Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

В листопаді 2021 року представник позивача звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , в сумі 7968,62 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач є споживачем послуг з водопостачання та водовідведення, які надаються за адресою: [ADDRESS] . Договір про надання послуг водопостачання та водовідведення між сторонами, було укладено згідно п.п. б п. 12.1 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, шляхом оформлення особового рахунку № [NUMBER] та видачі абоненту розрахункового документа (розрахункової книжки). Свої зобов`язання щодо надання послуг з водопостачання та водовідведення позивач виконував в повному обсязі та належним чином. В свою чергу, відповідач не виконував свої обов`язки передбаченні чинним законодавством, у зв`язку з чим станом на 01.11.2021 рахується заборгованість в сумі 7968,62 грн. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 29.12.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 01.02.2022 копію ухвали про відкриття провадження та матеріалів позовної заяви повторно направлено відповідачу, розгляд справи продовжено в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін з урахуванням строку, необхідного для надання відповідачем відзиву. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило. Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, повідомлення його про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою реєстрації та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади. У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал» надає населенню м. Миколаєва послуги з водопостачання та водовідведення, в тому числі за адресою: [ADDRESS] . Зі змісту позовної заяви вбачається, що договір про надання послуг водопостачання та водовідведення між позивачем та споживачем [PERSON] як таким, що зареєстрований за вказаною адресою, було укладено шляхом оформлення окремого особового рахунку № [NUMBER] та видачі абоненту розрахункового документа (розрахункової книжки). З наданої позивачем копії договору купівлі-продажу кімнати в гуртожитку від 23.03.2015, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського округу Полонкою Ю.С., та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №35310155 від 23.03.2015 [PERSON] на праві приватної власності належала кімната № [NUMBER] за вищевказаною адресою. В свою чергу, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, довідка №311587983 від 04.10.2021 кімната [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] , на підставі договору дарування кімнати у гуртожитку №668 від 10.10.2017, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ліпатніковою Р.Г. До того ж, згідно відповіді Відділу обліку і моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Миколаївській області від 28.12.2021 [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але 18.09.2020 вибув до [ADDRESS] . Як вбачається з витягу з реєстру територіальної громади міста Миколаєва №2.7-210763-2021 від 05.08.2021, наданого позивачем, [PERSON] з 12.10.2017 зареєстрований за вказаною вище адресою. Згідно розрахунку позивача внаслідок неналежного виконання зобов`язань щодо сплати поточних спожитих послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.03.2015 по 01.11.2021 утворилася заборгованість в розмірі 7968,62 грн. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] був споживачем послуг з водопостачання на водовідведення за адресою: [ADDRESS] , з 23.03.2015 по 10.10.2017 як власник нерухомого майна. Заборгованість за надані послуги за період з 23.03.2015 по 01.10.2017 склала 1258,25 грн. Відповідно до частини 1 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі якщо вимоги до форми договору не встановлені законом. Укладення договору шляхом оформлення особового рахунку та видачі розрахункової книжки не суперечить діючому законодавству. Згідно статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, якими є не тільки законні, а й підзаконні нормативно-правові акти. За відсутності таких умов та вимог зобов`язання виконується відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено судом, відповідач, будучи власником кімнати [ADDRESS] , не спростовував факт отримання послуги з водопостачання та водовідведення. Згідно з частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 20 вказаного Закону, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. З огляду на вказане, саме на відповідача покладено обов`язок укладення договору із позивачем на надання відповідних послуг. Таким чином, правовідносини між сторонами за своїм змістом є зобов`язальними, позивач повинен надавати послуги водопостачання та водовідведення, а відповідач повинен за них сплачувати в силу приписів статті 11 ЦК України. За змістом пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Приписами статті 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» встановлено, що споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Статями 68, 162 Житлового кодексу України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Положеннями статей 610 та 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За період з 23.03.2015 по 01.10.2017 заборгованість за надані послуги водопостачання та водовідведення становить 1258,25 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Враховуючи межі заявлених позовних вимог, наданий позивачем розрахунок, а також ту обставину, що відповідач був споживачем послуг з водопостачання та водовідведення, які надавались за адресою: [ADDRESS] , в період з 23.03.2015 по 01.10.2017, та заборгованість за спожиті послуги ним у вказаний період в добровільному порядку повністю не відшкодовано, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню - в межах періоду, в котрий відповідач був споживачем послуг з водопостачання та водовідведення. Тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за надані послуги у розмірі 1258,25 грн. за період з 23.03.2015 по 01.10.2017. Згідно статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам підлягає стягненню судовий збір в розмірі 358,43 грн.

Outcome: partial