Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

У травні 2021 року позивач звернувся до Печерського районного суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНІЛОН, про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 19.11.2012 року між позивачем та ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" було укладено Договір № SAMDN25000730726045 про оформлення депозиту на наступних умовах: сума вкладу 400 000, 00 грн., строк вкладу з 19.11.2012 по 19.11.2013, процентна ставка 18% річних особовий рахунок по вкладу: № [NUMBER] . Відповідно до п.6 Договору, якщо по закінченню строку вклада Клієнт не заявить Банку про намір забрати кошти, вклад автоматично продовжується ще на один строк. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки Клієнта в Банк. 05.04.2013 року між позивачем та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК уклаладено Договір № SAMDN25000734358894 про оформлення депозиту на наступних умовах: сума вкладу 460 000, 00 грн., строк вкладу з 05.04.2013 по 05.04.2014, процентна ставка 18% річних, особовий рахунок по вкладу: № [NUMBER] , відсотки зараховуються на карту/рахунок: № [NUMBER] . Відповідно до п.6 Договору, якщо по закінченню строку вклада Клієнт не заявить Банку про намір забрати кошти, вклад автоматично продовжується ще на один строк. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки Клієнта в Банк. 06.03.2013 року [PERSON] та ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" уклали Договір №SAMDN80000733608461 про оформлення депозиту на наступних умовах: сума вкладу 500, 00 доларів США, строк вкладу з 06.03.2013 по 06.03.2014, процентна ставка 8,5% річних, особовий рахунок по вкладу: № [NUMBER] , відсотки зараховуються на карту/рахунок: № [NUMBER] . Відповідно до п.6 Договору, якщо по закінченню строку вклада Клієнт не заявить Банку про намір забрати кошти, вклад автоматично продовжується ще на один строк. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки Клієнта в Банк. 29.02.2012 року [PERSON] та ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" уклали Договір № SAMDN01000724008415 про оформлення депозиту на наступних умовах: сума вкладу 5500,00 доларів США, строк вкладу з 29.02.2012 по 29.06.2012, процентна ставка 7,5% річних, особовий рахунок по вкладу: № [NUMBER] , відсотки зараховуються на карту/рахунок: № [NUMBER] . Відповідно до п. 3 Договору, якщо по закінченню строку вклада Клієнт не заявить Банку про намір забрати кошти, вклад автоматично продовжується ще на один строк. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки Клієнта в Банк. 14.03.2014 з карти для виплат [NUMBER] переведено 1 570 000,00 грн. на депозитний рахунок [NUMBER] ., сума вкладу 1 570 000,00 грн.; строк вкладу з 14.03.2014 по 14.09.2014 процентна ставка 18% річних. Позивач вказує, що 15.05.2014 року ПАТ "Приватбанк" виніс рішення про припинення діяльності відокремлених підрозділів Філії "Кримське регіональне управління "ПАТ Комерційного банку "Приватбанк". Доступ клієнтів до інформації на особистому кабінеті Приват24 обмежено. Інформація відсутня й по сьогоднішній день, але свого часу позивач встиг зробити знімок екрану з даними зі свого особистого електронного кабінету. Позивач неодноразово звертався до банку з проханням розблокувати рахунки, розірвати договори та повернути суму банківських вкладів з нарахованими процентами, проте банк відмовляв у зв`язку з припиненням діяльності на території тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя та неможливістю здійснення банківського регулювання та нагляду на зазначених територіях. Листом від 30.11.2015 рік. ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовив повертати грошові кошти позивачу. Таку бездіяльність Банку що полягає у неповерненні вкладу з відсотками позивач вважаєж незаконною. Доводи Банку про те, що у нього відсутня будь-яка інформація щодо наявності відкритих у філіях на території Автономної Республіки Крим депозитних рахунків та залишків грошових коштів на них, у зв`язку із окупацією Автономної Республіки Крим, є неправдивими, оскільки договір укладений із ПАТ КБ «ПриватБанк», а тому відповідач, як фінансова установа, зобов`язаний був забезпечити облік всієї банківської інформації, у тому числі і проведеної філіями (Постанова КЦС ВС від 14.04.2020 №201/4722/16 (61-710св20). Відтак, позивач, відповідно до положень ст. 1061 ЦК України, просить суд стягнути вклади та нараховані проценти на банківські вклади. Окрім цього, Банк на першу вимогу вклад не повернув, а продовжував безпідставно утримувати та користувався чужими грошовими коштами - депозитом позивача - в період з 15.05.2014 по 24.05.2021 року (день, який передує зверненню до суду), тому позивач вважає, що саме на цей період Банк прострочив виконання свого грошового зобов`язання. І саме за цей період позивач просить стягнути з відповідача 3% річних. Оскільки пеня є неустойкою і має штрафний, а не компенсаційний характер, вона не входить до складу зобов`язання, її сплата та розмір визначені Законом України «Про захист прав споживачів» за неналежне надання виконавцем банківських послуг споживачеві то нарахування та стягнення такої пені має бути здійснене в національній валюті України. З враухванням того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не повертає вклади та нараховані відсотки, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. З врахуванням зазначеного, позивач просить суд: - стягнути з Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» на користь [PERSON] : - за Договором №SAMDN25000730726045 від 19.11.2012: 400 000,00 грн. (вклад) +612 864,50 грн. (18% річних) + 84 328,77 грн. (3%річних) +679 572,62 грн. (інфляційні втрати); - за Договором № SAMDN25000734358894 від 05.04.2013: 460 000,00 грн (вклад) +673 742,47 грн. (18%річних) +96 9 78,08 грн + 781 508,51 грн. (інфляційні втрати); - за Договором № SAMDN80000733608461 від 06.03.2013: 500 доларів США (вклад, при курсі НБУ 27.45 еквівалент 13 725 грн.) + 349,32 доларів США (при курсі НБУ 27,45 еквівалент 9588,83 грн., 8,5%річних) +105,41 доларів США (при курсі НБУ 27,45 еквівалент 2 893,50 грн., 3 річних); - за Договором №SAMDN01000724008415 від 29.02.2012: 5500 доларів США (вклад, при курсі НБУ27.45 еквівалент 150 975 грн.) + 3 808,74 доларів США (при курсі НБУ 27.45 еквівалент 104 549,91 грн., 7,5% річних) +1159,52 доларів США (при курсі НБУ 27,45 еквівалент 31828,82 грн, 3% річних); - за Договором депозиту від 14.03.2014: 1 570 000.00 грн. (вклад) + 2 033 945,75 грн (18 % річних) + 330 990,41 грн. (3% річних) + 2 667 322,51 грн. (інфляційні втрати). 31.05.2021 до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, яка передана судді Ільєвій Т.Г. цього ж дня, для вирішення питання про відкриття провадження.. Ухвалою судді від 01.06.2021 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду по суті у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін, на підставі статті 274 ЦПК України. 05.08.2021 до суду надійшла заява від представника відповідача Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» - Бригинець А.А. про заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 05.08.2021 ухвалою суду розгляд справи за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» про стягнення грошових коштів,призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 13.08.2021 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Так, в обґрунтування своєї позиції представник зазначив, що відповідно до п. 1.1.7.58 Умов та правил надання банківських послуг (в редакції від 01.06.2014 року), які розмішені на офіційному сайті Банку https.//privatbank.ua було передбачено, що у зв`язку з анек сією АР Крим та припинення діяльності Банках на цій території. Клієнт зобов`язується з`явитися в структурний підрозділ Банку, розташований на материковій частині України, для здійснення Банком дій щодо уточнення інформації, ідендитифікації та вивчення Клієнта та надати в Банк від Агентства по страхуванню вкладів, розташованому за адресою: 109240. РФ. Москва. Верхній Таганський глухий кут. д. 4. далі Агенство, довідку про відсутність виплат грошових коштів Клієнту - фізичної особі. При цьому, Клієнт зобов`язаний вчинити дії. передбачені в цьому пункті, в термін до 31.12.2014 р. Відповідно до п. 1.1.7.59 Умов та правил надання банківських послуг (в редакції від 01.06.2014 року) було передбачено, шо у разі невиконання Клієнтом обов`язків, зазначених п.1.1.7.58 цих Умов, подальша взаємодія за договором Клієнта з Банком може змінена шляхом повідомлення, в тому числі на сайті Банку у відповідному розділі Умов При необхідності отримання Банком згоди від Клієнта на здійснення таких дій. керуються вимогами ст. 205 Цивільного кодексу України (мовчазна згода). На підставі вищевикладених пунктів Умов та правил надання банківських послуг, на офіційному сайті Банку за посиланням https.//conditions-and-rules.privatbank.ua/news/74/?larg =ru 30.01.2015 року було розмішене повідомлення з наступним змістом: У зв`язку з анексією АР Крим і зупиненням діяльності Банка на цій території в розділ "1.1.". Додаткові положення" Умов та правил надання банківських послуг внесені зміни про порядок взаємодії за договорами Клієнта з Банком. У разі невиконання Клієнтом обов`язків, зазначених п.1.1.7.59 цих Умов та Правил, подальша взаємодія по договору Клієнта з Банком буде здійснюватись з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНІЛОН», що розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна, 52. У разі незгоди Клієнта з переводом боргу, свої письмові заперечення Клієнт направляє Банку в срок до 15.02.2015 р. Ненадання Клієнтом заперечень у вказаний в цьому пункті строк, підтверджує здійснення Банком переводу боргу по договорам Клієнта на Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "ФІНІЛОН" зі згоди Клієнта". З огляду на те, що будь-яких письмових заперечень від [PERSON] у даній справі і відносно переведення Банком на ТОВ ФК «ФІНІЛОН» боргу за договором, який є предметом спору у даній справі, на адресу Банку не надходило, то вважається, що з переведення боргу Банком було здійснено зі згоди вкладника - [PERSON] . Отже, внаслідок укладання між ПАТ КБ ПРИВАТБАНК та ТОВ ФК "ФІНІЛОН" Договору переведення боргу б/н від 17.11.2014 р. та переведення боргу за зобов`язаннями Банку шодо виплати коштів за договором, який є предметом у даній справі, АТ КБ "ПРИВАТБАНК" на цей час не несе зобов`язань за таким договором, а ТОВ "ФК ' ФІНІЛОН" є новим боржником за даним договором банківського вкладу. Так, у зв`язку з вищевикладеним представник відповідача вважає, що належним відповідачем у даній цивільний справі має бути ТОВ "ФК ' ФІНІЛОН". Представник стверджує, що позивач у позовній заяві посилається на те, що Банк листом від 30.11.2015 року відмовив повертати грошові кошти, проте звертається увага Банку, що сама заяву позивача до Банку від 20.11.2015 року, якою [PERSON] звертався до Банку з метою отримання довідки про вклади для підтвердження наявності грошових коштів при купівлі нерухомості в м. Миколаєві і аж ніяк відповідь Банку від 30.11.2015 року не стосується відмови у виплаті коштів позивачу. Крім того, матеріали справи містять заяву [PERSON] про повернення вкладів та нарахованих процентів від 27.04.2021 року, однак матеріали справи не містять доказів направлення такої заяви на адресу Банку та доказів отримання такої заяви Банком. За резузьтатами здійсненої перевірки вхідної кореспонденції заява [PERSON] від 27.04.2021 на адресу Банку станом на дату подачі відзиву не надходила, а відтак і неможливо стверджувати про порушення Банком прав позивача. Також, банк вказує, що позивачем не надано копію договору №SAMDNWFD0070091416700 від 14.03.2014 року , що не унеможливлює встановити умови договору. Відтак, представник відповідача надає свій орієнтовний розрахунки відсотків, а саме: - за Договором № SAMDN25000730726045 від 05.04.2013 року за період з 18.11.2014 року по 24.05.2021 року: 400 000.00 грн.х18х2379дн. 365дн.=539 674.52 грн.; - за Договором № SAMDN25000734358894 від 05.04 2013 року за період з 18.11.2014 року по 24.05.2021 року: 460 000,00 грн.х18%х2379дн./365дн.=539 674,52 грн.; - за Договором №SAMDN80000733608461 від 06.03.2013 року за період з 18.11.2014 року по 24.05.2021 рік: 5000,00 дол. СШАх8,5%х2379дн./365=277,00 дол. США. - за Договором № SAMDN01000724008415 від 29.02.2012 року за період з 18.11.2014 року по 24.05.2021 рік: 5500,00 доларів СШАх8,5%х2379дн./365дн.=26888,59 доларів США. -- за Договором № SAMDN0070091416700 від 14.03.2014 року за період з 18.11.2014 року по 24.05.2021року: 1 570 000,00 грн.х16%х2379дн./365дн.=1 637 273,42 грн. Окрім цього, представник відповідача вказує, що невідомо з яких підстав позивач просить суд стягнути з Банку на його користь 3% річних за ст. 625 ЦК України та інфляційні втрати за період з 15.05.2014 року (дата припинення діяльності відокремлених підрозділів Філії Кримське РУ ПАТ АТ КБ «ПриватБанк») по 24.05.2021 року (дата звернення із позовом до суду ). Так як позивач не послався на жодну норм законодавства при здійснені розрахунків за заявлений період та не довів, шо Банк порушив строки виконання зобов`язань за спірними Договорами. Також, позивач, станом на дату подачі відзиву, не звертався до банку із заявою про повернення коштів за спірними Договорами, а відтак, у Банку не виникло прострочення виконання грошового зобов`язання. Окрім того, відповідно до норм матеріального права (Глави 19 ЦК України) - до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦЮ. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК України). Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного суду України від 18.05.2016 р. у справі № 6-474 цс.. З врахуванням зазначеного представник відповідача просить суд при вирішенні спору відносно стягнення 3% річних та інфляційних втрат, передбачених ст. 625 ЦК України, застосувати ч. 4 ст. 267 ЦК України та відмовити в задоволенні позовних вимог. 06.09.2021 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що переведення боргу здійснено без відмома кредитора. Так, правочин було здійснено 17.11.2014 року, а повідомлення було опубліковано для вкладників лише 30.01.2015. При цьому, повідомлення є нікчемним в силу ч.6 ст. 633 ЦК України. Умови та правила надання банківських послуг - це договір приєднання, який укладається в порядку, встановленому ст. 634 Цивільного кодексу України (це публічний договір). Умови публічного договору встановлюються однаковими ттт, всіх споживачів (частина друга статті 633 ЦК України, тобто не допускається дискримінація). Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними. Оскільки, Зміни до Умов та правил надання банківських послуг щодо надання згоди на переведення боргу на ТОВ "ФК "Фінілон" стосується тільки кримських вкладників, а не усіх споживачів, тому дана норма є дискримінаційною такою, що не відповідає ч.2 ст.633 ЦК України, і тому є нікчемною (ч.6 ст. 633 ЦК України). Отже, КБ "Приватбанк" та ТОВ ФК "Фінілон" грубо порушив конституційні права кримських вкладників, зокрема позивача, оскільки укладенням даного правочину дискриміновано право "кримських вкладників" на безперешкодне отримання на першу вимогу, а саме від ПАТ КБ «Приватбанка» (первісного боржника). ТОВ «ФК «Фінілон» незаконно заволодів грошима "кримських вкладників". Також, позивач вказує, що останній неодноразово звертався до Банку, однак у зв`язку з окупацією АРК Крим та недобросовісною поведінкою АТ КБ «Приватбанк» усі звернення позивача не зафіксовані. Позивач в черговий раз звертався до Банку у 2021 році на материковій частині України про повернення коштів. Так, зазначене звернення відповідач отримав 30.04.2021. 17.09.2021 представником відповідача було подано заперечення на відповідь на відзив. Так, представник вказав, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (абз. 1 ч. 1 ст. 638 ЦК України), а підставою недійсності правочину Закон (ч. 1 ст. 215 ЦК України) визначає недодержання сторонами в момент його вчинення вимог, встановлених ч. 1-3. 5-6 ст. 203 ЦК України. Але, оскільки Кредитор не є стороною договору про переведення боргу, а Закон не надає згоди кредитора правовстановлювального значення у доі оворі про переведення боргу, останній вважається укладеним згідно із законом з моменту досягнення домовленості між Первісним боржником та Новим боржником. Статею 521 ЦК України регламентує лише форму правочину щодо заміни боржника у зобов язанні. тобто самого договору про переведення боргу, але не форму погодження кредитора на таке переведення. Отже, правочин є нікчемним лише тоді, коли закон прямо говорить про його нікчемність, в усіх інших випадках його невідповідності закону, коли прямої вказівки на нікчемність в законі не міститься, правочин можна лише оспорити. Таким чином, в частині регулювання нікчемності український законодавець дотримується принципу французького права раs de nullites sans texte (немає нікчемності без тексту (закону), тобто без прямої указівки про це в тексті закону), так звана текстуальна недійсність. При цьому, позивач жодним чином не обгрунтовує можливість застосування до спірних правовідносин ч. 2 ст. 228 ЦК України, обмежуючись виключно цитуванням такої норми. Щодо розміщення Банком будь-якої інформації на його офіційному сайті. Отже, вся розміщена інформація на офіційному сайті АТ КБ ПриватБанк є достовірною, актуальною, офіційною, публічною, відкритою та містить абсолютно всі редакції Умов та правил надання банківських послуг, які діяли та були чинними в Банку, починаючи з редакції від 01.09.2013 р. На цей час немає жодного судового рішення, в якому було би встановлено інше та таке, що спростовує наявну інформацію та повідомлення на офіційному сайті АТ КБ «ПриватБанк», та будь-яка особа може достовірно ознайомитися з будь-якою редакцією Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на офіційному сайті Приватбанк, щодо надання будь-якої банківської послуги. АТ КБ "ПриватБанк" у даній справі посилається на відповідні пункти (п. 1.1.7.58 та .4.1.1.7.59) Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті ПРИВАТБАНК. та які викладені в редакції від 01.06.2014р та містяться в розділі "архів договорів". Також, Банк зазначав, що на підставі вищевикладених пунктів Умов та правил надання банківських послуг, 30.01.2015 року на офіційному сайті Банку було розміщене повідомлення для клієнтів Банку з наступним змістом: «У зв`язку з анексією АР Крим і зупиненням діяльності Банка на цій території в розділ "1.1.7. Додаткові положення" Умов та правил надання банківських послуг внесені зміни про порядок взаємодії за договорами Кчієнта з Банком. У разі невиконання Клієнтом обов`язків, передбачених п. 1.1.7.59 цих Умов та Правил, подальша взаємодія по договору Кчієнта з Банком буде здійснюватись з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ФІНІЛОН", що розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, 32. У разі незгоди Клієнта з переводом боргу, свої письмові заперечення Клієнт направляє Банку в срок до 15.02.2015 р. Ненадання Клієнтом заперечень у вказаний в цьому пункті строк, підтверджує здійснення Банком переводу боргу по договорам Клієнта на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ФІНІЛОН" зі згоди Кчієнта». Позивач у відповіді на відзив зазначає про неодноразові усні звернення до Банку із вимогою про повернення коштів, проте жодних доказів зазначеного не надає, окрім того посилається на письмову заяву про повернення вкладів та нарахованих процентів від 27.04.2021 року, яка була нібито вручена Банку 30.04.2021 року, опис вкладення у цінний лист № 0870202173580 навіть не містить поштового штампу. Представник відповідача звертає увагу на те, що заява від 27.04.2021 року не містить підпису [PERSON] , а містить лише напис «підпис». Матеріали справи не містять навіть копії паспорту позивача, з якого можливо встановити дійсний підпис [PERSON] . Відповідно до вищевказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним у позові відповідачем. При цьому, слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача). 30.09.2021 ухвалою суду було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНІЛОН». 09.02.2022 ухвалою суду в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів, було відмовлено. 09.02.2022 ухвалою суду було закрито підготовче судове засідання та перейдено до розгляду спраив по суті. 18.07.2022 представником відповідача було направлено додаткові пояснення, в яких зазначено, що розміщення Банком повідомлення від 30.01.2015 на офіційному сайті Приватбанк у відповідному розділі Умов та Правил з встановленням строку для Клієнтів до 15.02.2015 для подання письмових заперечень (незгоди) щодо переведення боргу (грошових коштів відповідного Клієнта/Кредитора) на рахунки ТОВ "ФК "Фінілон" було цілком правомірно-юридичною дією Банку, яка підтверджувалася та підтверджується вимогами чинного законодавства. А отримання Банком таким шляхом "мовчазної" згоди від Кредиторів було підтвердженням їх відношення до такого правочину, що був укладений 17.11.2014р, та, відповідно, досягненням ефекту переведення боргу. Таким чином, з огляду на відсутність на цей час судового рішення про визнання недійсним Договору про переведення боргу від 17.11.2014 в частині прав та обов`язків позивача у даній справі - всі правові наслідки, які були породжені з моменту укладання між Первісним та Новим боржником Договору про переведення боргу, зберігаються до моменту визнання недійсним правочину на підставі рішення суду та, відповідно, зберігаються всі наявні обов`язки і у Нового боржника щодо повернення коштів Кредитору. Відтак, на думку належним відповідачем у справі № 757/28659/21-ц є ТОВ "ФК "Фінілон", як Новий боржник за спірними договорами та особа, яка повинна виконувати всі договірні зобов`язання. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Разом з цим, на електронну адресу суду було подано заяву від представника позивача про розгляд справи за його та позивача відсутності, вимоги позову підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явися, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Разом з цим, представником відповідача були подано відзив, заперечення на позовну заяву. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановивши зазначені обставини, дійшов до наступних висновків. За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору. Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Відповідно до пункту 17 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3). Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу (депозиту) належить до виплатних договорів за ознакою наявності в банку обов`язку виплатити вкладнику крім суми вкладу також і проценти на неї або дохід в іншій формі (статті 1058, 1061 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1059 ЦК України, договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Пунктом 5 постанови Національного банку України від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» зобов`язано припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території АР Крим і міста Севастополя та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, що унеможливлює діяльність відокремленого підрозділу банку на території АР Крим та міста Севастополя - філії «Кримське регіональне управління ПАТ КБ «ПриватБанк». Так, укладення договорів банківського вкладу та внесення позивачем грошових коштів на депозитні рахунки АТ КБ «ПриватБанк» сторонами не оспорювались та підтверджуються документами, наданими позивачем. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що мало місце укладення між сторонами договорів банківських вкладів, оскільки позивачем підтверджено факт внесення грошових сум на вкладний (депозитний) рахунок, а також дотримані вимоги, передбачені законами та іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності щодо укладення договору банківського вкладу та внесення грошових коштів. Окрім цього, Банку відзиві та долучених доказах підтверджує наявність внесення коштів позивачем та наявність договорів х Банком. Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Щодо того, що 17.11.2014 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ Фінансова компанія «Фінілон» було укладено договір про переведення боргу з подальшим укладенням 18.11.2014 р. Додаткової угоди до цього договору. Відповідно до умов договору електронний Додаток №1 містить перелік депозитних договорів та договорів банківського обслуговування, за якими було здійснено переведення боргу на ТОВ ФК «Фінілон», в тому числі і по договорах які укладалися з позивачем. Суд, вважає, що доводи представника АТ КБ «ПриватБанк» про те, що останній є неналежним відповідачем у справі, оскільки 17 листопада 2014 року між ним та ТОВ ФК «Фінілон» укладений договір, за умовами якого товариство стало боржником за договором банківського вкладу, є безпідставними, оскільки відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Банк не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач надав згоду на переведення боргу на ТОВ ФК «Фінілон», а тому саме АТ КБ «ПриватБанк» є боржником за договором банківського вкладу та належним відповідачем у справі, що узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 729/887/19 (провадження 61-14093св20), від 20 жовтня 2021 року у справі № 201/8704/19 (провадження № 61-16655ск21) та від 17 листопада 2021 року у справі № 755/17323/19 (провадження № 61-436св21). За правилами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем доведено, що між ним та банком виникли договірні відносини на підставі договору банківського вкладу та відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання із повернення вкладу та сплати процентів, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Разом з цим, суд прийшов до висновку, що розрахунок наданий відповідачем є більш вірним та співмірним, а тому стягнення вкладів та нарахованих процентів підлягає задоволенню, у відповідності до розрахунку представника відповідача. Однак, варто зауважити, що відповідно до Витягу з електронного Додатку № 1 до Договору про переведення боргу б/н від 17.11.2014р з інформацією щодо особи [PERSON] від 16.08.2021 року визначена сума відсотків по кожному спірному Договору станом на дату переведення боргу - 17.11.2014 року, а відтак розрахунок відсотків слід викласти у наступному вигляді з урахуванням визначених відсотків у Витязі з електронного Додатку № 1 до Договору про переведення боргу б/н від 17.11.2014р: - за Договором №SAMDN25000730726045 від 19.11.2012 року за період з 18.11.2014 року по 24.05.2021 року: 400 000,00 грн.х18%х2379дн./365дн.=469 282,19 грн. Станом на 17.11.2014 року розмір відсотків складав - 8569,86 грн., а тому разом сума відсотків за період з 19.11.2012 року по 24.05.2021 року (8569,86 грн.+469282,19) становить 477 852,05 грн.; - за Договором №SAMDN25000734358894 від 05.04.2013 року за період з 18.11.2014 року по 24.05.2021 року: 460 000,00 грн.х18%х2379дн./365дн.=539 674,52 грн. Станом на 17.11.2014 року розмір відсотків складав - 7271,77 грн., а тому сума відсотків за період з 05.04.2013 року по 24.05.2021 року (7271,77 грн.+ 539 674,52 грн.) становить 546 946,29 грн.; - за Договором №SAMDN80000733608461 від 06.03.2013 року за період з 18.11.2014 року по 24.05.2021 року: 500,00 дол.СШАх8,5%х2379дн./365дн.= 277,00 дол.США. Станом на 17.11.2014 року розмір відсотків складав - 4,24 дол. США, а разом сума відсотків за період з 06.03.2013 року по 24.05.2021 року (4,24 дол.США+277,00 дол.США) становить 281,24 дол.США; - за Договором № SAMDN01000724008415 від 29.02.2012 року (SAMDN80000733500197) за період з 18.11.2014 року по 24.05.2021 року: 5500,00 дол.СШАх7,5%х2379дн./365дн.= 2688,59 дол.США. Станом на 17.11.2014 року розмір відсотків складав - 54,24 дол.США, а тому разом сума відсотків за період з 29.02.2012 року по 24.05.2021 року (54,24 дол.США+2688,59 дол.США), становить 2742,83 дол.США. Так, щодо Договору №SAMDNWFD0070091416700 від 14.03.2014 року, представник відповідача зазначила, що позивачем не надана копія Договору із якої можна встановити умови договору, по - друге, сам позивач додає до позовної заяви в якості додатку скріншот виписки по рахунку, з якої вбачається відкриття Депозиту категорії «Скарбничка», а також надає скріншоти відсоткових ставок за депозитами, із яких вбачається, що відсоткова ставка Депозиту категорії «Скарбничка» станом на дату укладення Договору становила 16% річних, однак розрахунок відсотків позивач здійснює виходячи із розміру 18% річних. Відтак, оскільки доказів на спростування зазначеного, позивачем не надано, а тому варто рахувати по даному Договору заборгованість по 16% річних. Таким чином, 1 570 000,00 грн.х16%х2379дн./365дн.= 1 637 273,42 грн. Станом на 17.11.2014 року розмір відсотків складав - 17807,67 грн., а тому разом сума відсотків за період з 14.03.2014 року по 24.05.2021 року: 17807,67 грн.+1637273,42 грн.=1 655 081,09 грн. Щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат важливо зазначити, що відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача 3% річних, позивач зазначав, що сума 3% річних за неналежне виконання зобов`язання складає в період з 15 травня 2014 року до 24.05.2021 року (день який передує зверненню до суду). Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1061 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому, за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми вкладу відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1061 ЦК України, а за період після такого прострочення підлягають стягненню інфляційні втрати на суму боргу та три процентів річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Разом з цим, суд бере до уваги, позицію представника відповідача, щодо застосування сроків позовної давності, щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат. Так, позивач вказує у позовній заяві, що звертався до відповідача про повернення коштів у 2015 році. З матеріалів справи вбчається, що листом відповідача від 30.11.2015 року позивачу стало відомо про припинення діяльності на території АРК Крим (а.с.20-21) Окрім цього, в матеріалах справи наявна заява про повернення вкладу, яка датована 27.04.2021 році (а.с.27). Також, у матерілах відзиву містися копія заяви позивача про надання довідки про наявність коштів на депозитних рахунках, яка датована 24.10.2015. Цю довідку на підтвердження своїх тверджень надав представник відповідача, з метою доведення того, що позивач не звертався з заявою про повернення коштів. Відтак, з позиції позивача, суд приходить до висновку, що останньому стало відомо про порушення його прав з листа відповідача від 30.11.2015, однак останній рахує 3% річних та інфляційних втрати з 15.05.2014 та звернувся до суду у травні 2021 року. При цьому, додає лише заяву про повернення коштів від 27.04.2021 та долучає отриманий лист від 30.11.2015 року яким Банк повідомив позивача про припинення діяльності. З врахуванням зазначеного, суд вважає, що позиція позивача в даній частині позову є нечіткою та необґрунтованою. Виходячи із вищевикладеного, суд вважає, що стягнення 3% річних та інфляційних втрат є неправомірним, оскільки, по - перше, відповідно до норм матеріального права (Глава 19 ЦК України) - до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК). Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного суду України від 18.05.2016 р. у справі № 6-474 цс 16. Відтак, оскільки позивач не сформував свою позицію, коли і яким чином звертався до відповідача про повернення коштів, та не надав доказів, які б спростовували зазначене, суд застосовує строки позовної давності за клопотанням відповідача та відмовляє в даній частині вимог. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ч.1 ст. 141 ЦПК України та вважає, що з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 11 350,00 грн., оскільки позивач звільнений від оплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: partial