Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-29 00:00:00

Заявник [PERSON] у серпні 2022 року звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, в якій просить встановити факт проживання [PERSON] , [INFO], і його родича [PERSON] , [INFO] , починаючи з 1983 року до дня його смерті [INFO] , однією сім`єю, понад п`ять років. В обґрунтування вимог позивач вказав, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Померлий доводився йому родичем, з яким він мешкав разом однією сім`єю з 1983 року. Позивач є двоюрідним племінником матері [PERSON] , яка просила його доглядати за її сином. Починаючи з 1983 року позивач став проживати із родиною [PERSON] , після одруження його сім`я також проживала разом з [PERSON] .. Після смерті матері [PERSON] . [PERSON] став його опікуном, враховуючи його хворобу. Всі ці майже сорок років вони жили разом в одній квартирі як одна сім`я за адресою: квартира [ADDRESS] , мали спільний побут, спільне харчування, спільно ремонтували житло, щоденно опікувались [PERSON] до дня його смерті. Позивач сплатив всі кошти, пов`язані із похованням родича і ритуальними витратами. [PERSON] постійно зареєстрований із померлим за однією адресою, фактично прийняв спадщину після його смерті, а також подав заяву до нотаріуса про відкриття спадщини - [INFO] . Інших спадкоємців, окрім позивача, у померлого немає. [PERSON] на час смерті належала на праві власності квартира [ADDRESS] . Встановлення юридичного факту позивачу необхідно для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 11.08.2022 року було відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали. Відповідач Територіальна громада м.Полтави в особі Полтавської міської ради подав до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що позивачем не надано жодного доказу ведення спільного господарства, наявності спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт та інше (а.с.24-26). Ухвалою суду від 08.09.2022 року було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Яресько Н.В. у судовому засіданні позов підтримали з наведених у позовній заяві обставин, прохали його задовольнити. Представник Полтавської міської ради до суду не з`явився, у відзиві просив проводити розгляд судової справи без його участі. Від третьої особи приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Оканенко Т.Є. до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. Заслухавши позивача, його представника, свідків, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно матеріалів справи, [INFO] помер [PERSON] , [INFO] (а.с.5- свідоцтво про смерть). Звертаючись до суду, заявник просив встановити факт проживання його та його родича [PERSON] ,починаючи з 1983 року до дня його смерті [INFO] , однією сім`єю, понад п`ять років. Відповідач заперечує проти задоволення вимог, просить відмовити за безпідставністю та необгрунтованістю позову. Суд вважає вимоги позивача - обґрунтованими, а доводи відповідача - безпідставними. Згідно ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Виходячи зі змісту п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вимоги позивача повинні розглядатися в позовному провадженні, оскільки встановлення вказаних фактів, що мають юридичне значення, може привести до наступного майнового спору. Чинним законодавством України встановлено, що "сім`єю" на відміну від "шлюбу" є проживання осіб, пов`язаних спільним побутом, та у яких є взаємні права та обов`язки один до одного. При цьому, необхідно звернути увагу, що для існування сім`ї не існує спеціального порядку реєстрації. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст. 12 Конвенції встановлено і право на шлюб. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Судом встановлено, що з 1983 року позивач та [PERSON] проживали однією сім`єю та вели спільне господарство. Були пов`язані спільним побутом, про що свідчать матеріали справи. Так, позивач разом з [PERSON] зареєстровані за однією адресою (а.с.7 - довідка про зареєстрованих осіб). Рішенням виконавчого комітету Октябрської районної ради народних депутатів від 09.10.1984 року [PERSON] призначено опікуном над [PERSON] та зобов`язано його забезпечити постійний догляд за ним (а.с.8 - рішення). Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 05.04.1993 року [PERSON] визнано недієздатним. У відповідності до вимог ст. 315 ЦПК України, суд встановлює факти, що мають юридичне значення, зокрема, факт проживання однією сім`єю. Статтею 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно ст. 3 СК України та п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. До таких спадкоємців слід віднести тих осіб, які не пов`язані із спадкодавцем кровним спорідненням, не були його родичами, не знаходилися у шлюбі та інших осіб, які з певних причин проживали однією сім`єю. Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», викладених у абзацах 1 та 4 пункту 21, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоч і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Для застосування ст. 1264 ЦК України доказуванню підлягає факт проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Заявник послалася на те, що встановлення факту проживання однією сім`єю необхідно йому для реалізації його спадкового права як спадкоємця. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні підтвердили доводи позивача про те, що він проживав з [PERSON] , [INFO] , починаючи з 1983 року до дня його смерті [INFO] , однією сім`єю, понад п`ять років. Тому, суд приходить до висновку про можливість встановлення факту проживання позивача однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Проаналізувавши дані, що знаходяться в матеріалах справи та дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що обставини, на які посилається позивач у заяві,ніким не спростовані та знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах, а тому, вимоги, викладені упозовній заяві підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved