Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

06.12.2021 року до суду надійшла позовна заява АТ «СК «Країна» до [PERSON] про стягнення коштів, яка обґрунтовується тим, що 24.05.2019 року між АТ «СК «Країна» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № УА/204693, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Skoda», д.н.з. [NUMBER] . 19.12.2019 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Peugeot», д.р.н. « [NUMBER] », в м. Києві по вул. Донецької-Волинської, допустив зіткнення з транспортним засобом «Skoda», д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 06.03.2020 року відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся страхувальник та надав всі необхідні документи, на підставі яких був складений страховий акт та за результатами чого позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 205 802,40 грн. Цивільно-правові відповідальність відповідача на момент ДТП не була застрахована. Позивач вважає, що до нього перейшло право вимоги до відповідача як до особи, відповідальної за нанесену шкоду внаслідок ДТП потерпілій особі, у зв`язку з чим просить стягнути завдані збитки в порядку регресу. В порядку ч.ч. 6, 8 ст. 187 ЦПК України з метою визначення підсудності було здійснено запит щодо встановлення інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02.05.2022 року позовну заяву залишено без руху. 12.05.2022 року на виконання вимог ухвали від 02.05.2022 року до суду надійшло клопотання з платіжним дорученням про сплату судового збору. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.05.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторона позивача не з`явилася, у позовній заяві зазначено про підтримання позовних вимог, розгляд справи без участі представника та, що проти ухвалення заочного рішення представник не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому процесуальним законом. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 19.12.2019 року в м. Києві по вул. Донецької-Волинської сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки «Peugeot», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «Skoda», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень, зокрема, автомобілю марки «Skoda», д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Відповідно до постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 06.03.2020 року (справа № 760/1120/20) [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За правилами ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). АТ «СК «Країна» та [PERSON] було укладено Договір УА/204693 добровільного страхування наземного транспорту від 24.05.2019 року, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Skoda», д.н.з. [NUMBER] , який застраховано. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Стаття 6 цього Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає поняття «страховий випадок» як дорожньо-транспортну пригоду, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. З матеріалів позовної заяви вбачається, що страхувальник звернувся з заявою на виплату страхового відшкодування, в результаті чого був складений страховий акт № 18/56961/2.1.5.1, яким визначено розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті, в сумі 200 596,87 грн., яке було сплачено позивачем потерпілій особі, що підтверджується платіжним дорученням № 304 від 17.01.2020 року та № 723 від 24.01.2020 року. Крім того, на підставі заяви на доплату страхового відшкодування потерпілої особи було складено страховий акт № 18/56964/Д/2.1.5.1, яким визначено розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті, в сумі 5205,53 грн., яке було сплачено позивачем потерпілій особі, що підтверджується платіжним дорученням № 2626 від 13.03.2020 року. Тобто загальна сума страхового відшкодування становить 205 802,40 грн. Частиною ч. 1 ст. 999 ЦК України передбачено, що законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Відповідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно вимог ч. 2 ст. 1192 цього Кодексу розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Цивільно-правові відповідальність відповідача на момент ДТП застрахована не була. Положеннями ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. З урахуванням задоволення позову відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача також підлягає судовий збір у розмірі 2270 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved