Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

24.03.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 17.07.2013 року між ним та Публічним акціонерним товариством "Платинум Банк" укладено кредитний договір на загальну суму 7000 грн., фіксована процентна ставка за користування кредитом - 29,99% річних, строк повернення кредиту 36 місяців. 15.05.2020 року приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. вчинив виконавчий напис № 13820 про стягнення з нього на користь ТОВ "Фінансова компанія "Женева" заборгованості у сумі 64664,60 грн. 24.06.2020 року на підставі вищевказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження № 62405194. На початку липня 2020 року він дізнався, що 24.06.2020 року в межах вищевказаного виконавчого провадження приватним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, а також заявлено про стягнення винагороди приватного виконавця в розмірі 6531,46 669 грн. Вважає, що виконавчий напис № 13820 від 15.05.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. вчинено з порушенням вимог законодавства, що регулюють правовідносини щодо вчинення виконавчих написів, зокрема, зазначив про відсутність кредитних правовідносин між ним та ТОВ "Фінансова компанія "Женева", виконавчий напис вчинено на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, водночас, виконавчий напис вчинений без належної перевірки безспірності боргу та вчинення виконавчого напису за межами строку позовної давності. Посилаючись на вказані обставини, просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 13820 від 15.05.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. про стягнення з нього на користь ТОВ "Фінансова компанія "Женева" заборгованості на загальну суму 64664,60 грн. та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. Ухвалою від 26.03.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. 05.05.2021 року ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області витребувано у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. належним чином засвідчену копію виконавчого напису нотаріуса зареєстрованого в реєстрі за № 13820 від 15.05.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Женева" заборгованості за кредитним договором № 175398/0005ХSGF від 17.07.2013 року в загальному розмірі 64664,60 грн. та копії документів на підставі яких вчинено такий виконавчий напис. Ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області від 05.05.2021 року тимчасово вилучено у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимира Вікторовича (місцезнаходження: 07401, Київська область, м. Бровари, вул. Грушевського, буд. 15, офіс 6) копію нотаріальної справи з документами та матеріалами щодо вчинення виконавчого напису № 13820 від 15.05.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ "Фінансова компанія "Женева" заборгованості в загальному розмірі 64664,60 грн. та документи на підставі яких вчинено цей виконавчий напис. Виконання ухвали про тимчасове вилучення документів доручено Броварському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яке розташоване за адресою: 07400, Київська область, місто Бровари, б/р Незалежності, 39. Ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області від 15.06.2021 року зупинено провадження у справі до вступу спадкоємців у спадкові права та залучення до участі у справі правонаступника (правонаступників) [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області від 25.11.2021 року поновлено провадження у справі. Ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області від 21.12.2021 року залучено до участі у розгляді цивільної справи правонаступників позивача [PERSON] , який помер [INFO] - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] . Залучено до участі у даній цивільній справі законного представника малолітніх спадкоємців [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивачі та їх представник не з`явилися, до суду надали заяву про слухання справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. В разі неявки відповідача просили провести заочний розгляд справи. Представник відповідача у визначений строк відзив до суду не направив, у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому, у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, за клопотанням позивачки суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Треті особи без самостійних вимог - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Як вбачається з матеріалів справи 17.07.2013 року між публічним акціонерним товариством "Платинум Банк" та [PERSON] укладено договір №175398/0005ХSGF про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту за умовами якого останньому надано кредит на загальну суму 7000 грн., строк дії кредитного ліміту - 36 місяців, фіксована процентна ставка за користування кредитом - 29,99% річних (а.с.154). 15.05.2020 року приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. вчинив виконавчий напис № 13820 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Женева" заборгованості у сумі 64664,60 грн. за кредитним договором №175398/0005ХSGF від 17.07.2013 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ "Платинум Банк". Також стягнуто з [PERSON] плату за вчинення виконавчого напису нотаріуса в розмірі 650 грн. (а.с. 8). 24.06.2020 року на підставі вищевказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. відкрито виконавче провадження № 62405194 та стягнуто з [PERSON] винагороду приватного виконавця в сумі 6531,46 грн. (а.с. 9). [PERSON] вважаючи, що виконавчий напис № 13820 від 15.05.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. вчинено з порушенням вимог законодавства, що регулюють правовідносини щодо вчинення виконавчих написів, 24.03.2021 року звернувся в суд та просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 13820 від 15.05.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. про стягнення з нього на користь ТОВ "Фінансова компанія "Женева" заборгованості на загальну суму 64664,60 грн. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.05.2021 року (а.с. 47). Відповідно до ч. 1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Як вбачається з копії спадкової справи № 95/2021 заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] наданої суду приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Макушевим С.П., спадкоємцями, які звернулися із заявами про прийняття спадщини є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 55-75). 25.08.2022 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] (а.с. 181-188). Ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області від 21.12.2021 року залучено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до участі у розгляді цивільної справи в якості правонаступників позивача (а. с. 91-92). Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів врегульована Главою 14 Закону України "Про нотаріат" та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Згідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Відповідно до п.19 ст.34 Закону України "Про нотаріат", виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно із ст.87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до приписів якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п.п.1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172 затверджений Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зокрема, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався нотаріально посвідчених договорів. При цьому стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Як роз`яснено у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України "Про нотаріат", виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. При цьому, у виконавчому написі № 13820 вчиненому 15.05.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Женева" заборгованості у сумі 64664,60 грн. за кредитним договором від 17.07.2013 року, укладеним між позивачем та ПАТ "Платинум Банк" не вказано на підставі яких документів останній було вчинено. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивачів зазначала, що позивачі не згодні з розміром заборгованості за кредитним договором, оскільки вважають його спірним. Також представник позивачів посилалась на те, що [PERSON] не отримував будь-яких повідомлень від відповідача про відступлення прав вимоги та виконавчий напис № 13820 вчинений 15.05.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. Крім того, представник позивачів вказувала на те, що кредитний договір укладено 17.07.2013 року, датою вчинення виконавчого напису є 15.05.2020 року, тобто майже через 7 років після дати укладення договору. У виконавчому написі вказано, що стягнення заборгованості проводиться за період з 22.03.2018 року по 11.03.2020 року. А тому вважає, що строк повернення грошових коштів мав бути до липня 2016 року, виконавчий напис вчинено 15.05.2020 року, тобто відповідач пропустив строк пред`явлення вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №175398/0005ХSGF від 17.07.2013 року. Відповідно до ст. 257-258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені). Разом з тим відповідач не надав нотаріусу доказів отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень виконання зобов`язання, що позбавило останнього як права заперечити проти вчинення виконавчого напису, так і подати нотаріусу докази на підтвердження своїх заперечень. Також представник позивачів зазначала, що [PERSON] не отримував письмової вимоги про сплату заборгованості за кредитним договором. Вказані доводи не спростовано відповідачем та не надано суду належних доказів, що підтверджують отримання [PERSON] письмової вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Женева". Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на викладене, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за поданими стягувачем документами, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. А тому, з урахуванням ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 05 липня 2017 року в справі № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру як зазначено у виконавчому написі, чи направлено та отримано [PERSON] вимогу відповідача про сплату заборгованості за кредитним договором, чи отримав відповідач право вимоги за кредитним договором, який укладено між ПАТ "Платинум Банк" і [PERSON] . Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивачки. За таких обставин, суд вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом та вчинив виконавчий напис за межами визначеного законодавством трирічного строку, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. До того ж, 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, про визначення нечинним і скасування п.1 та п.2 Постанови КМУ №662 від 26 листопада 2014 року визнано незаконним та нечинним розділ Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин, а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Тобто, виконавчий напис було вчинено 15 травня 2020 року, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору. У виконавчому написі відсутня інформація щодо строку прострочення платежу за кредитним договором, а також відсутня інформація, яка б безсумнівно встановлювала, що заборгованість, яку пропонується стягнути, виникла виключно в межах строку позовної давності. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові № 305/2082/14-ц від 15.01.2020. Отже, з викладеного вбачається, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 15.05.2020 року, тобто після набрання законної сили Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Укладений між банком і [PERSON] кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. Будь-які докази на спростування даного факту матеріали справи не містять. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи те, що відповідачем не надано жодних відповідних доказів, які б спростовували твердження представника позивачів, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пред`явлені до ТОВ "Фінансова компанія "Женева" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є правомірними, а тому позов підлягає задоволенню. Також представником позивачів заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] сплаченого судового збору. Так, відповідно до ч.ч.1,3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені [PERSON] у даній справі, які складаються з суми сплаченого ним судового збору в сумі 908 грн., підлягають відшкодуванню відповідачем у повному обсязі, оскільки вказані витрати фактично понесені [PERSON] та підтверджені відповідними письмовими доказами (а.с. 11). На підставі викладеного,

Outcome: approved