Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-06 00:00:00

04 квітня 2022 року [PERSON] звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани та позбавлення премії, стягнення коштів. Згідно уточнених позовних вимог позивач просить: -визнати незаконним та скасувати наказ № 1761 від 24 лютого 2022 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани та позбавлення премії у розмірі 50 відсотків за лютий 2022 року, як безпідставний, обумовлений упередженим ставленням до працівника [PERSON] з ознаками дискримінації та переслідуванням робітника за активну громадянську позицію, -визнати накладення безпідставних дисциплінарних стягнень у вигляді догани та позбавлення премії порушенням законних прав працівника [PERSON] на справедливе розслідування роботодавцем виробничих інцидентів, пов`язаних з порушеннями ТБ та необ`єктивним, упередженим ставленням до працівника з ознаками дискримінації, -стягнути з відповідача 5000 грн у відшкодування моральної шкоди, -постановити окрему ухвалу для запобігання безпідставного накладення на [PERSON] дисциплінарних стягнень та позбавлення премії. Позиція позивача В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що згідно наказу № 1761 від 24 лютого 2022 року порушення трудової дисципліни з його боку полягає у незакритті бар`єрів в гірничій виробці. Ним була написана пояснювальна записка про те, що бар`єр №2 був закритий, бар`єр №1 був відкритий тому, що під ним знаходилась партія вагонів, а бар`єр №3 йому заборонив опускати старший з виконання робіт ланковий Нарівський. Таким чином ним особисто не порушувалися правила безпеки чи охорони праці. Видання наказу № 1761 від 24 лютого 2022 року виглядає як переслідування працівника за належність до профспілки НППО «Павлоградвугілля» та його активну громадянську позицію. Відповідачем скасовано наказ № 1761 від 24 лютого 2022 року та надано докази про повернення недоплаченої премії за лютий 2022 року. При цьому підставою для скасування наказу зазначено не відсутність порушення ним трудової дисципліни, а несвоєчасне ознайомлення його з наказом. Відповідачем не надано доказів вчинення ним порушення інструкції з охорони праці. Відомостей чи посилань про проведення будь-якого внутрішнього службового розслідування з відповідними висновками не надано. Зазначене свідчить про безпідставність накладення на нього дисциплінарного стягнення. Відповідач не визнає факту відсутності його провини та відсутності порушення ним правил безпеки, не визнає безпідставності накладення на нього дисциплінарного стягнення. Позивач зазначає, що йому заподіяна моральна шкода, що призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагає додаткових зусиль для організації свого життя. Позбавлення премії нанесло шкоду його можливості скористатися додатковим розміром та якістю харчування та можливості збільшення умов для особистого розвитку. Розповсюдження інформації про покарання позивача без відповідної провини серед колег призвело до глузувань та зниження особистої самооцінки позивача у зв`язку з безпідставними звинуваченнями та переслідуванням, обумовленим упередженим ставленням до позивача з ознаками дискримінації. Невизнання відповідачем безпідставності накладення на нього дисциплінарного стягнення вказує на те, що подібні безпідставні звинувачення будуть повторюватися, що може збільшити обсяг моральних страждань. Тому позивач просить постановити окрему ухвалу для запобігання безпідставного накладення на нього дисциплінарних стягнень та позбавлення премії. Заперечення відповідача Представником відповідача подано відзив на позов, за змістом якого ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» просить у позові відмовити у повному обсязі. Представник відповідача посилається на те, що згідно наказу № 1761 від 24 лютого 2022 року позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог «Інструкції з охорони праці, безпечного виконання робіт і поведінки в шахті прохідника» у першу зміну 15 лютого 2022 року. Перевіркою зазначеного наказу було встановлено, що начальник дільниці підготовчих робіт №5 Новосельський А.І. не ознайомив позивача з даним наказом під підпис в триденний строк з моменту його видання, у зв`язку з чим наказ № 1761 від 24 лютого 2022 року «Про оголошення догани та часткове позбавлення премії» визнаний таким, що не має юридичної сили та підлягає скасуванню, а [PERSON] вважається таким, що не притягався до дисциплінарної відповідальності. Наказом ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» № 4566 від 05 травня 2022 року скасовано наказ № 1761 від 24 лютого 2022 року «Про оголошення догани та часткове позбавлення премії», а утримана премія у розмірі 50 відсотків за лютий 2022 року нарахована та повернута позивачу на його картковий рахунок. Позивач вважається таким, що не притягався до дисциплінарної відповідальності. Також представник відповідача зазначає, що громадянська позиція [PERSON] є його особистою справою і ніяк не впливає на здійснення позивачем своїх трудових прав та виконання обов`язків. Докази активної громадянської позиції [PERSON] до позовної заяви не додані, рівно як не надані докази щодо його дискримінації, дискредитації, упередженого ставлення та переслідування. [PERSON] характеризується як кваліфікований спеціаліст. До дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни за період з липня 2021 року по липень 2022 року він не притягувався, не звертався зі скаргами з приводу порушення його трудових прав до Комісії про трудових спорах або в Департамент з правового забезпечення, що свідчить про відсутність будь-якого переслідування та упередженого ставлення до нього з боку відповідача. Позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди, не наведений розрахунок її розміру. Не зрозуміло, яким чином позивач оцінив заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 5000 грн та з яких міркувань при цьому виходив. Крім того представник відповідача вважає, що уточнена позовна заява, яка подана 08 липня 2022 року, не відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України, оскільки позивач окрім вимог, зазначених у первісному позові, просить стягнути з відповідача моральну шкоду, тобто висуває нові позовні вимоги немайнового характеру, які у первісному позові зазначені не були. На думку представника відповідача в частині стягнення моральної шкоди позивач фактично змінив не лише підставу, а і предмет позову, що є порушенням частини 3 статті 49 ЦПК України. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві. \~ \~ Відповідач\~позовні вимоги\~не визнав,посилаючись\~на їх\~безпідставність. Фактичні обставини, встановлені судом З матеріалів справи видно, що директором виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління Тернівське» приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» 24 лютого 2022 року було винесено наказ № 1761 «Про оголошення догани та часткове позбавлення премії» (а.с.5). Згідно з текстом цього наказу 15 лютого 2022 року у першу зміну головним спеціалістом служби з промислової безпеки ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» Зоц О.М. у супроводі начальника дільниці ПР-5 Новосельського А.І. проведена перевірка стану охорони праці на 403 збірному штреку, виявлено, що запобіжні бар`єри № 1, 2, 3 знаходилися у відкритому положенні, що є порушенням пункту 10 глави 1 розділу VII Правил безпеки у вугільних шахтах. Установлено, що 15 лютого 2022 року наряд на керування ДКНУ надавався прохіднику дільниці ПР-5 [PERSON] , який під час виконання робіт не дотримався вимог пункту 2.2 Інструкції з охорони праці, безпечного виконання робіт і поведінки в шахті прохідника. Наказом № 1761 від 24 лютого 2022 року [PERSON] оголошено догану та позбавлено премії у розмірі 50 відсотків за лютий 2022 року за порушення трудової дисципліни, що виразилося у неналежному виконанні своїх трудових обов`язків. Пунктом 2 цього наказу зобов`язано начальника дільниці ПР-5 Новосельського А.І. ознайомити [PERSON] з цим наказом під підпис у триденний термін з моменту його видання. 10 березня 2022 року [PERSON] звернувся з заявою до Генерального директора ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», в якій зазначив, що його було ознайомлено з наказом № 1761 від 24 лютого 2022 року, він не згоден зі змістом даного наказу, оскільки ним не порушувалася техніка безпеки та інструкція з охорони праці, просить скасувати наказ та повернути частину премії 50 відсотків за лютий 2022 року (а.с.7). 05 травня 2022 року директором ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» винесено наказ № 4566 «Про відміну наказу № 1761 від 24 лютого 2022 року» (а.с.38-39). З тексту наказу № 4566 від 05 травня 2022 року видно, що в результаті перевірки виконання наказу № 1761 від 24 лютого 2022 року встановлено, що начальник дільниці ПР №5 Новосельський А.І. в порушення вимог пункту 6.4 Правил внутрішнього трудового розпорядку ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та частини 4 статті 149 Кодексу законів про працю України, не ознайомив [PERSON] належним чином з наказом № 1761 від 24 лютого 2022 року під підпис в триденний строк з моменту його видання, тому наказ № 1761 від 24 лютого 2022 року «Про оголошення догани та часткове позбавлення премії» не має юридичної сили та підлягає скасуванню, а [PERSON] вважається таким, що не притягався до відповідальності. Здійснено перерахунок та повернуто [PERSON] утриману премію у розмірі 50 відсотків за лютий 2022 року. Довідкою ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» № 1071 від 21 червня 2022 року підтверджується, що наказом № 1761 від 24 лютого 2022 року [PERSON] був позбавлений премії у розмірі 50 відсотків за лютий 2022 року, що складає 3380 грн 26 коп, наказом № 4566 від 05 травня 2022 року повернута премія у розмірі 50 відсотків за лютий 2022 року у розмірі 3380 грн 26 коп, з якої утримано: ПДФО 18 відсотків 608 грн 45 коп, військовий збір 1,5 відсотків 50 грн 70 коп, аліменти 25 відсотків 680 грн 28 коп, до виплати 2040 грн 83 коп. Зазначена сума 17 червня 2022 року перерахована на картковий рахунок [PERSON] (а.с.40-42). Норми права, які застосував суд Як передбачено пунктом 2 частини 2 статті 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно з частиною 3 статті 49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.\~ Як визначено у постанові Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі № 909/243/18, предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів. До закінчення підготовчого засідання позивачем було збільшено позовні вимоги, окрім раніше заявленої вимоги про визнання незаконним накладення дисциплінарного стягнення заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок накладення дисциплінарного стягнення. При цьому підстави позову не змінилися, в уточненій позовній заяві позивач посилається на ті самі обставини і наводить ті самі аргументи, що і в первісній позовній заяві, а саме що притягнення його до дисциплінарної відповідальності є безпідставним та обумовленим упередженим ставленням до нього з боку відповідача. Тому суд не знаходить жодних порушень норм процесуального права з боку позивача при подачі ним уточненої позовної заяви. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України). \~Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів частина 1 статті 4 ЦПК України). За змістом наведених положень закону судовому захисту підлягає порушене, невизнане або оспорюване право позивача. У статті 15 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 Цивільного кодексу України, а саме способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Як правило, особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Переважно, спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Зазначені висновки містяться у постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 753/2187/17. Сторони знаходяться між собою у трудових правовідносинах, які регулюються Кодексом законів про працю України. Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач вважає, що дії відповідача щодо безпідставного накладення на нього дисциплінарного стягнення свідчать про дискримінацію та переслідування у зв`язку з його активною громадянською позицією та його належність до профспілки НППО «Павлоградвугілля» і просить захистити своє порушене право у такий спосіб: -визнати незаконним та скасувати наказ № 1761 від 24 лютого 2022 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани та позбавлення премії у розмірі 50 відсотків за лютий 2022 року, як безпідставний, обумовлений упередженим ставленням до працівника [PERSON] з ознаками дискримінації та переслідуванням робітника за активну громадянську позицію, -визнати накладення безпідставних дисциплінарних стягнень у вигляді догани та позбавлення премії порушенням законних прав працівника [PERSON] на справедливе розслідування роботодавцем виробничих інцидентів, пов`язаних з порушеннями ТБ та необ`єктивним, упередженим ставленням до працівника з ознаками дискримінації, -стягнути з відповідача 5000 грн у відшкодування моральної шкоди, \~ Згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані зокрема у постанові ВП ВС від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18. Як зазначає позивач, роботодавець порушує його права шляхом накладення безпідставних дисциплінарних стягнень (у множині), при цьому у позовній заяві позивач посилається лише на один наказ № 1761 від 24 лютого 2022 року, який на час розгляду справи в суді скасований самим роботодавцем. \~ \~ \~ \~ У своїх поясненнях, наданих у судовому засіданні, позивач зазначив, що до нього неодноразово застосовувалися дисциплінарні стягнення, які він вважає безпідставними. Кодексом законів про працю України передбачено право працівника оскаржити накладене на нього дисциплінарне стягнення (стаття 150 КЗпП). Тобто якщо працівник з будь-яких підстав вважає неправомірними накладені на нього дисциплінарні стягнення, він має право оскаржити кожне таке стягнення окремо. Позивачем надані копії наказів: -№ 5927 від 08 грудня 2020 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» (а.с.85), -№ 5572 від 09 серпня 2021 року «Про оголошення догани та зменшення розміру премії» (а.с.87), -№ 5769 від 25 серпня 2021 року «Про оголошення догани та зменшення розміру премії» (а.с.92). Позивач посилається на те, що зазначеними наказами він безпідставно притягався до дисциплінарної відповідальності. Однак позовних вимог про визнання незаконними та скасування цих наказів не заявлено. Натомість позивачем у пункті 2 прохальної частини позовної заяви заявлено вимогу про «визнання накладення безпідставних дисциплінарних стягнень порушенням його прав», ця вимога викладена нечітко і неконкретно, зокрема не вказано, які саме стягнення (у множині) накладені на позивача. Мотивувальна частина позовної заяви також не містить переліку стягнень, які накладалися на позивача, немає обґрунтування чому саме позивач вважає їх безпідставними, тобто позивач просить визнати накладення стягнень порушенням його прав, але не оскаржує ці стягнення. Зазначена вимога є неналежним способом захисту, оскільки не відповідає змісту глави Х Кодексу законів про працю України, якою регламентовані питання трудової дисципліни та порядку накладення дисциплінарних стягнень. Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Порядок та строки застосування дисциплінарних стягнень визначено статтями 148, 149 КЗпП України. Дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. До застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Накази з кадрових питань на підприємстві мають бути оформлені відповідно до вимог Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року № 1000/5 (далі Правила організації діловодства). Службовий документ - офіційно зареєстрований службою діловодства або відповідним чином засвідчений документ, що одержаний чи створений установою у процесі її діяльності та має відповідні реквізити (пункт 2 розділу І Правил організації діловодства). Розпорядча документація фіксує рішення нормативно-правового або організаційно-розпорядчого характеру з основних питань діяльності установи, адміністративно-господарських або кадрових (особового складу) питань (постанови, рішення, накази, розпорядження) (пункт 3 розділу ІІ Правил організації діловодства). Розпорядчий документ може бути відмінено (змінено, доповнено) лише новим розпорядчим документом (пункт 6 розділу ІІ Правил організації діловодства). З розпорядчим документом з кадрових питань (особового складу) обов`язково ознайомлюють згаданих у ньому осіб, які на першому примірнику документа чи на спеціальному бланку проставляють свої підписи із зазначенням дати ознайомлення (пункт 11 частини 9 розділу ІІ Правил організації діловодства). Позивач просить визнати незаконним та скасувати наказ № 1761 від 24 лютого 2022 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани та позбавлення премії у розмірі 50 відсотків за лютий 2022 року, як безпідставний, обумовлений упередженим ставленням до працівника [PERSON] з ознаками дискримінації та переслідуванням робітника за активну громадянську позицію. Тобто порушенням права позивача є саме накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани та позбавлення частини премії. Однак на день розгляду справи судом наказ № 1761 від 24 лютого 2022 року «Про оголошення догани та часткове позбавлення премії» вже не має юридичної сили, оскільки відмінений наказом директора ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 05 травня 2022 року № 4566. Таким чином відповідач своїми діями щодо скасування наказу № 1761 від 24 лютого 2022 року та повернення позивачу 50 відсотків премії за лютий 2022 року поновив порушене право позивача. На теперішній час позивач вважається таким, що не притягався до дисциплінарної відповідальності, утримана частина премії йому повернута, порушене право позивача та теперішній час є поновленим, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу № 1761 від 24 лютого 2022 року. Натомість самим відповідачем у наказі № 4566 від 05 травня 2022 року визнано факт порушення ним трудового законодавства, що полягає у несвоєчасному ознайомленні позивача з наказом № 1761 від 24 лютого 2022 року. Тобто відповідачем були допущені порушення вимог статті 149 Кодексу законів про працю України при притягненні [PERSON] до дисциплінарної відповідальності наказом № 1761 від 24 лютого 2022 року. Представник відповідача зазначив, що наказ № 1761 від 24 лютого 2022 року був скасований на підставі заяви [PERSON] , яку він подав на ім`я генерального директора ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Таким чином відповідач вчинив дії щодо досудового врегулювання спору і наразі предмету спору не існує. З матеріалів справи видно, що [PERSON] подана заява на ім`я генерального директора ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» про скасування наказу № 1761 від 24 лютого 2022 року з копією пояснювальної записки 10 березня 2022 року (а.с.7). Наказ № 1761 від 24 лютого 2022 року скасовано 05 травня 2022 року, після того, як з дня подання заяви [PERSON] минуло більше місяця і після того, як [PERSON] 04 квітня 2022 року звернувся з позовом до суду про скасування наказу № 1761 від 24 лютого 2022 року. Згідно статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Як передбачено статтею 280 Цивільного кодексу України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 01 вересня 2020 року у справі 216/3521/16-ц, виходячи з положень статей\~16\~і\~23 ЦК України\~та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Таким чином внаслідок будь-якого порушення прав особи виникає право на відшкодування моральної шкоди і таке відшкодування є належним та ефективним способом захисту, що відповідає змісту порушеного права та характеру його порушення. Незважаючи на те, що наказ № 1761 від 24 лютого 2022 року про накладення на позивача дисциплінарного стягнення на теперішній час відмінений роботодавцем, внаслідок несвоєчасного ознайомлення з цим наказом позивач був позбавлений частини премії і не мав можливості вчасно оскаржити накладене на нього дисциплінарне стягнення, був змушений звертатися до керівництва ПрАТ «ДТЕК Павлоградвулілля» та до суду за захистом свого порушеного права і тільки після такого звернення наказ № 1761 від 24 лютого 2022 року був відмінений. При цьому позивачем був витрачений час та ресурси на звернення з заявою до генерального директора ПрАТ «ДТЕК Павлоградвулілля», а після того, як позивач не отримав відповіді за заяву в розумний строк, він був змушений звертатися до суду з позовом, таким чином йому довелося докласти зусиль для відновлення свого порушеного права. При цьому позивач відчував психологічний дискомфорт та душевне хвилювання. Позбавлення частини премії призвело до матеріальних труднощів, вимушених обмежень у витрачанні коштів на задоволення повсякденних потреб. Тому з урахуванням всіх обставин справи слід стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 5000 грн. Саме такий спосіб захисту порушеного права позивача є ефективним і має на меті не лише компенсацію завданої позивачу шкоди, а і запобігання вчиненню роботодавцем у майбутньому подібних порушень. Стягнення з відповідача моральної шкоди внаслідок допущеного ним порушення трудових прав позивача, зважаючи на те, що це порушення наразі усунуто, є достатнім засобом для запобігання повторенню подібної ситуації, тому відсутні підстави для постановлення судом окремої ухвали як просить позивач «для запобігання безпідставного накладення на нього дисциплінарних стягнень». Розподіл судових витрат Позивачем були понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 992 грн 40 коп, тобто у мінімальному розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви (а.с.1). Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки підлягають задоволенню вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на сплату судового збору у розмірі 992 грн 40 коп. Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлені три позовні вимоги, з яких підлягає задоволенню лише одна про відшкодування моральної шкоди. Таким чином розмір задоволених позовних вимог складає 1/3 частку від заявлених. Позивачем були попередньо визначені судові витрати, що пов`язані з явкою до суду, а саме компенсація за втрачений заробіток у розмірі 1200 грн за кожний день, коли відбувалося судове засідання. Згідно з частиною 2 статті 138 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно додатку до постанови КМУ від 27 квітня 2006 року № 590 (в редакції постанови КМУ від 28 лютого 2018 року № 155) «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», у цивільних справах компенсація за втрачений заробіток стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, у зв`язку з явкою до суду, обчислюється за кожну годину, пропорційно до середньої заробітної плати особи, розрахованої відповідно до абзацу третього пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100, загальний розмір виплати не може перевищувати суми, розрахованої за відповідний час, виходячи із трикратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином компенсація за втрачений заробіток обчислюється залежно від проміжку часу (в годинах), протягом якого відбувалося судове засідання. Для розрахунку такої компенсації потрібні відомості про середню заробітну плату, розраховану відповідно до абзацу третього пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100, я якому зазначено: «У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата». Позивачем не надано таких відомостей, в матеріалах справи відсутня довідка про розмір виплат за останні два календарні місяці роботи (серпень, вересень 2022 року). Згідно протоколів судових засідань 16 червня 2022 року судове засідання почалося о 14:27, закінчилося о 15:10, тривалість засідання 43 хвилини. 06 липня 2022 року судове засідання почалося о 13:19, закінчилося о 14:41, тривалість засідання одна година 22 хвилини. 15 липня 2022 року судове засідання почалося о 09:04, закінчилося о 09:22, тривалість засідання 18 хвилин. 28 серпня 2022 року судове засідання почалося о 09:39, закінчилося о 10:07, тривалість засідання 28 хвилин. 22 вересня 2022 року судове засідання почалося о 13:32, закінчилося о 13:38, тривалість засідання шість хвилин. У день судового засідання 07 жовтня 2022 року позивач згідно наданих ним пояснень перебуває у відпустці, вимог про стягнення компенсації за відрив від звичайних занять не заявив. Загальна тривалість судових засідань, які мають бути враховані при визначенні компенсації за втрачений заробіток 3 години. Позивачем не надано довідки про розмір його середньоденної (годинної) заробітної плати, яка визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом останніх двох календарних місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Тому суд розраховує компенсацію за втрачений заробіток у граничному розмірі, виходячи з трикратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який складає на день розгляду справи 2600 грн х 3 = 7800 грн. Виходячи з тривалості робочого дня вісім годин, розмір компенсації втраченого заробітку за одну годину складає 975 грн. За три години судових засідань компенсація втраченого заробітку складає 975 х 3 = 2925 грн. Пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1/3 частка від заявлених) компенсація втраченого заробітку складає 975 грн.

Outcome: partial