Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

У серпні 2022 року позивачка звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, судові витрати не стягувати. Позов мотивовано тим, що сторони уклали шлюб 14 червня 2013 року, мають спільну неповнолітню дитину дочку [PERSON] , 2013 року народження. Сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, примирення неможливе. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 серпня 2022\~року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 08-30 год. 05\~жовтня 2022 року. У судове засідання сторони не з`явилися, подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності; відповідач у заяві позов визнав. Оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі, і таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ст. 206 ЦПК України дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до положень ст.\~24\~Сімейного кодексу\~України (далі \~СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Згідно із ч. 3 та 4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За вимогами ст.\~112\~СК\~України суд\~постановляє рішення\~про розірвання\~шлюбу,\~якщо буде\~встановлено,\~що подальше\~спільне життя\~подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що з 14 червня 2013 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції за актовим записом № 161. Сторони мають спільну дитину дочку [PERSON] , [INFO] . За твердженням позивачки, що визнав відповідач, сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, проживають окремо. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення позивачки про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим; причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати шлюбно-сімейні відносини сторони наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України, тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.\~142 ЦПК України слід повернути позивачці судовий збір у сумі 496,20 грн.

Outcome: approved