї. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час перебування у шлюбі, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі змістом статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Вирішуючи спори між подружжям про майно необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. У відповідності до частини першої, другої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. В судовому засіданні встановлено, що відповідач визнав позовні вимоги за первісним позовом частково, та зазначив, що він погодується сплатити [PERSON] грошову компенсацію за вартість квартири у розмірі 10\~000,00 доларів США, тим самим визнавши, що дана квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. За таких обставин, спірна квартира за [ADDRESS] є об`єктом спільного сумісного майна подружжя, яке підлягає поділу між ними. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позовні вимоги за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною власністю подружжя та поділ майна подружжя знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та підлягають до задоволення. Разом з тим, позивач по зустрічному позову [PERSON] зазначив, що при поділі майна він просить врахувати також борги подружжя, оскільки квартира була куплена за рахунок кредитних коштів. Повне виконання ним кредитного зобов`язання було вчинено у 2019 році. Однак, частину боргу за кредитним зобов`язанням перед ВАТ АБ «Укргазбанком» була погашено до червня 2013 року у період фактичного спільного проживання та шлюбних відпосин, а отже ця сума є спільним сумісними грошовими коштами подружжя. Решту заборгованих кредитних коштів та відсотки [PERSON] повернув банку самостійно, не з спільних коштів подружжя. З метою погашення боргу він 29.12.2013 року позичив у [PERSON] 30\~000 доларів США та у [PERSON] 30\~000, доларів США. На підтвердження вказаного, [PERSON] надав суду Росписку від 29.12.2013 року, відповідно до якої [PERSON] взяв позику в сумі 30\~000,00 доларів США в [PERSON] . Дана позика є безвідсотковою. Вказану позиву [PERSON] зобов`язувався повернути [PERSON] до 01.12.2016 року. Позика отримана від [PERSON] за адресою: [ADDRESS] в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] (т.1, а.с.102) Крім того, відповідно до Розписки від 29.12.2013 року [PERSON] взяв позику в сумі 30\~000,00 доларів США в [PERSON] . Дана позика є безвідсотковою. Вказану позику [PERSON] зобов`язувався повернути [PERSON] до 01.12.2016 року. Позика отримана від [PERSON] за адресою: [ADDRESS] в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] (т.1, а.с.103) Відповідно до Довідки №50701/21 від 08.10.2019 року, кредит, який був наданий [PERSON] згідно кредитного договору №92-Ф/07 від 23.07.2007 року повністю погашений та клієнтом виконано всі зобов`язання за кредитним договором. Пені та штрафи відсутні. Суд звертає увагу, що у даній довідці не вказано дату погашення кредитних зобов`язань (т.1, а.с.85). З виписки/особового рахунку [PERSON] вбачається, що за період з 11.03.2009 року по 09.03.2016 року всього було внесено 341\~979,04 грн., 08.01.2014 року внесено 239\~790,00 грн, 14.01.2014 року 79\~930,00 грн., та за період з 01.03.2016 року по 09.03.2016 року 440\~787,71 грн. Суд, вважає за необхідне зазначити, що усі кошти вносились [PERSON] в період перебування в шлюбі з [PERSON] . Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя. Суд враховує, що при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя. Отже, у подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержане за рахунок останніх майно, внаслідок укладення кредитних договорів, також виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники. Для правильного вирішення справи необхідно встановити, за рахунок кого з подружжя здійснювалося погашення їх спільного боргу, чи не вносились особисті кошти кожного із подружжя у рахунок погашення кредитних зобов`язань. Представник позивачки по первісному позову/відповідачки по зустрічному позову [PERSON] в судовму засіданні зазначила, що у 2013 році між сторонами погіршилися відносини і з серпня 2013 року [PERSON] разом з дітьми переїхала жити до батьків у м.Липовець. Разом з тим, вона брала безпосередню участі у виплаті кредиту, оскільки перебувала за кордоном на заробітках та передавала [PERSON] кошти для погашення кредитної заборгованості. У свою чергу, відповідач по первісному позову/позивач по зустрічному заперечував даний факт, та зазначив, що кредитні зобов`язання ним виконані самостійно за кошти, які він отримав у позику від [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Висновку експертів за результатами проведення судово-технічної експертизи документів №22023/20-34/1157?від 12.01.2022 року, записи від імені [PERSON] та [PERSON] та записи від імені [PERSON] та [PERSON] у розписці від імені [PERSON] , датованій 29.12.2013, на суму 30\~000,00 доларів США, наданій [PERSON] , та розписці від імені [PERSON] , датованій 29.12.2013 року на суму 30\~000,00 доларів США, наданій [PERSON] , виконані кульковими ручками, спорядженими синьою та фіолетового кольорів відповідно. У розписці від імені [PERSON] , датованій 29.12.2013 року, на суму 30\~000,00 доларів США, наданій [PERSON] , та розписці відімені [PERSON] , датованій 29.12.2013 року на суму 30\~000,00 доларів США, надній [PERSON] не виявлено ознак штучного зістарювання документів. Записи розписки від імені [PERSON] , датованої 29.12.2013 року на суму 30\~000,00 доларів США, наданій [PERSON] виготовлені не у той час, яким датований документ, а пізніше. Записи розписки від імені [PERSON] , датованої 29.12.2013 року, на суму 30\~000,00 доларів США наданої [PERSON] виготовлені не у той час, яким датований документ, а пізніше. (т.2, а.с.1-45). В судовому засіданні був допитаний свідок [PERSON] , який суду пояснив, що він є батьком [PERSON] . Йому відомо, що спірна квартира була куплена у кредит у 2007 році. Однак, спільне життя у [PERSON] та [PERSON] не склалося та десь у 2014 році його донька разом з дітьми переїхала проживати до нього з дружиною у м.Липовець. У період з 2014 року по 2016 рік дочка їздила на заробітки спочатку у Росію, а потіму в Європу. Йому відмово, що дочка надала [PERSON] кошти для погашення кредиту десь 20-30 тис. доларів США, точна суму йому не відома. Свідок [PERSON] в судовму засіданні вказала, що [PERSON] є її дочка. Влітку 2013 року, дочка разом з дітьми переїхала жити до них з чоловіком. У 2014 році виникли проблеми зі сплати кредиту, тому вона вирішила поїхати за кордон, де була до 2016 року. Гроші привозила і віддалава [PERSON] , однак, яку суму їй невідомо. У судовому засіданні також був допитаний свідок [PERSON] , який суду вказав, що [PERSON] є його племіницею. Зазначив, що [PERSON] у серпні 2014 року поїхала разом з ним на заробітки у Росію, де була до 2015 року. Метою поїздки було те, що виникли проблеми з оплати кредиту за квартиру. Заробітна плата її була близько 1\~000,00 доларів США на місяць. Свідок [PERSON] , який був допитаний судом, зазначив, що є другом [PERSON] . Він надав [PERSON] кошти у розмірі 30\~000,00 доларів США для погашення кредиту. Кошти були надані у день написання розписки 29.12.2013 року. Під час написання розписок був присутній [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] також суду надав пояснення, що він є другом [PERSON] та дав йому позику у розмірі 30\~000,00 доларів США. Кошти були надані [PERSON] 29.12.2013 року, у день написання розписки. Під час написання розписок був присутній [PERSON] та [PERSON] . Отже, враховуючи вищезазначене, принципи розумності і справедливості, а також диспозитивності цивільного судочинства, суд приходить до висновку що первісні позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити у повному обсязі, визнати квартиру [ADDRESS] , зареєстровану КП «ВООБТІ» за №426 за реєстровим №1647/38501, реєстраційне посвідчення від 23.07.2007, на підставі договору купівлі-продажу від 23.07.2007, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. та зареєстрованого в реєстрі за №3680, об`єктом спільної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] з рівними частками співвласників у такому майні по Ѕ частки кожному та визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на Ѕ частку квартири [ADDRESS] зареєстрованої КП «ВООБТІ» за №426 за реєстровим №1647/38501, реєстраційне посвідчення від 23.07.2007, на підставі договору купівлі-продажу від 23.07.2007, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. та зареєстрованого в реєстрі за №3680. У задоволенні\~зустрічного позову\~ [PERSON] \~слід відмовити\~у повному\~обсязі,\~у зв`язку\~з недоведеністю,\~оскільки+ відповідачем за первісним позовом/позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не доведено, що особисті грошові кошти взяті ним у позику у [PERSON] та [PERSON] були внесені в рахунок погашення зобов`язань, оскільки за висновком експертизи розписки датовані пізніше 2013 року, а саме 2018-2019 роки, що спростовує доводи [PERSON] щодо отримання ним позики для оплати кредиту. Крім того, з виписки про рух коштів [PERSON] , вбачається, що кредит був погашений у 2016 році, під час перебування у шлюбі з [PERSON] . Таким чином, положення ст. 65 СК України, не можуть бути застосовані судом у даному випадку. Питання щодо судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України. Судові витрати позивача за первісним позовом підлягають стягненню з відповідача по первісному позову в повному обсязі. Судові витрати за зустрічним позовом залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved