Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~В серпні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , з участю третьої особи Комісії з питань права захисту дітей Білобожницької сільської ради про визначення місця проживання дитини з батьком. В позовній заяві позивач вказав, що в сторін є малолітній син [PERSON] , [INFO] . Малолітній син проживає з ним та перебуває на повному його утриманні, створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини. Матір дитини з ними тривалий час не проживає, участі у вихованні не приймає та місце перебування її невідоме. [PERSON] просить визначити місце проживання сина [PERSON] з ним. Представник позивача адвокат Квятковський Д.В. в судове засідання подав письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить визначити місце проживання дитини разом з батьком. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає. Представник\~третьої особи\~Комісія з\~питань права\~захисту дітей\~Білобожницької сільської\~ради не заперечує щодо визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком. \~ \~ \~ \~ Суд, вивчивши та дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 вищезазначеного Кодексу в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачкою позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 22 травня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] . Згідно рішення виконавчого комітету Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області №113 від 04 жовтня 2022 року та висновку Органа опіки та піклування Білобожницької сільської ради, з метою забезпечення реалізації прав свобод та законних інтересів дитини, орган опіки ті піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] . Актом обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] від 13.07.2022 року встановлено, що він проживає разом зі своїм неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] в одному житловому будинку. Матір дитини з ними тривалий час не проживає, участі у вихованні дитини не приймає та місце перебування її невідомо. Син повністю перебуває на утриманні батька. Відповідно до ст.\~160\~Сімейного кодексу\~України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 1 ст.\~161\~СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки і піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] , враховуючи вищевказані норми Закону, визнання відповідачкою позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини з батьком підлягають задоволенню, оскільки умови для проживання дитини з батьком в повній мірі можуть забезпечити його повноцінний розвиток, навчання та виховання. Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідачка позовні вимоги визнає, суд приходить до висновку про повернення позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 992,40 гривень згідно квитанції АТ «РВС Банк» № 151562701/1/С від 15 серпня 2022 року, що становить 496,20 гривень.

Outcome: approved