Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла їх мати [PERSON] , після смерті якої залишилась спадщина у вигляді земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області, площею 1,64 га та 1,66 га. Крім того, до складу спадково майна увійшов також будинок, розташований по [ADDRESS] , який [PERSON] успадкувала, але не оформила належним чином після свого чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Позивачі є спадкоємцями за законом після померлої [PERSON] та прийняли спадщину, однак державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину оскільки державний акт, яким посвідчено право власності на земельні ділянки, було втрачено, а на будинок відсутні правовстановлюючі документи (будинок побудований в 70-х роках минулого століття). В зв`язку з цим позивачі не можуть захистити своє порушене право в позасудовому порядку, а тому просять поділити спадщину, виділивши [PERSON] земельну ділянку, кадастровий номер 5122582200:01:005:0308, а [PERSON] - земельну ділянку, кадастровий номер 5122582200:01:005:0307 та житловий будинок. В підготовче засідання позивачі не з`явилися, надавши заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Представник Кодимської міської ради Подільського району Одеської області в підготовче засідання також не з`явився, надавши до суду заяву, в якій визнав позов та просив розглянути цивільну справу у його відсутність. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , повторно виданого 05.12.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області (а.с.8). До складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] увійшов житловий будинок [ADDRESS] . Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року п. 1 у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Як встановлено судом, спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] , тобто до [INFO] , а тому необхідно застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року. Стаття 548 ЦК УРСР (1963 р.) передбачає, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Положеннями частин 1 та 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визначено, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч. ст. 529 ЦК УРСР (1963 р.). Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 12.06.1968 року(а.с.12), [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі із 12.06.1968 року. Із довідки Кодимської міської ради Одеської області №497 від 05.08.2022 року (а.с.20) встановлено, що [PERSON] була зареєстрована та проживала з 01.02.1970 року по 03.06.2013 року в будинку [ADDRESS] , власником якого, відповідно до технічного паспорта, складеного 05.11.1989 року (а.с.21-24) та виписки з погосподарської книги (а.с.25) був [PERSON] . Отже, [PERSON] вважається такою, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.7), виданого 06.06.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області. До складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] увійшла земельна ділянка площею 1,6404 га, кадастровий номер 5122582200:01:005:0307, земельна ділянка площею 1,6669 га, кадастровий номер 5122582200:01:005:0308, загальною площею 3,31 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області за межами с.Загнітків (раніше територія Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області), що підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю серії І-ОД №007228, виданого Кодимською РДА 20.04.2004 року (а.с.26) та житловий будинок [ADDRESS] . За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1269 цього ж Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Крім того, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). У відповідності до положень ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що за час свого життя [PERSON] склала заповіт. Ця обставина свідчить про те, що після її смерті спадкування здійснювалось за законом. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є дочками спадкодавця та спадкоємцями першої черги за законом. Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого 29.10.1968 року (а.с.14), копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 01.12.1984 року (а.с.13), копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23.11.1973 року (а.с.17), копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 13.02.2000 року (а.с.18). Зі змісту листа державного нотаріуса Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіної М.М. №471/02-14 від 11.10.2022 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] подали до нотаріальної контори заяви про прийняття ними спадщини та заведена спадкова справа №358/2013. Ця обставина вказує на те, що позивачі прийняли спадщину після смерті матері [PERSON] у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Встановлено, що державний нотаріус Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіна М.М. відмовила позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів. Ця обставина підтверджується листом №374/02-14 від 25.08.2022 року. Крім того, як вбачається з друкованого видання «Вісті Кодимщини» [NUMBER] від [INFO] (а.с.27) державний акт на право приватної власності на землю серії І-ОД №007228, виданий Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області на ім`я [PERSON] , є втраченим. В абзаці 2 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Водночас, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 22.09.2021 року, у справі №227/3750/19, вказав, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа має право звернутися до суду за правилами позовного провадження. При цьому, належним способом захисту прав спадкоємця є визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку, оскільки існують перешкоди для оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкодавець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень ч.1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Відповідно до п. 3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 оскільки спір про визнання права власності на нерухоме майно - є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності відповідна територіальна громада. Враховуючи, що позивачам відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, то відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» їх вимога про визнання права власності на спадкове майно підлягає судовому розгляду. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню. Крім того, відповідач визнав позов у повному обсязі, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що з урахуванням положень ч.4 ст.206 ЦПК України, надає суду підстави для задоволення позову.

Outcome: approved