Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким: розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 08.09.2018 року у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за актовим записом №1086; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 4\~000 грн., але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 08.09.2018 року між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за актовим записом №1086. Від даного шлюбу сторони мають сина, [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем. Сторони разом не проживають. Позивач зазначає, що подружнє життя не склалося з причин відсутності спільних інтересів, різних поглядів на життя та ведення спільного домашнього господарства, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Позивач вважає, що шлюб з відповідачем фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, у зв`язку з чим наполягає на його розірванні. Також позивач [PERSON] зазначає, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, а вона одна не в змозі цього зробити, тому вважає, що батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. 00 коп. щомісячно. У зв`язку із викладеними обставинами позивач і звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 14 вересня 2022 року відкрито провадження по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно надала заяву, згідно якої просила суд розглянути справу без її участі та вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу за його відсутності та вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Суд, приймаючи до уваги думку сторін, висловлену в письмових клопотаннях, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. \~ \~ \~ \~08.09.2018 року у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за актовим записом №1086, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 08.09.2018 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. [INFO] у подружжя народилась дитина син, [PERSON] , що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19.01.2019 року Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно\~зі статтею 56 Сімейного кодексу України, \~кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В судовому засіданні встановлено, що подружжя шлюбно - сімейних відносин фактично не підтримує, проживає окремо, спільного господарства не веде. Приймаючи до уваги ту обставину, що сторони фактично не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін; приймаючи до уваги думку відповідача, який позовні вимоги визнав в повному обсязі, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог щодо розірвання шлюбу, і вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачем [PERSON] не висловлено думки щодо прізвища, яким вона бажає іменуватися після розірвання шлюбу, суд вважає за доцільне залишити позивачу [PERSON] прізвище, набуте у шлюбі, « [PERSON] ». Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини, суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого\~частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 151 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено принцип рівності обов`язку батьків щодо утримання дитини. Тобто, статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено принцип рівності обов`язку батьків щодо утримання дитини. В судовому засіданні встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , і ця обставина відповідачем не спростована. Угоди про добровільну сплату аліментів згідно статті 189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. \~ \~ \~ \~Ненадання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини є порушенням обов`язку батьків піклуватися про своїх дітей. Чинне законодавство, а саме Сімейний кодекс України, надає одержувачу аліментів право вибору способу стягнення аліментів у частці від заробітку платника аліментів або у твердій грошовій сумі. \~ \~ \~ \~Згідно частини 1 статті 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Частиною 1\~статті 182\~Сімейного кодексу\~України встановлено,\~що при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує: 1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що зазначається у приписах постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"(п. 17). Згідно статті 184 СК України, суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем. Згідно із частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім\~для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що відповідач має нормальний стан здоров`я, є молодою особою працездатного віку та не має на утриманні інших осіб. При визначенні величини аліментного платежу суд враховує, відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, матеріальне становище платника аліментів, той факт, що відповідач є молодою, здоровою особою працездатного віку та не має на утриманні інших осіб. На підставі вищевикладеного, враховуючи надані докази по справі, з урахуванням інтересів дитини та думки відповідача, який позовні вимоги визнав,

Outcome: approved