Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради,третя особа: Акціонерне товариство «Акцент Банк» про визнання права власності в порядку спадкування. В позові заначив, що [INFO] померла його тітка [PERSON] . За життя, 18.12.2015 року, [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно,а також все те, на що вона за законом буде мати прав заповіла йому. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , та грошових коштів з відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що знаходяться на рахунку у АТ «Акцент-Банк». У встановлений законом строк він звернувся до Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Більше ніхто зі спадкоємців до нотаріальної контори не звертався. Після спливу шестимісячного строку він звернувся до нотаріуса, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину, проте у видачі йому було відмовлено, оскільки відомості про місце народження тітки, які зазначені у заповіті, не відповідали відомостям про місце народження, яке зазначене у свідоцтві про смерть. Насправді в цих документах зазначено назву одного й того ж населеного пункту, проте у свідоцтві про смерть зазначено, що [PERSON] народилась у місті Алчевськ, тобто відповідно до чинної назви міста, а в заповіті вказано місто Ворошиловськ, тобто так, як місто називалось, коли [PERSON] видавався паспорт. Він звертався до органів РАГСу, щоб виправити цю невідповідність, але йому також було відмовлено. Просить визнати за ним, в порядку спадкування за заповітом, право власності на квартиру та грошові кошти, розміщені на рахунку. Ухвалою від 19.11.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 24 лютого 2022 року. У зв`язку із повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України, яке розпочалося саме 24 лютого 2022 року, справа була знята з розгляду. У підготовчому судовому засіданні ухвалою суду від 14.06.2022 року, за клопотанням позивача витребувано з Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, яка заведена після померлої [PERSON] . Після надходження копії спадкової справи, в ході підготовчого судового засідання, у серпні 2022 року представником позивача було подано заяву про зміну предмету позову, а саме було зазначено повні банківські реквізити рахунків [PERSON] , які відкриті на її ім`я в АТ «Акцент-банк». Представник відповідача, яка була присутня в судовому засіданні, не заперечувала проти прийняття заяви про зміну предмету позову. Ухвалою суду від 16.08.2022 року підготовче провадження по справі закрите та справу призначено до розгляду на 05.10.2022 року. В судовому засідання представник позивача підтримав позовні вимоги, надав пояснення, аналогічні доводам, які зазначені у позовній заяві. Просив позов задовольнити, оскільки вирішити питання у інший спосіб є неможливим. Представник відповідача просила ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка народилася в м. Алчевськ, Луганської області, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, Серія [NUMBER] від 01.02.2021 року, виданим Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). 18.12.2015 року [PERSON] було складено заповіт, який посвідчено державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори Білик О.В. та зареєстрований в реєстрі за №1-2209. Зі змісту вказаного заповіту [PERSON] залишила таке заповідальне розпорядження: - все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не склалась, і взагалі все те, що мені буде належати на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також все те, на що я за законом буду мати право: я заповідаю: гр. [PERSON] , який народився [INFO] в м. Запоріжжя, реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді: - квартири [ADDRESS] , загальною площею 50,62 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м., що підтверджується свідоцтвом № [NUMBER] про право власності на житло та свідоцтвом про право на спадщину за законом. Аналогічна інформація відображається у відомостях з реєстру речових прав на нерухоме майно. - грошових коштів з відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що знаходяться на рахунку у АТ «Акцент-Банк». З відповіді банківської установи на запит державного нотаріуса Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори вбачається, що на ім`я померлої [PERSON] [INFO] , у АТ «Акцент-Банк» відкриті наступні рахунки: 1.Картковий рахунок № [NUMBER] , залишок 10898,67грн. 2.Картковий рахунок № [NUMBER] , залишок 0,03 грн. 3.UA053077700000026300711246482 (депозитний договір №90.61.0000001062), поточна сума станом на 15.09.2021р. 200811,61грн. 4.UA053077700000026301070355905 (депозитний договір SAMABWFD0070064149501), поточна сума станом на 15.09.2021р. -2179,43грн. Заповідальне розпорядження на грошові кошти, розміщені на рахунках, відсутнє. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до положень ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст.1270 ЦК України встановлений строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином спадкування як квартири, так і грошових коштів має відбуватися за заповітом, який посвідчено 18.12.2015 року державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори Білик О.В. та зареєстрований в реєстрі за №1-2209, яким все своє майно вона заповіла [PERSON] тобто позивачу. Після смерті [PERSON] спадкоємець за заповітом [PERSON] , з дотриманням встановленого законом шестимісячного строку, а саме 10.04.2021 року, звернувся до Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори, де за його заявою була заведена спадкова справа №61/2021. Інші спадкоємці до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталися, що підтверджується матеріалами спадкової справи, належним чином засвідчена копія якої яка була надана суду. Таким чином після смерті [PERSON] спадщину у вигляді належної їй квартири та грошових коштів, які розміщені на рахунках [PERSON] , успадкував позивач [PERSON] . Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Позивач виконав вказаний обов`язок і 10.04.2021 року звернувся до Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак Постановою державного нотаріуса Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори Котькорло В.А. від 11.09.2021 року у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, оскільки у заповіті зазначено місце народження [PERSON] місто Ворошиловськ Луганської області, а у свідоцтві про смерть місто Алчевськ Луганської області. В матеріалах справи міститься також заява [PERSON] до Комунарського районного у місті Запоріжжі відділу реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), в якій він просить внести зміни до актового запису про смерть [PERSON] та зазначити назву населеного пункту, в якому вона народилась у відповідності до даних у заповіті. Листом від 09.12.2021 року у внесенні змін до актового запису було відмовлено, оскільки, згідно абзацу другого пункту 2 розділу ІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18.10.2000 року, в актових записах в графі «Місце народження» та «Місце смерті» зазначаються повна офіційна назва держави та інші дані, згідно з існуючим адміністративно-територіальним устроєм. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 серпня 2021 року по справі №337/4423/21 відмовлено у відкритті окремого провадження за заявою [PERSON] , заінтересована особа Восьма Запорізька державна нотаріальна контора про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Із відкритих джерел, в тому числі з історичної довідки міста, розміщеної на офіційному сайті судової влади, на сторінці Алчевського міського суду Луганської області, вбачається, що місто Ворошиловськ Ворошиловградської області існувало з 1931 року ( [PERSON] народилася у 1946р.), а після проголошення Україною незалежності, на міському референдумі, що відбувся 01.12.1991 року, місту було повернуто стару назву Алчевськ. Обласний центр - Луганськ теж неодноразово перейменовувався і, на момент народження [PERSON] місто мало назву «Ворошиловград», а область, відповідно, була «Ворошиловградською». 04 травня 1990 року місту Ворошиловград була повернута історична назва «Луганськ», а область стала не «Ворошиловградською», а «Луганською». Вказані відомості дають можливість суду зробити висновок, що розбіжності у зазначенні місця народження [PERSON] у різних документах, пов`язані зі зміною адміністративних назв в державі. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що відмова у вчиненні нотаріальної дії та неможливість оформлення права власності у нотаріальному порядку, призвела до неспроможності позивача розпоряджатися належним йому майном, тому позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно - підлягають задоволенню.

Outcome: approved