Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. В грудні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . Після розірвання шлюбу малолітня дочка залишилась проживати разом з матір`ю. Влітку 2016 року [PERSON] надав дозвіл на виїзд дитини за кордон в супроводі матері строком на один рік. Незважаючи на це, [PERSON] не повернула дитину до України, чим порушує батьківські права позивача. Тому [PERSON] просив визнати незаконним утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у Російській Федерації, без його згоди та зобов`язати [PERSON] негайно повернути малолітню дочку до держави України у супроводі матері та за її рахунок. ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.26-27). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, до участі в розгляді цивільної справи було залучено службу у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради замість служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської РДА Київської області (а.с.38-39). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2022 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.46). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України. ІІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. У судовому засіданні [PERSON] підтримав пред`явлений позов та наполягав на його задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями, які повернулись на адресу суду з довідкою ф.20 «адресат відсутній за вказаною адресою». Представник третьої особи у судове засідання не з`явився та свої пояснення щодо позову не надав. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. В період часу з 26 квітня 2014 року по 30 червня 2017 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження, виданого на ім`я [PERSON] (а.с.4) та копією заочного рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 12 червня 2017 року (а.с.5). За змістом рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2019 року встановлено, що малолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю (а.с.6-7). Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України». V. Норми права та судова практика, якими суд керується при вирішенні спору. а. норми матеріального права. Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до п.3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку, у тому числі в супроводі членів екіпажу повітряного судна, на якому вони прямують. б. норми процесуального права. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положення ч.4 ст.12, а також ч.2 та ч.3 ст.13 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням або невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Всупереч вимогам ч.1 ст.81 ЦПК України позивачем та його представником не надано до суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження тієї обставини, що малолітня [PERSON] перебуває на території Російської Федерації, а також, що її перебування на території Російської Федерації пов`язане з тим, що відповідач у примусовому порядку утримує малолітню дочку на території Російської Федерації. З доводів відповідача у такий спосіб порушується його права як батька на вільне спілкування та участь у вихованні дитини. Разом з цим, суд об`єктивно позбавлений можливості перевірити твердженням [PERSON] стосовно того, що як на час звернення до суду з даним позовом, так і станом на час розгляду справи фактично малолітня [PERSON] постійно перебуває за кордоном в Російській Федерації, проживаючи разом з матір`ю. В порядку, передбачено ст.13 ЦПК України, суд роз`яснив позивачу право на звернення до суду з клопотанням про витребування відомостей з Державної прикордонної служби для з`ясування відомостей про перетин державного кордону малолітньою [PERSON] . Незважаючи на це, позивач відповідним правом не скористався та з відповідним клопотанням до суду не звернувся. З огляду на це, судом не встановлено підстав для визнання незаконним утримання малолітньої [PERSON] на території Російської Федерації без згоди батька та покладення зобов`язання на [PERSON] щодо повернення дитини до України. VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції від 21 грудня 2021 року (а.с.1) вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 908 гривень. Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явлених ним позовних вимог відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування понесених судових витрат, відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed