Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-06 00:00:00

У липні 2022 року представник заявника [PERSON] від імені та в інтересах заявника [PERSON] звернувся до суду із заявою про оголошення фізичної особи, а саме [PERSON] , померлим. До початку судового розгляду справи представником заявника змінено вимоги заяви. В уточненій заяві від 7 жовтня 2022 року представник заявника [PERSON] просив суд встановити факт смерті [INFO] [PERSON] в державній установі «Виправна колонія Луганської області (№60)» у м. Стаханов Луганської області. В обґрунтування вимог заяви представник заявника посилається на те, що брат заявника [PERSON] [PERSON] , [INFO] , був засуджений Козелецьким районним судом Чернігівської області в 1986 році, відбував покарання у виправній колонії і помер при відбуванні покарання у 1987 році. Останнє місце реєстрації [PERSON] : [ADDRESS] . Актового запису про смерть [PERSON] згідно з даними Державного реєстру актів цивільного стану немає. З отриманої на запит суду інформації із Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України стало відомо про те, що 16 червня 1987 року ДУ «Виправна колонія Луганської області (№60)» до відділу ЗАГС міста Носівка Чернігівської області направлено повідомлення про смерть [PERSON] 12 червня 1987 року в місцях позбавлення волі. Заявник має намір реалізувати своє право на спадкове майно, яке залишилося після смерті матері, а для цього їй необхідно встановити факт смерті брата [PERSON] , тому представник заявника просив встановити даний факт у судовому порядку. Ухвалою судді від 04 липня 2022 року відкрито окреме провадження в цивільній справі, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні, витребувано з Департаменту інформатизації МВС України інформацію про засудженого [PERSON] , [INFO] , інформацію про те, чи відбував останній покарання у виді позбавлення волі, місце відбування ним покарання та дані про звільнення останнього з місць позбавлення волі. У судове засідання заявник та її представник [PERSON] не з`явився, але до початку розгляду справи по суті подав до суду заяву про підтримання вимог заяви, просив їх задовольнити та розглянути справу за відсутності заявника та представника заявника. Представник заінтересованої особи Носівського відділу ДРАЦС у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у судове засідання не з`явився, заінтересована особа була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомлено. Копію уточненої заяви отримано. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до початку судового засідання подала до суду заяву, у якій указала, що вона не заперечує проти задоволення заяви та просить розглянути справу за її відсутності, копію уточненої заяви отримала. Суд уважає за можливе провести розгляд справи за відсутності заявника та заінтересованих осіб за наявними у справі доказами, оскільки відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, суд робить нижченаведений висновок. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з приписами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 1 п. 8 ст. 315 Цивільного процесуальногокодексу України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», слід звернути увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. Судом установлено, що [PERSON] , [INFO] , є рідною сестрою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] (а. с. 7), копією свідоцтва про народження [PERSON] (а. с. 11), копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а. с. 11). Згідно з інформацією Департаменту інформатизації Міністерства внутрішній справ України за вих. № 20755/16-2022 від 28 липня 2022 року (а. с. 29-30) станом на 28 липня 2022 року за даними інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» єдиної інформаційної системи МВС [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Носівка Чернігівської області, є особою, яку: - 06 серпня 1985 року Козелецьким районним судом Чернігівської області засуджено за ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 142, ч. 2 ст. 206, ст. 42 КК України (у ред. 1960 р.) до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна; - 11 липня 1986 року [PERSON] прибув до державної установи «Виправна колонія Луганської області (№ 60); - 16 червня 1987 року державною установою «Виправна колонія Луганської області (№ 60)» до відділу ЗАГС міста Носівка Чернігівської області направлено повідомлення про смерть [PERSON] 12 червня 1987 року в місцях позбавлення волі. Отже, із вищевказаної офіційної інформації слідує, що [PERSON] дійсно помер [INFO] у державній установі «Виправна колонія Луганської області (№ 60)» у м. Стаханов Луганської області. Однак, відповідно до повідомлення Носівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) № 801/2214/6/22 від 07 липня 2022 року актовий запис про смерть [PERSON] , [INFO] , згідно з даними Державного реєстру актів цивільного стану відсутній (а. с. 34). Суд має незаперечні докази, які вірогідно свідчать про смерть [PERSON] у точно визначений час - 12 червня 1987 року - у точно визначеному місці - державній установі «Виправна колонія Луганської області (№ 60)» у м. Стаханов Луганської області. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до п. 1 Розділу 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація смерті [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилася. Установлення факту смерті [PERSON] має для заявника юридичне значення, оскільки дасть заявникові можливість отримати свідоцтво про смерть рідного брата [PERSON] та реалізувати свої спадкові права на майно, яке залишилося після смерті матері. Заявник позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію смерті рідного брата в позасудовому порядку. Установлення даного факту прав та інтересів третіх осіб не порушує та не пов`язано з подальшим вирішенням спору про право. Оцінивши докази в їх сукупності, суд робить висновок про обґрунтованість вимог заяви та необхідність їх задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved