Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

І.\~Виклад позиції\~позивача та відповідача. 11.07.2022 року до суду звернулась [PERSON] з позовом (а.с. 2-3) до [PERSON] про стягнення суми авансу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 03.02.2022 року уклала договір з відповідачем і за участю ФОП [PERSON] домовилась про купівлю кв. [ADDRESS] з укладанням угоди не пізніше 01.03.2022 року. При цьому підписали попередній договір від 03.02.2022 року згідно якого позивач передала відповідачу суму у розмірі 800 доларів США (станом на день подачі позову 23\~043,92 грн.) за рахунок майбутніх платежів за договором купівлі-продажу, який планувався в майбутньому. На час подання позову квартира не продана позивачу з вини відповідача, оскільки вона вчасно не підготувала всі необхідні документи на квартиру, грошові кошти не повернула. Позивач вважає, що договір купівлі-продажу між нею та відповідачем не укладався, тому передані нею кошти згідно положень ч. 1 ст. 570 ЦК України є саме авансом, а не завдатком, а тому відповідач зобов`язана була повернути передані їй 23\~043,92 грн.. Позивач змушена звернутись до суду та просить суд: Стягнути з [PERSON] (паспорт [NUMBER] , виданий Іллічівським МВ УМВС України в Одеській області, ІПН [NUMBER] ) на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) грошові кошти, передані її в якості завдатку, у розмірі 23\~403,92 грн. (двадцять три тисячі чотириста три гривні 92 копійки). Стягнути з [PERSON] (паспорт [NUMBER] , виданий Іллічівським МВ УМВС України в Одеській області, ІПН [NUMBER] ) на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) судові витрати у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок). Відповідач [PERSON] відзив не надала. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. (а.с. 21). Відповідач [PERSON] не надала до суду відзив, сповіщалася належним чином, про причини останньої неявки суд не сповістила (а.с. 25, 28, 31). ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 19.07.2022 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області відкрито провадження по справі в спрощеному порядку (а.с. 18). 19.07.2022 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області повернено позивачу конверт (а.с. 36). Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (ст. 128 ЦПК), в судове засідання не з`явився без поважних причин, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281\~ЦПК України. Судом на підставі ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що від 03.02.2022 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений попередній договір. На підставі вказаного договору [PERSON] передано [PERSON] , 8000 доларів США (а.с. 4). Згідно витягу №10015/0511-30 від 07.07.2022 року, наданого б Ощадбанк. курс долару на 07.07.2022 року становить 29,25 грн. (а.с. 7). Відповідно листа на звернення [PERSON] , ГУНП в Одеській област Одеського районного управління поліції № 2 ВП №1 №61.2-3819 від 20.06.2022 року розглянено звернення про діяльність ФОП [PERSON] під час здійснення операції по купівлі нерухомості неможливо визначити обставини які б свідчили про наявність ознак правопорушень, та рекомендовано звернутись до суду за захистом своїх прав (а.с. 8). Згідно талону-повідомлення №6901 зареєстровано звернення [PERSON] від 20.05.2022 року про прийняття мір до ФОП [PERSON] , що взяв аванс та не виходить на зв`язок (а.с. 9). Згідно заяви від 27.05.2022 року [PERSON] звернулась до міського голови з проханням про допомогу в зазначеній в позові ситуації (а.с. 11). Відповідно листа від 14.06.2022 року заступник голови Кутовий М. роз`яснив [PERSON] про необхідність звернення з заявою до поліції (а.с. 12-13). Згідно вимоги, від 07ю07ю2022 року [PERSON] звернулась до відповідача [PERSON] з направленням за адресою проживання (а.с. 15-15/2). V. Оцінка Суду. Згідно з ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, є, серед іншого, договори та інші правочини. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/1084/18, який є обов`язковим на підставі положень ч.4ст. 263 ЦПК України, аванс є звичайною сумою попередньої оплати за договором, яка не виконує забезпечувальної функції, властивої завдатку. У разі невиконання зобов`язання, по якому передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила. Крім того, слід зазначити, що аналогічний правовий висновок викладено і у постанові Верховного Суду України від 13.02.2013 року в справі №6-176цс12. Зокрема, Судова палата в цивільних справах Верховного Суду України зазначає, що згідно із ч. 2 ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника за попереднім договором платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Законом не передбачено, що якщо аванс згідно з умовами попереднього договору був переданий, а зобов`язання не виконано, тобто основний договір у визначений попереднім договором строк не укладений, то аванс залишається у сторони, яка його отримала. Така умова попереднього договору суперечить вимогам чинного законодавства. В ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 березня 2012 року, від 14 березня 2012 року, від 27 липня 2011 року у справах про стягнення авансових платежів, сплачених за попередніми договорами і розірвання таких договорів суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що в разі не укладення сторонами основних договорів у строк, визначений попередніми договорами, передані позивачами в рахунок оплати за основними договорами грошові кошти є відповідно до ст. 570 ЦК України не завдатком, а авансом і підлягають поверненню особам, які їх сплатили. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 546 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ч. 1ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України завдаток є одним із видів забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу нерухомості. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Оскільки договір купівлі-продажу кватрити, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, тому передані позивачем відповідачу гроші є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Частина 2 ст. 570 ЦК України встановлює презумпцію авансу, так як на відміну від завдатку аванс це лише спосіб платежу, він не виконує забезпечувальної функції за правилами ч. 1 ст. 546 ЦК України, а виконує функцію попередньої оплати. З цього випливає, що коли сторони хочуть визначити, що сплачена сума є завдатком, вони мають здійснити наступне. По-перше, між сторонами має бути укладений договір, яким передбачаються зобов`язання сторін (сплата коштів боржником, та передання майна, надання послуг, тощо кредитором). Тобто це не може бути попередній договір, про укладення у майбутньому основного договору. Це має бути саме основний договір. В інакшому випадку сплачена сума коштів вважатиметься авансом. По-друге, форма домовленості про сплату завдатку має бути письмова. Сторони можуть укласти окремо договір завдатку або передбачити його умови в основному договорі. По-третє, сторони мають прямо зазначити, що сума грошей, що сплачується боржником у рахунок майбутніх платежів є завдатком. Таким чином, за умови відсутності хоча б одного з трьох вищенаведених критеріїв відмінності передані однією стороною другій стороні грошові суми у рахунок належних за договором платежів є не завдатком, а авансом. Суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов`язання незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов`язання, той хто отримав аванс, повинен його повернути. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладених в ухвалах Судової палати з цивільних справ від 26.02.2004 року, від 13.10.2005 року, а також від 21.06.2006року вбачається,що залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в тих випадках, коли між сторонами було укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін. Якщо ж сторони домовились укласти договір,але відповідним чином його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансовими і повертаються в тому розмірі,в якому вони надавались. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі - продажу будинку. Суд вважає, що оскільки договори купівлі - продажу будинку, який б за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовились укласти такий договір у майбутньому, передана позивачем відповідачу грошова сума в розмірі 23 403,92 грн. є авансом, який підлягає поверненню позивачу. На підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, належні докази виконання відповідачем свого зобов`язання перед позивачем відсутні, а відтак позивачу необхідно повернути суму авансу у розмірі 23\~403,92 грн. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved