Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

07 липня 2022 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до ТОВ «ІСКО» (далі - відповідач), в якому просить ухвалити рішення, яким визнати за нею майнові (речові) права на однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Як на підставу своїх вимог зазначила, що 22 січня 2018 року між нею, [PERSON] та ТОВ «ІСКО» укладено Договір № 53 купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва (надалі Попередній договір), посвідчений приватним нотаріусом А.В. Борківським. За цим Договором сторони зобов`язуються в строки встановлені в п.1.4 розділу 1, укласти Договір купівлі-продажу квартири (надалі - Основний Договір), відповідно до якого відповідач зобов`язувався передати у власність (продати) окрему квартиру, яка знаходиться в житловому будинку [ADDRESS] , а позивач зобов`язується прийняти у власність (купити) об`єкт та належним чином сплатити його вартість в обсязі згідно з розділом 2 п.1.1 Попереднього договору. Відповідно до п.1.4 сторони зобов`язувалися укласти основний договір протягом 2 кварталу 2019 року, але в будь-якому разі не раніше отримання відповідачем правовстановлюючих документів на об`єкт та надання Державною реєстраційною службою України та/або відповідними державними органами документів. Відповідно до п.1.1 Договору про забезпечення виконання зобов`язань від 22.01.2018 року ПК/5/16/1088, для підтвердження зобов`язань, що виникли у сторін згідно з вищезазначеним Попереднім Договором, позивачка сплачує відповідачу суму грошових коштів, розмір порядок та умови сплати якої встановлюються Розділом 2 Договору. Вказана сума грошових коштів, після її належної сплати [PERSON] за договором зараховується ТОВ «ІСКО» до платежів за Основним договором. Позивачці було видано Акт звірки взаємних розрахунків між ТОВ «ІСКО» та [PERSON] по договору №ПК/5/16/1088 від 22.01.2018 року на суму 191 160, 00 грн. Із засобів масової інформації позивачці стало відомо, що будівництво житлового комплексу зупинено, оскільки забудовник самовільно вів будівництво комплексу за відсутності дозвільних документів на будівництво. Позивачка вважає, що нею в повному обсязі виконано взяті нею зобов`язання за договорами, тому вона має повне право вимагати виконання таких зобов`язань від відповідача, в результаті чого вона звертається до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 17.07.2022 року позовну заяву залишено без руху, надано строку на усунення недоліків, які вказані в ухвалі. Ухвалою судді від 22.07.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено слухати в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що дана справа призначення до розгляду у спрощеному позовному проваджені, як малозначна справа, тому суд вважає що неявка позивача не перешкоджає розгляду цивільної справи на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). На підставі ч. 10 ст. 187 ЦПК України виклик відповідача в судове засідання було здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади, не одноразово. Відповідач в судове засідання не з`явився, а також не подав відзиву на позовну заяву і не повідомив про поважні причини неявки в судове засідання, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. 22 січня 2018 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «ІСКО» укладено Договір № 53 купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва (надалі Попередній договір), посвідчений приватним нотаріусом А.В. Борківським. Відповідно до вищезазначеного Договору сторони зобов`язуються в строки встановлені в п.1.4 розділу 1, укласти Договір купівлі-продажу квартири (надалі - Основний Договір), відповідно до якого відповідач зобов`язувався передати у власність (продати) окрему квартиру, яка знаходиться в житловому будинку [ADDRESS] , а позивач зобов`язувався прийняти у власність (купити) об`єкт та належним чином сплатити його вартість в обсязі згідно з розділом 2 п.1.1 Попереднього договору. Згідно з Актом звірки взаємних розрахунків між ТОВ «ІСКО» та [PERSON] по договору №ПК/5/16/1088 від 22.01.2018 року сума розрахунку становить 191160, 00 грн. Відповідно до платіжного доручення №190943 від 23.01.2018 року позивач оплатила банківським переказом відповідачу вартість майнових прав за Актом звірки взаємних розрахунків в розмірі 191 160,00 грн. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України. Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: dismissed