Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-06 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Обгрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 03.04.2006 року уклали кредитний договір №MKZ0GK00000241. Згідно договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 34960,61 долар США на термін до 02.04.2021 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості. Вказує, що відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, а відтак зобов`язання за вказаним договором не виконав. 23.02.2012 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідача. 24.09.2013 року Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області виніс рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказує, що сума заборгованості за тілом кредиту станом на 03.03.2012 року становила у розмірі - 25985,64 долар США, та яка у подальшому змінюється по періодам, які зазначені у розрахунку заборгованості та станом на 13.06.2022 року становить у розмірі - 26550,51 долар США. Зазначає, що оскільки з відповідача в рахунок погашення заборгованості було звернуто стягнення за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.09.2013 року, тобто за період з 03.04.2006 року по 16.01.2012 року, то за період після подання позовної заяви від 23.02.2012 року, з 03.03.2012 по 13.06.2022 року відповідач має заборгованість у розмірі - 8044,61 долар США, яка складається з наступного: 8044,61 долар США - 3% річних від простроченої суми. Враховуючи вищенаведене, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 8044,61 долар США, що за курсом 29.25 відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.06.2022 року складає 235304,84 грн. за кредитним договором №MKZ0GK00000241 від 03.04.2006 року, яка складається з наступного: 8044,61 долар США - 3% річних від простроченої суми. Ухвалою судді від 22.08.2022 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося. Крім того, відповідачу у справі було надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, при зверненні до суду з позовом заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.09.2013 року (Справа №303/881/13-ц), яке набрало законної сили 19.11.2013 року, позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" задоволено частково. Ухвалено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № МKZ0GK00000241, укладеним між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] 03 квітня 2006 року в загальній сумі 42244,47 доларів США (27341,10 доларів США - заборгованість за кредитом; 7976,86 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1575,00 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 5351,51 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором), що становить 337110 грн. 87 коп., звернути стягнення на будинок загальною площею 176,30 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] шляхом надання права ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" продати предмет іпотеки будь-якій особі в порядку, встановленому статтею 38 Закону України "Про іпротеку", за початковою ціною не нижче за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Виселити [PERSON] з будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , зі зняттям з реєстраційного обліку у органі Мукачівського МВ ГУДМС України в Закарпатській області. Зазначеним рішенням суду встановлено, що 03.04.2006 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 34960,61 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 02.04.2021 року. 03.04.2006 року ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК" правонаступником якого є ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] уклали договір іпотеки. [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 176.30 кв.м., який розташована за адресою: [ADDRESS] . Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Однак [PERSON] належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконала. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості вбачається, що [PERSON] взятого на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим станом на 13.06.2022 року має заборгованість яка складається з наступного: 8044,61 долар США - 3% річних від простроченої суми. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зістаттею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки (пункти 1 та 3 частини 1статті 611 ЦК України). За змістом положень частини 1 статті 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК). Згідно з положеннями статті 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК України. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за час прострочення. Таку позицію сформулював Верховний Суд у справі №922/175/18 від 30.01.2019 року. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» щодо стягнення із відповідача заборгованості, а саме 3% річних, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved