Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

07.10.2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулось Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (далі позивач, управління, ЦУСЗН ДМР) з позовом до [PERSON] про стягнення незаконно отриманої суми державної допомоги, в якому позивач просить суд: - стягнути з [PERSON] на користь Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради суму надміру отриманої державної допомоги особам з інвалідністю у розмірі 6786,86 грн; - витрати, пов`язані з розглядом справи покласти на відповідача. І. Стислий виклад позиції учасників справи. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що в квітні 2020 року відповідач повинна була підтвердити групу інвалідності та надати до управління виписку з акту огляду медико-соціальною експертною комісією про продовження групи інвалідності. Проте відповідач не надала позивачу довідку МСЕК про встановлення інвалідності з 01.04.2020 року. При цьому 21.09.2020 року управління отримало листа від Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» ДОР про осіб, що повторно оглянуті МСЕК та яким не встановлено групу інвалідності по Дніпропетровській області з 01.03.2020 року по 01.09.2020 року, в якому значилась відповідач. З огляду на це, у відповідача виникла переплата бюджетних коштів за період з 01.04.2020 року по 31.08.2020 року у розмірі 6786,86 грн, які підлягають поверненню до державного бюджету. Позивач тричі направляв на адресу відповідача повідомлення про необхідність повернути кошти, проте відповідач їх не повернула. Тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення незаконно отриманої суми державної допомоги. У встановлений судом строк відповідач не подала до суду відзив на позовну заяву. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 11.10.2021 року на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом був направлений запит щодо визначення зареєстрованого місця проживання відповідача на адресу Відділу обліку проживання фізичних осіб управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради та Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Дніпропетровській області. 05.11.2021 року та 26.11.2021 року адресу суду надійшла відповідь про те, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 25.08.1994 року та по теперішній час. Ухвалою суду від 29.11.2021 року було залишено без руху позовну заяву та надано позивачу строк для усунення її недоліків. 20.12.2021 року позивач усунув недоліки позовної заяви у повному обсязі та належним чином. Ухвалою суду від 28.12.2021 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. У судові засідання, призначені на 28.02.2022 року, 26.05.2022 року, 26.07.2022 року, 03.10.2022 року, учасники справи не з`явились, належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. 26.05.2022 року представник позивача подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, а також зазначила, що позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі, та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, не подала до суду відзив на позовну заяву. Суд на підставі положень ст. ст. 128, 211, 223, ч. 2 ст. 247, 280-283 ЦПК України розглянув справу за відсутності учасників справи за наявними у справі письмовими доказами, та без фіксування судового процесу технічними засобами, в порядку заочного розгляду, про що 03.10.2022 року постановив відповідну ухвалу суду із занесенням до протоколу судового засідання. Під час судового розгляду справи судом були досліджені письмові докази, наявні в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено, що за заявою відповідача від 09.07.2019 року №332/5 про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, а саме допомоги особам з інвалідністю ІІІ групи, відповідачу [PERSON] , [INFO] , рішенням управління від 15.07.2019 року була призначена допомога як інваліду 3 групи, яка не працює, за період з 01.04.2019 року по 31.03.2020 року. До заяви від 09.07.2019 року відповідач долучила: виписку з акта огляду медико-соціальною комісією до довідки серії 12 ААБ №223747, за якою [PERSON] 06.05.2019 року за результатами повторного огляду була встановлена 3 група інвалідності з 01.04.2019 року, інвалідність встановлена до 01.04.2020 року. Відповідно до листа заступника начальника Центрального управління соціального захисту населення по Центральному району від 21.09.2020 року на адресу керівників структурних підрозділів з питань соціального захисту населення, позивачу було надано Список осіб, які повторно оглянуті МСЕК, та яким не встановлено групу інвалідності по Дніпропетровській області з 01.03.2020 року по 01.09.2020 року, за яким у пункті 29 вказано: [PERSON] , 1976 року народження, дата огляду 20.07.2020 року. Розпорядженням управління від 25.09.2020 року відповідачу була виставлена переплата за період з квітня по вересень 2020 року, у зв`язку з відсутністю права на отримання допомоги (інвалідність не поновлено). Відповідно до повідомлень позивача від 06.11.2020 року №220, від 05.03.2021 року №59, від 16.06.2021 року №211 «Про повернення надміру виплачених коштів», складених на адресу відповідача, [PERSON] було повідомлено про те, що їй необхідно повернути надміру виплачені кошти державної соціальної допомоги особам з інвалідністю, які не мають права на пенсію у розмірі 6786,86 грн, за період з 01.04.2020 року по 31.08.2020 року. Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення незаконно отриманої суми державної допомоги. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Згідно з положеннями ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно з положеннями ст. 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Відповідно до пунктів 5, 10, 12 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державної соціальної допомоги на догляд» від 2 квітня 2005 року №261 (в редакції, чинній станом на момент призначення відповідачу допомоги), право на державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю (далі - соціальна допомога) мають особи, що одночасно відповідають таким умовам, зокрема, не одержують пенсію або соціальні виплати, що призначаються для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві, відповідно до\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», та допомоги, що призначається відповідно до\~Закону України\~«Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» (крім осіб з інвалідністю з дитинства або дітей з інвалідністю, які мають право на державну соціальну допомогу дитині померлого годувальника відповідно до\~Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» і державну соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю»). Для призначення соціальної допомоги подаються такі документи: заява за формою, затвердженою наказом Мінсоцполітики. Під час подання заяви пред`являється паспорт громадянина України, трудова книжка та довідка про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті); декларація про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї) за останні шість календарних місяців або два квартали, що передують місяцю звернення за призначенням допомоги, за формою, затвердженою наказом Мінсоцполітики (у разі потреби); копія рішення суду про визнання особи недієздатною (для недієздатної особи); копія рішення про призначення опікуна (для недієздатної особи, якій призначено опікуна); копія документа, що підтверджує повноваження представника закладу, який виконує функції опікуна над особою (для недієздатної особи, опікуна якій не призначено); копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, посвідчення біженця або посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідки на постійне проживання або посвідки на тимчасове проживання (у разі потреби); копія довідки про реєстрацію місця проживання. Інформація про склад сім`ї зазначається в декларації про доходи та майно особи, яка звернулася за призначенням соціальної допомоги. Органи соціального захисту населення в разі потреби додають до заяви витяг з акта огляду, одержаний ними від медико-соціальної експертної комісії (далі МСЕК). Соціальна допомога призначається, зокрема, особам з інвалідністю - на весь час інвалідності, встановленої органами медико-соціальної експертизи. У разі зміни групи інвалідності соціальна допомога у новому розмірі призначається з дня зміни групи інвалідності, якщо така зміна приводить до збільшення розміру, і з місяця, що настає за тим, у якому встановлено нову групу інвалідності, - у разі зменшення розміру допомоги. Перерахунок розміру соціальної допомоги у зв`язку із зміною групи інвалідності органи соціального захисту населення здійснюють на підставі витягу з акта огляду в МСЕК без подання заяви одержувачем. У такому ж порядку здійснюється перерахунок соціальної допомоги у разі встановлення особі інвалідності в період одержання допомоги. Відповідно до\~пунктів 1,\~2\~Постанови Кабінету\~Міністрів України\~«Деякі питання\~надання державної\~соціальної допомоги»\~від 08.04.2020\~року №264\~(в\~редакції,\~чинній станом\~на 21.05.2020\~року),\~з метою\~посилення соціального\~захисту населення\~на період\~вжиття заходів,\~спрямованих на\~запобігання виникненню\~і поширенню\~гострої респіраторної\~хвороби COVID-19,\~спричиненої коронавірусом\~SARS-CoV-2,\~Кабінет Міністрів\~України постановив,\~зокрема, установити, що на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - карантин), зокрема, \~строк виплати державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям,\~яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - орган соціального захисту населення); строк звернення за призначенням державної допомоги сім`ям з дітьми, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, продовжується на період карантину та один місяць після дати його відміни. Орган соціального захисту населення протягом одного місяця після відміни карантину проводить перерахунок розміру виплаченої державної соціальної допомоги та державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю на підставі поданої особою або її законним представником заяви та необхідних документів. У разі коли за результатами проведеного перерахунку: розмір отриманої допомоги був меншим, орган соціального захисту населення проводить доплату у розмірі різниці між перерахованим та виплаченим розміром допомоги; не буде підтверджено право на отримання допомоги або її розмір буде меншим, ніж виплачена під час карантину допомога, орган соціального захисту населення протягом одного місяця з дати відміни карантину надміру виплачені суми допомоги стягує згідно із законом у розмірі не більш як 20 відсотків суми виплаченої допомоги. Перерахунок проводиться з першого числа місяця, в якому закінчився строк виплати допомоги, але не раніше ніж з місяця встановлення карантину. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами , зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами. Відповідно до положень статей 77, 78 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналіз викладеного вище вказує, що соціальна допомога призначається, зокрема, особам з інвалідністю на весь час інвалідності, встановленої органами медико-соціальної експертизи. При цьому у разі коли за результатами проведеного перерахунку, зокрема, не буде підтверджено право на отримання допомоги або її розмір буде меншим, ніж виплачена під час карантину допомога, орган соціального захисту населення протягом одного місяця з дати відміни карантину надміру виплачені суми допомоги стягує згідно із законом у розмірі не більш як 20 відсотків суми виплаченої допомоги. При цьому закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату, а по-друге, у разі відсутності недобросовісності з боку набувача виплат. Так, у ході судового розгляду справи судом було встановлено, що відповідач не підтвердила повторно 3 групу інвалідності, не повідомила управління про результати проведеного огляду МСЕК, та наразі не має права на призначення їй допомоги як особі з інвалідністю 3 групи. Проте позивач, враховуючи, що виплата допомоги відповідачу за період з 01.04.2020 року по 31.08.2020 року проводилась автоматично, визначив надміру виплачені кошти державної соціальної допомоги особам з інвалідністю у розмірі 6786,86 грн, та повідомив відповідача про необхідність їх повернення. Проте відповідач спірні грошові кошти не повернула позивачу. З огляду на викладене вище, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. З приводу вирішення питання про розподіл судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до частин 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн. V. Висновки суду за результатами розгляду справи та вирішення питання про розподіл судових витрат. З огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, та відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved