Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом, у якому просить зняти арешт та заборону на відчуження майна, яке йому належить, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 42876432 від 08.04.2014 р., видавником якої є Відділ державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції (номер запису про обтяження - 5293164). Позов обґрунтований тим, що виконавче провадження, у якому було накладено арешт на майно [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження, завершено, повторно відповідний виконавчий лист до виконання не пред`являвся, тому підстави для перебування майна під обтяженнями відсутні. Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрфінконсалтінг" (далі - Товариство) та Бердичівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (далі - Відділ) своєї позиції щодо позову у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомили. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що [PERSON] не подано доказів належного виконання кредитного зобов`язання за договором, заборгованість за яким була стягнута рішенням суду, на виконання якого було видано виконавчий лист, під час виконання якого і було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 42876432 від 08.04.2014 р. Судом з`ясовано, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.02.2014 р. у справі № 274/6107/14-ц стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Банк Таврика" основний борг за договором про кредитну лінію № 738-Ф-МСБ від 15.02.2008 р. (а. с. 12). З листа від 11.10.2021 р. № 14/67324 Відділу вбачається, що на виконанні Відділу перебувало виконавче провадження з примусового виконання рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.02.2014 р. у справі № 274/6107/14-ц щодо стягнення з [PERSON] боргу, у якому 09.04.2014 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, номер запису обтяження - 5293164. Ці обставини підтверджуються інформацією від 03.09.2021 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, про те, що 09.04.2014 р. державним реєстратором на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 42876432 від 08.04.2014 р., видавником якої є Відділ державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції, було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, вид обтяження: арешт нерухомого майна, особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] , особа, в інтересах якої встановлено обтяження: Публічне акціонерне товариство "Банк Таврика", опис предмета обтяження: все нерухоме майно (номер запису про обтяження - 5293164 (спеціальний розділ)) (а. с. 16 - 18). Як вбачаться з наведеного у попередніх двох абзацах, існують різні відомості щодо дати винесення Відділом постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 42876432: 08.04.2014 р. та 09.04.2014 р., що вказує на те, що в якомусь з документів міститься помилка. Однак для розгляду справи має значення інформація щодо дати постанови, наведена саме в інформації від 03.09.2021 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, а відтак Суд виходить з того, що правильною датою є 08.04.2014 р. Право вимоги Публічного акціонерного товариства "Банк Таврика" до [PERSON] за договором про кредитну лінію № 738-Ф-МСБ від 15.02.2008 р. було відступлено на відкритих торгах, які відбулись 07.02.2018 р., Товариству, що підтверджується листом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, протоколом електронного аукціону від 07.02.2018 р. та іншими доданими до письмових пояснень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб документами (а. с. 14, 15, 36 - 42). З листа від 11.10.2021 р. № 14/67324 Відділу також випливає, що виконавче провадження з примусового виконання рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.02.2014 р. у справі № 274/6107/14-ц було завершено відповідно до пункту 5 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження". Згідно з частинами першою та другої статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" у редакції, чинній на момент завершення зазначеного у попередньому абзаці виконавчого провадження, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Таким чином у зв`язку з завершенням виконавчого провадження з примусового виконання рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.02.2014 р. у справі № 274/6107/14-ц, накладений арешт на майно [PERSON] мав бути знятий, про що державний виконавець Відділу мав зазначити у постанові про закінчення цього виконавчого провадження, проте, як вбачається з листа від 11.10.2021 р. № 14/67324 Відділу та інформації від 03.09.2021 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, арешт знято не було. Крім того, станом на 03.09.2021 р. будь-які записи щодо [PERSON] у Єдиному реєстрі боржників відсутні (а. с. 53), станом на 11.10.2021 р. виконавчий лист, виданий на виконання рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.02.2014 р. у справі № 274/6107/14-ц, на повторне виконання до Відділу не пред`являвся, про що зазначено у листі від 11.10.2021 р. № 14/67324 Відділу. З наведеного випливає, що арешт нерухомого майна [PERSON] не було знято всупереч наведеним вище нормам статті 50 Закону України "Про виконавче провадження", при цьому на даний час підстави для перебування нерухомого майна під арештом з метою забезпечення примусового виконання рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.02.2014 р. у справі № 274/6107/14-ц відсутні. Наявність цього арешту обмежує права [PERSON] як власника нерухомого майна, зокрема, право розпорядження майном. Частиною четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved