Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду міста Кременчука з заявою про встановлення факту смерті [PERSON] [INFO] на тимчасово окупованій території України. Свої вимоги заявник мотивував тим, що він постійно доглядав за [PERSON] до самої його смерті [INFO] у м. Маріуполі. Останній у 2019 році надав йому нотаріально посвідчену довіреність на представництво його інтересів з усіх майнових питань, а 22.12.2019 року склав заповіт, в якому все своє майно заповів йому [PERSON] . Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки смерть відбулась на тимчасово окупованій території України, і у заявника відсутній документ, що може бути прийнятий відділом ДРАЦС. Встановлення вказаного факту необхідно заявнику для проведення реєстрації смерті особи в органах ДРАЦС. У судовому засіданні [PERSON] заяву про встановлення факту смерті підтримав в повному обсязі та додатково повідомив, що постійно відвідував і доглядав [PERSON] , який був особою похилого віку. У останнього були родичі, онук, проте останній поїхав 20 років тому до США і зв`язку з ним не підтримував, дружина і син померли. В той день 02 березня 2022 року [PERSON] повідомила йому, що зранку як зайшла до його квартири, то побачила, що [PERSON] помер. Цього ж дня він пішов перевірити до місця його проживання і дійсно побачив, що останній помер. Вони з дружиною намагалися викликати відповідні служби, проте у зв`язку з обстрілами ніхто вже не працював. Вирішили його поховати, проте у вечері цього ж дня снаряд потрапив у їх будинок і житло було повністю зруйновано. Вони зібрали решти своїх речей, заїхали до квартири [PERSON] забрали всі документи та поїхали в іншу частину Маріуполя, звідки через деякий час остаточно виїхали із зони бойових дій. Представники заінтересованої особи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників на підставі наданих матеріалів. Так, [PERSON] , народився [INFO] у с. Іванова Курської області Росія та зареєстрований у [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] . 03.07.2019 року [PERSON] надав довіреність [PERSON] серії ННН № 010054, посвідчену приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Скоробогатько О.В., зареєстровану за № 848, для представництва у всіх державних органах щодо своїх майнових прав на нерухоме майно, вклади в банках тощо. 02.12.2019 року [PERSON] склав заповіт серії НОВ № 959435, яким все своє майно на день смерті заповів [PERSON] . Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомила суду, що 02 березня 2022 року зранку пішла навідати [PERSON] , принесла йому їжу, оскільки вони разом з чоловіком доглядали його. Побачила, що [PERSON] лежить на ліжку та вкритий ковдрою. В той час опалення у місті було вже вимкнуте і тому останні щоб не замерзнути спав під ковдрою. [PERSON] не рухався, вона скинула ковдру і побачила, що він помер. Не було чути дихання, змінився колір шкіри, тіло задубіло. Вона пішла до свого чоловіка - [PERSON] і сказала йому про це. Цього ж дня почався повторний обстріл їх району та будинок, в якому вони жили був зруйнований. Вони зібрали решти речей, заїхали до квартири [PERSON] , чоловік зайшов у помешкання і забрав документи. Ні викликати відповідні служби, ні поховати [PERSON] вони не змогли із-за постійних обстрілів Маріуполя. Людей ховали у прибудинковій території, але навіть і цього не вийшло зробити. Знає про те, що [PERSON] заповів все своє майно її чоловіку [PERSON] . Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як роз`яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За нормою ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5встановлено, що Підставою для державної реєстрації смерті є: а)лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Ці документи додаються до другого примірника актового запису про смерть. Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст. ст. 1; 4 ч.2 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Враховуючи всі досліджені в ході розгляду справи письмові докази, покази свідка, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт смерті [PERSON] підтверджений. Оскільки м. Маріуполь Донецької області відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 із змінами, перебуває у тимчасовій окупації, на його території органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, отримання свідоцтва про смерть на підставі довідки, свідоцтва про смерть, виданих на території м. Маріуполь Донецької області, не є можливим. Тому суд вважає за необхідне встановити факт смерті в судовому порядку з метою забезпечення реалізації прав заявника.

Outcome: approved