Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачкою [PERSON] . Позов обґрунтовує тим, що 16.12.1989 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] . Від шлюбу в них є повнолітній син [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини у них із відповідачкою спочатку складались гарно, вони мали плани щодо спільного майбутнього та дбали про сімейні цінності. Згодом через різний світогляд, психологічно несумісні характери, а також різні побутові звички, а відповідно, і побутові сварки, вони втратили повагу один до одного, почуття любові, в зв`язку з чим, перестали будувати спільні плани щодо майбутнього. Їхній шлюб почав існувати формально, у взв`язку з чим він остаточно прийняв обдумане рішення щодо його розірвання. Строків на примирення з відповідачкою не потребує, оскільки вони вживали заходи щодо примирення, і остаточно зрозуміли, що примирення між ними не можливе, а тому з 08.03.2022 року вони почали проживати окремо, в кожного почало складатись своє життя. У зв`язку з наведеним, просив шлюб розірвати. Аргументи учасників справи Заперечень на позов відповідач не подав. У судове засідання позивач не з`явився, разом із позовною заявою подав заяву, у якій позовну заяву підтримав у повному обсязі, у зв`язку із зайнятістю на роботі у іншій області, та воєнним станом просив суд розглянути справу без його участі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. 08.09.2022 року на адресу суду надійшла поштою заява відповідачки [PERSON] , у якій вона просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала та просила їх задовольнити. Позиція суду Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов наступного висновку. Короткий зміст фактичних обставин справи Сторони знаходяться у шлюбі з 16.12.1989 року, який зареєстрований Красилівським районним відділом ЗАГС Хмельницької області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 205 (а.с.13). Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , який є повнолітнім. Також судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного. Факт непроживання позивача і відповідача однією сім`єю та відсутність спільного побуту суд розцінює, як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Вказані обставини визнаються відповідачкою. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Головним завданням сімейного законодавства є зміцнення сім`ї. Проте завдання\~СК України\~щодо подальшого зміцнення сім`ї не виключає існування права на розлучення. Держава заінтересована у збереженні лише такої сім`ї, яка б відповідала принципам моралі і вимогам закону. Відсутність почуттів любові і поваги, неможливість подолання непорозумінь, неприязні, ворожнечі - все це негативно відбивається на особистому житті кожного із подружжя. Основою сімейних відносин є добровільний шлюб жінки та чоловіка, що ґрунтується на вільних від матеріальних розрахунків почуттях взаємної любові, дружби та поваги всіх членів сім`ї. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Нормами\~ст.51 Конституції України\~встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до вимог\~ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, не згідний на примирення, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача і це має істотне значення, а тому суд на підставі\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~вважає за необхідним ухвалити рішення про розірвання шлюбу. Причина розпаду сім`ї -\~небажання сторін жити разом, втрата почуттів, які єднали їх сім`єю. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, позов підлягає задоволенню, в порядку ст. 206 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка прізвище змінювати не просила. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з викладеним, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 496 грн. 20 коп. судового збору, стягнути з відповідача на користь позивача 496 грн. 20 коп. судового збору. На підставі ст.ст.105,\~110,\~112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved