Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із згаданим позовом до відповідача, в якому прохає позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Не піклується про фізичний та психічний стан здоров`я дитини, не створює належних умов для її проживання, не здійснює обов`язок щодо утримання дитини. Провадження у справі відкрито за ухвалою від 10.05.2022 з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 23.09.2022 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. \~ \~ \~ \~Будучи належно повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, сторони та представники третіх осіб в судове засідання не прибули. \~ \~ \~ \~Від позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Заявлені вимоги позивач підтримав у повному обсязі, з посиланням на викладені у позові обставини, проти ухвалення заочного рішення заперечень не мав. \~ \~ \~ \~Відповідач причин не прибуття до суду не повідомила, із клопотаннями про відкладення розгляду справи не зверталась, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалась. \~ \~ \~ \~Представник органу опіки та піклування звернувся до суду із проханням розгляд справи здійснювати за його відсутності, надавши на адресу суду відповідний висновок щодо розв`язання спору. У відповідності до вимог ст.281 ЦПК України, 13.10.2022 судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неприбуттям всіх учасників справи в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, з`ясувавши позиції учасників справи, встановивши фактичні обставини, дослідивши матеріали та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.7\~та ч.8 ст.7 СК України\~дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За змістом ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. \~ \~ \~ \~Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»). \~ \~ \~ \~Згідно\~із ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. \~ \~ \~ \~Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст.18,27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. \~ \~ \~ \~Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ч.1ст.9 Конвенції про права дитини). Отже, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. При цьому, права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Судом встановлено, що рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 04.04.2019 було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 01.10.2004 в Червонозаводському відділі ДРАЦС РС Харківського МУЮ за актовим записом №284 (а.с.14). Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.16), сторони у справі є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . За довідкою Житлово-експлуатаційної дільниці від 13.10.2021 (а.с.18), місце проживання малолітнього [PERSON] зареєстровано та останній фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із позивачем [PERSON] . \~ \~ \~ \~За змістом позову, малолітній син сторін постійно проживає разом із позивачем та перебуває на його повному утриманні, батько самостійно виховує сина, піклується про стан його здоров`я, розвиток. Мати дитини свідомо усунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, протягом тривалого часу не спілкується з дитиною, не навідує сина, не цікавиться його успіхами, не виявляє турботу щодо фізичного і духовного розвитку дитини, навчання, підготовки до самостійного життя. \~ \~ \~ \~Зазначені позивачем обставини повністю підтверджуються висновком органу опіки, згідно з яким малолітній [PERSON] проживає разом із батьком, де для дитини створені необхідні умови для всебічного розвитку. Мати дитини [PERSON] тривалий час не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться станом здоров`я сина, його навчанням та дозвіллям. Під час проведення бесіди з малолітнім [PERSON] , останній пояснив, що підтримує позов батька, оскільки мати не цікавиться його вихованням та утриманням. Так,\~згідно із\~висновком органу\~опіки та\~піклування виконавчого\~комітету Харківської\~міської ради,\~наданим Департаментом\~служб у\~справах дітей\~Харківської міської\~ради за\~№168\~від 31.08.2022,\~ позбавлення\~батьківських прав\~відповідача у\~відношенні до\~малолітньої дитини\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~визнано доцільним\~та таким,\~що відповідає\~інтересам дитини.\~ Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ст.150 СК України.) Згідно із ч.2, ч.4 ст.155 СК України,\~батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Суд вказує, що у відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. За змістом\~ст.165 Сімейного кодексу України\~право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.ст.11,\~12 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Як встановлено в ході розгляду справи, відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками по відношенню до дитини, не проявляючи до сина батьківської турботи, не спілкується та не опікується ним, хоча має таку можливість, матеріальної підтримки не надає. З огляду на досліджені докази, суд вважає, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, без поважних причин залишивши його без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною а поведінка відповідача відносно сина є свідомим нехтуванням своїми батьківськими обов`язками. Зазначені фактори суд розцінює як умисне ухилення відповідачем від виховання дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав у відношенні до малолітнього сина. Таким чином суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі. Між тим, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що у відповідності до вимог\~ст.169 СК України\~мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved