Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс", треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна відповідно до вимог якої просила: визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 01.09.2020 року зареєстрований в реєстрі за № 22716, вчинений приватним нотаріусом, про стягнення з позивачки на користь відповідача грошових коштів у розмірі 5825,00 гривень. В обґрунтування позову зазначила, що вона 22.09.2020 року отримала від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В. Л. рекомендований лист, яким надіслано постанови від 17.09.2020 року про відкриття виконавчого провадження, від 17.09.2020 року про стягнення з боржника основної винагороди, від 17.09.2020 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, від 05.10.2020 року звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника на загальну суму боргу 7407,50 грн. до відділу освіти молоді та спорту Яготинської державної адміністрації України у Київській області. Зі змісту постанови про відкриття виконавчого провадження (ВП № 63062452) від 17.09.2020 року, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В. Л. позивачці стало відомо що за виконавчим написом № 22716, виданим 01.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» 5825 грн. та витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису у розмірі 300 грн. Позивачка не погоджується з вказаною сумою боргу 5825 грн. і вважає її безпідставною, а тому оголошена ним сума боргу є спірною. З постанови про відкриття виконавчого провадження (ВП63062452) від 17.09.2020 року згідно виконавчого напису № 22716 від 01.2019 року винесеною приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С, слідкує, те що між ТОВ «Фінфорс» та позивачем не існує укладених договорів і ніяких кредитних зобов`язань, тому всі дії, ініційовані відповідачем з вчинення нотаріусом виконавчого напису, відкриття виконавчого провадження, внесення в реєстр про позивача інформації, як про боржника, позивачка вважає неправомірним. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2010 року головуючим суддею обрано суддю Литвин Л. І. Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 13.10.2020 року відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду у відкритому судовому звсіданні з викликом сторін, визначено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді та заперечень. 12.10.2020 року позивачем було подано заяву про забезпечення позову. Ухвалою суду від 13.10.2020 року заяву позивачки про забезпечення позову - задоволено, забезпечено позов шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 63062452, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною на підставі виконавчого напису нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" 5825,00 грн., учиненого 1 вересня 2020 р. за реєстровим номером № 22716, за яким приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною винесено постанови: від 17.09.2020 р. про відкриття виконавчого провадження № 63062452 за нотаріальним написом № 22716 нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ "Фінфорс" 5825,00 грн.; від 17.09.2020 р. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, за яким приватним виконавцем Дорошкевич В.Л. вирішено стягнути з [PERSON] витрати виконавчого провадження у розмірі 300 грн.; від 17.09.2020 р. про стягнення з боржника основної винагороди, за якою приватним виконавцем Дорошкевич В.Л. вирішено стягнути з [PERSON] основну винагороду виконавця у розмірі 582,50 грн (ВП № 63062452); від 05.10.2020 р. про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію, пенсію та інші доходи боржника (направлено до Головного Управління пенсійного фонду України в Київській області); від 05.10.2020 р. про зверенння стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (направлено до відділу освіти, молоді та спорту Яготинської РДА Київської області). Відповідно до розпорядження керівника апарату суду № 86 від 27.09.2021 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи у зв`язку з відставкою судді [PERSON] , згідно рішення Вищої ради правосуддя, зроблено повторний розподіл справи та призначено головуючого суддю Кисіль О. А. . Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 01.10.2021 дану справу було прийнято до провадження та призначено до судового розгляду. Позивачка в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі та зазначила, що вона кредит не брала в даній установі та не підписувала кредитний договір, коштів не отримувала від даної установи, та невірно зазначена адреса її проживання та реєстрації. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України, заяв та клопотань не направляли. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що було відкрито виконавче провадження, відповідно до виконавчого напису нотаріуса, винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, та постанову про стягнення з боржника основної винагороди (а.с. 10-13, 23-25). З копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.14) [PERSON] направляла заяву Приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про прохання направити на її адресу копії матеріалів відповідно до яких вона являється боржником (а.с. 15) Також, приватним виконавцем винесені постанови від 05.10.2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та постанова (а. с. 16-17, 26-30, 134). Зі змісту цих постанов вбачається, що у приватного виконавця на виконанні перебував оспорюваний виконавчий напис № 22716, вчинений 01.09.2020 року приватним нотаріусом, про стягнення з позивачки на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» в сумі 5825 грн.. Ухвалою Яготинського районного суду від 13.07.2021 року ТОВ «Фінфорс» зобов`язано надати належним чином завірені копії матеріалів справи за виконавчим написом № 22716 від 01.09.2020 року, щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» 5825,00 грн. 12.08.2021 року на адресу суду від ТОВ «Фінфорс» на виконання вищевказаної ухвали направлено слідуючі документи: заява на вчинення виконавчого напису від 10.08.2020 року, з котрої вбачається, що ТОВ «Фінфорс» звернулося до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. з проханням вчинити виконавчий напис на кредитному договорі 577406-А від 06.06.2019 року (а..с.98-99), відповідно до виписки з особового рахунку присутня заборгованість на суму 5825,00 грн. (а.с.100) та на адресу [PERSON] ( [ADDRESS] ) було направлено претензію про сплату боргу (а.с.101) відповідно до списку № 78 рекомендованих листів (а.с.102-104). Відповідно до кредитного договору № 577406-А від 08.06.2019 року між ТОВ «СС ЛОУН» та [PERSON] укладено договір на строк 28 днів про надання коштів у сумі 2500,00 грн. (а.с.105-108) та відповідно до вищевказаного договору було укладено додаткову угоду № 1 від 04.07.2019 року про продовження користування кредитними коштами строком на 15 календарних днів (а.с.109), відповідно до додаткової угоди № 2 до кредитного договору від 20.07.2019 року між СС «ЛОУН» та [PERSON] укладено угода про продовження користування кредитними коштами строком на 10 календарних днів (а.с.110), згідно додаткової угоди № 3 від 30.07.2019 року укладено угода про продовження користування кредитними коштами строком на 8 календарних днів (а.с.111), згідно додаткової угоди № 4 від 08.08.2019 року продовжено користування кредитними коштами строком на 5 календарних днів (а.с.112), відповідно до договору факторингу № 40071779-17 від 18.09.2019 ТОВ «ССЛОУН» та ТОВ «Фінфорс» уклали даний договір (а.с.113-115), та відповідно до реєстру прав грошових вимог до договору факторингу, сума фінансового активу складає 5825, 00 грн. (а.с.116). Відповідно до листа який надійшов на адресу суду 29.09.2021 року від приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу Горай О. С., з котрого вбачається, що відповідно до відомостей Єдиного реєстру нотаріусів дані відносно нього як нотаріуса відсутні, оскільки Міністерством юстиції України анульоване свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 26.1.2011 року за № 8679 на імя [PERSON] .(а.с.121, 128) Нормами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України. Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» до компетенції нотаріусів відноситься вчинення виконавчих написів. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють\~\~виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України, за положеннями ст. 87 Закону України «Про нотаріат». В свою чергу постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 з відповідними доповненнями «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в п. 2 зазначено, що для вчинення виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, відповідно до положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє\~\~виконавчі\~\~написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 05 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 09 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 07 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та ОСОБА 4 (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17. Відповідач не спростував доводів позивачки про відсутність документів, що підтверджують безспірність заборгованості, та порушення приватним нотаріусом вимог ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Згідно п. 16 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів і визначення підсудності цивільних справ» спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом, вирішуються судом в порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією із сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право у позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. А також враховуючи, що в матеріалах справи відсутні дані, що укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника та враховуючи подібні правові висновки Верховного Суду, які він викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про задоволення даного позову та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved