Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

До Шевченківського районного суду м. Чернівці звернувся [PERSON] з позовом до Чернівецької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] , смерть якої зареєстрована Міністерством внутрішніх справ держави Ізраїль. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді квартири під номером [ADDRESS] , в житловому будинку під номером ( [ADDRESS] ). Згідно заповіту від 03 квітня 1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Заленською М.В. [PERSON] , свою квартиру [ADDRESS] , вона заповіла позивачу [PERSON] [PERSON] проживала в місті Наве Шева Держави Ізраїль, та померла там же, у зв`язку із цим, позивачу не було відомо про наявність заповіту, складеного03.04.1997 року та посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Заленською М.В. - [PERSON] , у відповідності до якого заповіла позивачу квартиру [ADDRESS] . 10.09.2022 року батько позивача [PERSON] , передав позивачу примірник даного документу та його переклад. У зв`язку з цим, позивач не міг використати своє право на прийняття спадщини та вважає поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. 12 вересня 2022 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Макєєвої Н.В. з заявою про оформлення спадщини щодо майна [PERSON] . Проте, приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Макєєвою Н.В. відмовила його у видачі Свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з тим, що ним пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини. Тому просить надати додатковий строк тривалістю два місяці для подання ним заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його бабусі [PERSON] яка померла [INFO] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 вересня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день час та місце слухання справи. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав: З матеріалів справи вбачається, і це встановлено в судовому засіданні, що [INFO] померла [PERSON] - бабуся позивача [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис, даний факт підтверджується Свідоцтвом про смерть виданого Міністерством внутрішніх справ держави Ізраїль, Управління по реєстрації населення м. Хадера від 17 березня 2005 року. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді квартири під номером вісімдесят дев`ять ( [ADDRESS] . Вказана квартира належала [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 27 січня 1996 року. Згідно заповіту від 03 квітня 1997 року, зареєстрованого в реєстрі за №1215, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Заленская М.В., зазначену вище квартиру [PERSON] заповіла своєму онуку - позивачу [PERSON] . До вересня 2022 року позивач не знав про існування заповіту, оскільки він не проживав спільно зі спадкодавцем. 10.09.2022 року батько позивача [PERSON] повідомив про існування заповіту. 12.09.2022 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Макєєвої Н.В. з заявою про оформлення спадщини щодо майна бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Макєєва Н.В. відмовила позивачу [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з тим, що позивачем пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини, передбачений ст.1270 ЦК України, і їй необхідно звернутися до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в порядку передбаченому ч.З ст.1272 ЦК України (а.с.11). Причинами пропуску прийняття спадщини позивач зазначає необізнаність про існування спадкового майна. Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. А як зазначено в статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно частини 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно положень статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 постанови Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Згідно положень постанови Верховного Суду від 26.06.2019 року, справа №565/1145/17, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України, засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час розгляду даної справи, судом було здійснено оцінку кожного аргументу позивача, та доказів по справі. На підставі чого було встановлено, що дані докази та аргументи є належними та допустими, а також відповідають вимогам статті 95 ЦПК України. Таким чином, необізнаність спадкоємця про існування спадкового майна, є поважною причиною пропуску строку. Необізнаність є людським фактором, наявність якого не дає змоги володіти певною інформацією через незалежні від волі особи обставини, а тому вона не може бути підтверджена відповідними доказами. В той же час факт необізнаності особи про наявність спадкового майна може бути спростовано шляхом надання суду інших доказів, що свідчать про протилежні обставини, однак матеріали справи таких доказів не містять.

Outcome: approved