Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

У грудні 2020р. представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованість по сплаті аліментів та додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 527 046,00 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 232 219,64 грн. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17.09.2015р. шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір`ю, яка утримує свою малолітню дитину та несе відповідні фінансові витрати, пов`язані із годуванням дитини, купівлю одягу, дбає про медичний та профілактичний догляд за дитиною. 15.06.2015р. між колишнім подружжям було укладено договір про поділ майна придбавного як спільна сумісна власність подружжя, про сплату аліментів. Відповідно до п. 2 договору про сплату аліментів від 15.06.2015р. встановлюється обов`язок відповідача сплачувати аліменти у розмірі 5 000,00 грн., що еквівалентно 240 доларів США за офіційним курсом НБУ до долара США, щомісячно. Також відповідачем мають щомісячно сплачуватись додаткові витрати на дитину у розмірі 150,00 грн. в день на харчування дитини та витрати на лікування при потребі. Проте, не зважаючи на вказані законодавчі та договірні положення, відповідач сплачує аліменти та додаткові витрати нерегулярно із порушенням строків та розміру платежів, в результаті чого утворилась значна заборгованість. Просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.01.2021р. відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 14.07.2021р. ухвалою суду прийнято до провадження зустрічну позовну заяву. Відповідач [PERSON] подав зустрічнй позов в якому просить звільнити його від заборгованості по сплаті аліментів та пені посилаючись на те, що за домовленістю між батьками в день підписання договору було передбачено сплату 147 000,00 грн. В той же день було в готівковій формі сплачено позивачу аліменти в рахунок майбутніх платежів 7 000,00 доларів США. 25.12.2015р. позивач взяв шлюб з гр. [PERSON] . В шлюбі народилася донька [PERSON] [INFO] . Крім того, разом з відповідачем та його дружиною проживає син дружини [PERSON] , [INFO] , якого також утримує позивач. Матеріальне становище [PERSON] не забезпечує достатній, гідний рівень його життя та рівень життя осіб, що перебувають на його утриманні. [PERSON] має щомісячний , але не великий дохід, окремої квартири не має, проживає у квартирі своєї теперішньої дружини. Він не ухиляється від сплати аліментів на доньку, а щомісячно здійснює платіж на її утримання у розмірі не менше 3000,00 грн. Після розірвання шлюбу між сторонами, дружина з дитиною тривалий час у квартирі, що належить батькам відповідача за первісним позовом та з його батьками. [PERSON] не несла жодних витрат на житлово-комунальні послуги, ніде не працювала. Після закінчення трирічного періоду після народження дитини перебувала на утриманні позивача, в тому числі за рахунок сплачених аліментів на дитину. Враховуючи, що позивач за первісним позовом разом з дитиною у період часу: вересень 2015р., жовтень 2015р., з листопада 2016р. до березня 2018р. проживали у квартирі разом з батьками [PERSON] , перебували на їх спільному утриманні, [PERSON] не приймала фінансової участі в утриманні спільної дитини, а тому дані обставини є істотними та повинні бути враховані судом при вирішенні питання про звільнення від сплати заборгованості по аліментах. Відповідно до розпорядження № 263 від 13.05.2022р., цивільну справу №759/23686/20 в порядку автоматизованого розподілу справ між суддями передано судді Петренко Н.О. у зв`язку з перебуванням судді Войтенко Ю.В. на лікарняному. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.05.2022року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, додаткових витрат та пені за договором та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про звільнення від заборгованості по сплаті аліментів та пені прийнято до провадження судді Петренко Н.О. та призначено підготовче судове засідання. 01.06.2022р. закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті. Представник позивача просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги просив задовольнити, у задоволенні зустрічного позову відмовити. Представник відповідача у судове засідання не з`явилася про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Просила у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити. Представник відповідача надано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що відповідачем щомісячно сплачувались аліменти у розмірі, не менше ніж 3000,00 грн. за місяць. На банківський рахунок позивача сплачено 191 200,00 грн. У свою чергу, відповідачем також сплачено суму 7000,00 долаірв США в рахунок майбутніх платежів. Відповідач не ухиляється від сплати аліментів, щомісячно відповідачем сплачується сума коштів, що не є меншою за мінімальний розмір аліментів, що визначений вимогами сімейного кодексу (50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, який дорівнює 1 197,50 грн.). Відповідач неухильно приймає участь у фінансовому забезпеченні щодо оздоровлення дитини, здійснює оплати рахунків дошкільного закладу. Вказує, що враховуючи зміну сімейного стану, незадовільний матеріальний стан, наявність на утриманні непрацездатних батьків, малолітніх дітей, участь відповідача в утриманні, оздоровленні/відпочинку дитини, не свідчить про ухилення відповідача від обов`язку зі сплати аліментів, а навпаки підтверджують систематичну сплату аліментів в сумі, що є не меншою 50% прожитвокого мінімуму на дитину, підтверджують безпосередню участь батька у фінансовому та організаційному забезпеченні відпочинку та оздоровлення дитини в оздоровчих комплексах, підтверджують прояв піклування про дитину, шляхом організації забезпечення місця проживання позивача з дитиною в квартирі своїх батьків. Представником позивача подано відповідь на відзив в якому вказав, що дійсно абз. 2 п. 2 договору про сплату аліментів від 15.06.2015 встановлено, що відповідач в день підписання договору одноразово сплачує позивачу 147 000,00 грн., тобто цим пунктом договору встановлений саме одноразовий платіж при підписанні. Жодного тексту щодо врахування цієї суми «в рахунок майбутніх платежів» договір про сплату аліментів не містить, а таке твердження є намагання відповідача видати бажане за дійсне. Звертає увагу, що в той день між сторонами спору було укладено договір про поділ майна, придбаного як спільна сумісна власність подружжя, згідно якого все набуте у шлюбі отримав відповідач, зокрема дохідний бізнес у сфері нерухомості у вигляді корпоративних прав ТОВ «Київ-Ріелті». Сторонами договору було обумовлено гранично максимальний розмір додаткових витрат. Відсутність грошових коштів не може свідчити про відсутність вини, позивач наголошує на фактах, які свідчать про намагання відповідача ввести в оману суд щодо матеріального стану. Представником [PERSON] також подано відзив на зустрічний позов в якому зазначив, що посилання [PERSON] на участь у оздоровленні дитини та певний період часу спільного проживання їх дитиною не впливає на обов`язок сплачувати аліменти згідно договору і не є істотною обставиною для звільнення від сплати заборгованості по аліментах. Всі доводи про неможливість сплачувати аліменти у зв`язку із важким матеріальним становищем є намаганням уникнути сплати аліментів, відповідальності за ухилення від сплати аліментів та свідчить про приховування [PERSON] своїх дійсних доходів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 03.11.2007року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] /т.1, а.с. 5/. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] /т.1, а.с.4/. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17.09.2015 р. шлюб між сторонами було розірвано/т.1, а.с.6/. 15.06.2015р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про сплату аліментів, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., зареєстрований в реєстрі за № 3208/т.1, а.с.8-9/. Відповідно до п. 2 договору за домовленістю батьків, даним договором встановлюється обов`язок батька сплачувати на утримання матері [PERSON] (аліменти) в розмірі 5 000,00 грн. щомісяця, що еквівалентно 240 доларів США. Одноразово батько виплачує матері платіж у розмірі 147 000,00 грн. в день підписання цього договору. Аліменти повинні бути сплачені батьком не пізніше 10 числа кожного поточного місяця на наступний місяць шляхом перерахування суми аліментів на відкритий на ім`я матері рахунок або в готівковій формі. Відповідно до п. 3 договору крім сплати суми аліментів, зазначених в п. 2 даного договору, батько зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливим обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). За домовленістю батьків, додаткові витрати на дитину сплачуються батьком щомісяця в сумі, яка вираховується з 150 грн. в день на харчування дитини плюс витрати на лікування по потребі. Витрати пов`язані з освітою дитини батьки несуть порівну. Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Частиною першою статті 189 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Як вказував представник позивача та не заперечував відповідач (у відзиві на позовну заяву ), що [PERSON] частково сплачує аліменти у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість зі сплати аліментів. Суд не приймає до уваги посилання відповідача, що він не ухиляється від сплати аліментів та сплачує не менше ніж 3000,00 грн. за місяць, що не є меншою за мінімальний розмір аліментів, що визначений вимогами СК України (50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, який дорівнює 1 197,5 грн.), оскільки договір про сплату аліментів на дитину містить усі істотні умови (визначені у п.2 договору), які необхідні для укладення такого виду договору, умови надання коштів на утримання дитини, їх розмір, що відповідає частині першій статті 189 СК України, інтересам дитини та є обов`язковими для сторін договору. Також суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що ним було сплачено суму у розмірі 7 000,00 доларів США в рахунок майбутніх платежів, оскільки доказів на підтвердження вказаного суду не надано. Як вбачається із розрахунку заборгованості по сплаті аліментів та додаткових витрат, станом на 29.12.2020р. [PERSON] сплачував аліментів не регулярно та за період з липня 2015р. по листопад 2020р. має заборгованість у розмірі 527 046, 44 грн. Наданий відповідачем розрахунок не спростував наведений позивачем розрахунок заборгованості, який відповідає умовам договору про сплату аліментів. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до статті 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до статей 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Стаття 6 Європейської конвенції з прав людини гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стягнення заборгованості за аліментами відповідно до статті 194 СК України не стосується правовідносин, що виникли, оскільки стягуються або за наявності виконавчого листа або в порядку, визначеному статтею 187 СК України, в той час як у цій справі заявлено про стягнення аліментів на підставі укладеного між батьками договору. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суду в своїй постанові від 21 серпня 2018 року по справі № 127/24670/15-ц. З наведеного суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов`язання за договором про сплату аліментів на дитину не виконує відповідно до умов договору укладеного 15.06.2015р, внаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої підлягає стягненню з останнього відповідно до вимог ЦК України. Також слід вказати, що договір укладений між позивачем та відповідачем про сплату аліментів є чинним та не розривався, а тому підстав для його не виконання у сторін не має. В той же час, суд не вбачає підстав для стягнення заборгованості пені у розмірі 232 219,64 грн., оскільки при підписанні договору сторонами було погоджено всі істотні умови і ними не було передбачено сплати неустойки у разі прострочення строку виплати аліментів. Тобто у випадку, коли утримання надається на підставі договору про сплату аліментів і в ньому прямо не передбачена відповідальність за несвоєчасне виконання покладених на сторони зобов`язань, тобто надання утримання, - неустойка не може бути стягнена. Щодо зустрічного позову [PERSON] , суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно із частинами першою, другою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до положень частини другої статті 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Позивач за зустрічним позовом як на підставу від звільнення від заборгованості по сплаті аліментів вказав , що має на утриманні ще одну дитину, дружину яка перебуває в декретній відпустці та сина дружини від першого шлюбу. Також вказує, що після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, разом із спільною дитиною проживала тривалий час, орієнтовно близько три роки в квартирі його батьків, не приймала фінансової участі в утриманні спільної дитини. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні аналогічних спорів суд повинен виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за договором на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Зазначені позивачем у зустрічній позовній заяві доводи як на підставу звільнення від сплати заборгованості по аліментах не можуть розцінюватись судом як обставина, що має істотне значення, та не є підставою для повного звільнення [PERSON] від сплати заборгованості за аліментами, згідно приписів частини 2 статті 197 СК України. Доводи [PERSON] про зміну сімейного стану, погіршення фінансового становища, народження інших дітей, самі по собі не є підставою для невиконання обов`язку з утримання дитини - [PERSON] , а інших доказів скрутного матеріального стану не надано. Також організація позивачем оздоровлення дитини як на підставу звільнення від сплати заборгованості по аліментах суд не приймає до уваги, оскільки оздоровлення і турбота про дитину є обов`язком батьків. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову [PERSON] . У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5 270,46 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial