Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

18.10.2022 [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженки с.\~Яковенкове Балаклійського району Харківської області, яка\~померла [INFO] в м.\~Балаклія Ізюмського району Харківської області. На обґрунтування\~заяви [PERSON] зазначила, що [INFO] померла її рідна сестра [PERSON] в м. Балаклія Ізюмського району Харківської області, про що видані лікарське свідоцтво про смерть №283 від 31.08.2022 та довідка про причину смерті форми №106/0. Водночас, отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій на той час території України, на якій неможливо було отримати медичний документ, що може бути підставою здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України "Про\~державну реєстрацію актів цивільного стану". Встановлення факту, що має юридичне значення, необхідне їй для державної реєстрації смерті померлої особи. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 18.10.2022 відкрите провадження у справі та призначений судовий розгляд по суті на 18.10.2022. 18.10.2022 належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з`явилися. 18.10.2022 заявник [PERSON] подала заяву, в якій просила задовольнити заяву з підстав, викладених у ній, та розглянути справу за її відсутності. Від представника заінтересованої особи Балаклійського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не надходило. Зважаючи на те, що всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до абзацу другого частини 1, частин 2, 4, 5 статті 317 Цивільного процесуального кодексу України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається учасникам справи негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Відповідно до статей 1, 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно із статтею 18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. У листі-роз`ясненні Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду №\~985/0/208-21 від 22.04.2021 вказується, що положення цивільного процесуального закону не вимагають від осіб, які звертаються із заявою до суду про встановлення відповідного факту, в тому числі і факту смерті, подання до суду письмової відмови органу реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації певного факту. Відповідно до статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" №\~2398-VI від 01.07.2010 державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Частинами 2, 3, 4 статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. До складу тимчасово окупованої території України, визначеної Верховною Радою України, входять тимчасово окуповані території України, особливий правовий режим яких встановлено відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" № 1207-VII від 15.04.2014, Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" № 1680-VII від 16.09.2014, постанови Верховної Ради України "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями" № 254-VIII від 17.03.2015, Переліком територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженим Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 (зі змінами в наступних редакціях). Відповідно до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 23.07.2022, затверджено наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 (в редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 92 від 14.05.2022), Балаклійська міська територіальна громада Ізюмського району Харківської області, визнається такою, яка знаходилася в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Заявник [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями паспорта громадянина України № [NUMBER] від 02.12.2019, паспорта громадянина України № [NUMBER] від 26.04.2017, свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , свідоцтва про народження (повторне) Серія [NUMBER] від 12.05.2010, свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] (а. с. 5, 6, 11-14). За відомостями копій довідок про реєстрацію місця проживання №3747 від 16.12.2019, №1139 від 03.03.2021, заявник [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] , а [PERSON] мала місце реєстрації по [ADDRESS] (а. с. 7, 8). До заяви про встановлення факту смерті рідної сестри [PERSON] заявник [PERSON] додала копію Лікарського свідоцтва про смерть № 283 від 31.08.2022, виданого Комунальним некомерційним підприємством "Балаклійський центр первинної медико-санітарної допомоги" Балаклійської міської ради Ізюмського району Харківської області, з якого вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , причиною смерті вказана хронічна недостатність кровообігу, ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз з гіпертонічною хворобою (а. с. 15). У заявника\~ [PERSON] \~виникла необхідність\~встановити факт\~смерті рідної\~сестри [PERSON] для одержання свідоцтва про її смерть. Факт смерті [PERSON] , що настала [INFO] на тимчасово окупованій території Харківської області, Ізюмського району, м. Балаклія, Україна, підтверджується дослідженими доказами в їх сукупності, тому заява про встановлення факту смерті особи є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved