Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , в інтересах якого діє законний представник [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом про виселення [PERSON] з житлового приміщення квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що позивачі та відповідач зареєстровані в квартирі [ADDRESS] . [PERSON] тривалий час у агресивній формі перешкоджає [PERSON] проживати у вказаній квартирі. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 25.04.2018 року справа №363/3593/17 визнано за [PERSON] право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . Крім того, [PERSON] вчиняє бійки та скандали, виганяє позивачів з помешкання, зловживає спиртними напоями, веде асоціальний спосіб життя, а також поселив в квартирі сторонніх осіб, які також чинять позивачам перешкоди у користуванні житлом. Відповідач систематично руйнує житло, приводить його до стану неможливого для проживання, в місцях загального користування та кімнатах панує антисанітарія, на стінах та стелі присутня пліснява, скрізь бруд та сміття. Сторонні особи, який поселив відповідач у квартиру, а саме [PERSON] та [PERSON] , на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10.05.2019 року справа №363/4283/18 виселено без надання іншого жилого приміщення. Разом з тим, вказаним рішенням вселено [PERSON] до квартири [ADDRESS] . [PERSON] систематично порушує правила співжиття, що в свою чергу унеможливлює спільне з ним проживання, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї. Відповідач не виконує захисні приписи та продовжує вчиняти протиправні дії. Крім того, проживаючи в квартирі та користуючись комунальними послугами, [PERSON] не сплачував за отримані послуги у зв`язку з чим утворилась заборгованість, що призвело до відключення квартири від газопостачання. 26.05.2020 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 28.10.2021 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляд по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] , яка також є представником [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали, з підстав викладених у позовній заяві та просять задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Крім того, відповідач не скористався своїм правом та не подав до суду відзив на позовну заяву. Представник третьої особи Служби у справах дітей Петрівської сільської ради в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просить прийняти рішення з урахуванням прав та інтересів дитини та на підставі наявних у справі документів. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що він перебуває в дружніх стосунках зі сторонами по справі. В квартирі [ADDRESS] проживає [PERSON] , цивільна дружина [PERSON] та її двоє синів, один з яких живе недавно. В квартирі немає води, газу практично відсутні меблі, неприємний запах. [PERSON] зловживає алкогольними напоями. Тамару та її сина [PERSON] з квартири ніхто не висиляв, вони живуть там постійно. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона хрещена мати [PERSON] . [PERSON] не пускає в квартиру [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] пропонували поділити квартиру, щоб кожному була окрема кімната, але [PERSON] не погодився. Вже років п`ять у квартирі з [PERSON] проживає його цивільна дружина [PERSON] та її двоє синів, один з яких живе недавно. Тамару та її сина ніхто з квартири не висиляв, вони живуть там постійно. Заслухавши пояснення позивача, її представника, допитавши [PERSON] та [PERSON] в якості свідків, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно акту складеного 06.10.2017 року та затвердженого сільським головою с. Нові Петрівці, при обстеженні квартири [ADDRESS] , встановлено, що [PERSON] , 1994 року народження, у вказаній квартирі не проживає з 2004 року, однак зареєстрована. [PERSON] категорично проти того, щоб [PERSON] проживала в даній квартирі. Сусіди розповіли, що до переведення в інтернат [PERSON] проживала в квартирі разом з батьками, яких позбавлено батьківських прав. Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої Новопетрівською сільською радою Вишгородського району Київської області від 05.10.2018 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно до статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам,\~які потребують\~соціального захисту,\~житло надається\~державою та\~органами місцевого\~самоврядування безоплатно\~або за\~доступну для\~них плату\~відповідно до\~закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 25.04.2018 року визнано за [PERSON] право користування житловим приміщення у квартирі [ADDRESS] . Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 10.05.2019 року вселено [PERSON] до квартири [ADDRESS] . Виселено [PERSON] та [PERSON] із квартири [ADDRESS] , без надання іншого жилого приміщення. В частині виселення відповідача [PERSON] із квартири [ADDRESS] , без надання іншого жилого приміщення відмовлено. Звертаючись до суду з позовом про виселення [PERSON] з житлового приміщення квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення, позивачі посилаються на те, що відповідач систематично порушує правила співжиття, що в свою чергу унеможливлює з ним проживання. На підтвердження чого, надано копію постанови Вишгородського районного суду Київської області від 14.06.2018 року, копію постанови Вишгородського районного суду Київської області від 16.01.2019 року, копію постанови Вишгородського районного суду Київської області від 05.01.2021 року, а також копію висновку Вишгородського ВП ГУНП в Київській області від 13.06.2018 року, копію висновку Вишгородського ВП ГУНП в Київській області від 11.10.2019\~року, копію висновку Вишгородського ВП ГУНП в Київській області від 20.11.2019\~року та копію висновку Вишгородського ВП ГУНП в Київській області від 03.02.2020\~року. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, а саме відповіді Вишгородського РУП ГУНП в Київській області від 25.08.2021 року №3066, Вишгородським районним управлінням поліції [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] з 2013 року поставлено на облік, як кривдника (сімейного насильника) у зв`язку з неодноразовим вчиненням домашнього насильства. В 2021 році [PERSON] до адміністративної відповідальності не притягувався. Згідно акту складеного 13.09.2021 року та затвердженого начальником служби у справах дітей та сім`ї Петрівської сільської ради Мельник О.В., при обстеженні квартири [ADDRESS] , встановлено, що квартира знаходиться у занедбаному стані, потребує ремонту. Газопостачання опломбоване, за водопостачання борг. Мешканці квартири під час обстеження були з ознаками алкогольного сп`яніння, мали прояви агресивної поведінки, що може наражати на небезпеку дитину. В квартирі проживають [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Квартира не має належних та безпечних умов для проживання малолітньої дитини тому мати [PERSON] разом з сином [PERSON] винаймають житло. Відповідно до статті 109\~ЖК України (УРСР), виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду (частини перша, друга цієї статті). Згідно до ст.310 ЦК України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, установлених законом. За місцем проживання проводиться реєстрація громадян, що є підставою для припущення про проживання особи в зазначеному будинку, квартирі. Відповідно до п.4 ст.31 ЦК України, фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, установлених законом. Згідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (далі - Конвенції) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України», в контексті вказаної Конвенції поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло. Згідно з Конвенцією поняття «житло» не обмежується приміщеннями, в яких законно мешкають або законно створені. Чи є конкретне місце проживання «житлом», яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме - від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Прокопович проти Росії» (Prokopovich v. Russia), заява № 58255/00, п.36, ECHR 2004-XI. Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (див., серед багатьох інших джерел, рішення від 13 травня 2008 р. у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» (McCann v. the United Kingdom), заява № 19009/04, п. 50), п.п.40, 41 вказаного рішення Європейського суду від 02.12.2010р. Відповідно до п.36 рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії» (Prokopovich v. Russia) Європейський суд з прав людини визначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (див. також рішення Європейського суду з прав людини по справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, п. 63). Таким чином, у справі «Прокопович проти Росії» №58255/00 встановлено, що тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції, а тому наступне виселення її з відповідного житла є невиправданим втручанням в приватну сферу особи, порушенням прав на повагу до житла. Відповідно до ч.1 ст.116\~ЖК Української РСР якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Як встановлено під час розгляду справи, та не заперечувалось позивачами, останні не проживають в квартирі [ADDRESS] разом з відповідачем [PERSON] , крім того, рішення суду від 10.05.2019 року про вселення [PERSON] у вищевказану квартиру та виселення [PERSON] та [PERSON] із квартири не реалізовано стороною позивача. Згідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків, що визначено статтею 76 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи, підстав для виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] , без надання іншого жилого приміщення передбачених у статті 116\~ЖК України (УРСР) стороною позивача не надано. Крім того, [PERSON] не реалізувала рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10.05.2019 року, яким останню вселено до квартири [ADDRESS] , шляхом примусового виконання. Разом з тим, стороною позивача, в рамках розгляду даної справи, надано ті ж самі докази, які буди предметом дослідження під час розгляду справи №363/4283/18 та прийняття рішення від 10.05.2019 року, яким в частині позовних вимог щодо виселення [PERSON] із квартири [ADDRESS] , без надання іншого жилого приміщення відмовлено. Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed