Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 4 травня 2011 року його було призначено на посаду директора ТОВ «Спеціалізоване мисливське господарство «Лебідь», 30 вересня 2021 року позивача було звільнено з посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Вважає таке звільнення незаконним, оскільки будь-якого порушення трудових обов`язків не допускав. Тому просить визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення з посади директора ТОВ «Спеціалізоване мисливське господарство «Лебідь», стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральну шкоду в розмірі 20\~000,00 грн. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися, представник позивача подав письмову заяву про слухання справи у його відсутність. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідач подав письмовий відзив, в якому проти позову заперечив, зазначив, що звільнення позивача відбулося з ініціативи роботодавця на підставі п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. 20 вересня 2021 року після проведення ревізії в Товаристві було складено акт, згідно якого виявлено, що директором не взято на роботу бухгалтера, а вирішено самостійно здійснювати бухгалтерський облік в товаристві. На вимогу ревізійної комісії [PERSON] відмовився надати первинні бухгалтерські документи та звіти по товариству, чим перешкодив здійснити перевірку господарської діяльності товариства. На Загальних Зборах учасників товариства було вирішено звільнити [PERSON] , оскільки дії останнього були розцінені як грубе порушення трудового законодавства. Вважають, що звільнення було проведено згідно чинного законодавства. 27 червня 2022 року позивач подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що відмовився надати бухгалтерські документи ревізійній комісії, оскільки вона була створена не у спосіб, встановлений вимогами Статуту. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивач не надавав фінансову та іншу звітність саме Зборам учасників товариства. Крім цього, [PERSON] не було ознайомлено з оскаржуваним наказом про звільнення та не проведено розрахунків. Вказаний наказ підписаний [PERSON] , який не являється учасником товариства. В протоколі загальних Зборів учасників також відсутнє застереження про надання повноважень [PERSON] на підписання оскаржуваного наказу. Разом з цим, загальними зборами учасників не було навіть повідомлено причину звільнення позивача. Окрім цього, з наданих документів не зрозуміло чи спочатку був прийнятий оскаржуваний наказ 30.09.2021 року, а потім відбулась загальні збори 01.10.2021, на яких було прийнято рішення про звільнення [PERSON] . Тому, вважає, що вищевказані обставини підтверджують незаконність наказу про звільнення та наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 10 січня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 26 січня 2022 року. Протокольною ухвалою головуючого від 26 січня 2022 року відкладено розгляд справи до 16 лютого 2022 року у зв`язку з витребуванням додаткових матеріалів. Протокольною ухвалою головуючого від 16 лютого 2022 року відкладено розгляд справи до 10 березня 2022 року за клопотанням представника позивача. З 24 лютого 2022 року справу знято з розгляду. 2 травня 2022 року призначено підготовче судове засідання у справі на 11 травня 2022 року. Протокольною ухвалою головуючого від 11 травня 2022 року відкладено розгляд справи до 16 червня 2022 року за клопотанням представника відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 16 червня 2022 року відкладено розгляд справи до 29 червня 2022 року надано час представнику позивача для ознайомлення з долученими документами. Протокольною ухвалою головуючого від 29 червня 2022 року відкладено підготовче судове засідання до 6 липня 2022 року за клопотанням представника позивача. Протокольною ухвалою головуючого від 6 липня 2022 року оголошено перерву в судовому засіданні до 13 липня 2022 року за клопотанням про надання часу для підготовки заперечень на відзив. Протокольною ухвалою головуючого від 13 липня 2022 року відкладено підготовче судове засідання за клопотанням третьої особи до 5 серпня 2022 року. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 5 серпня 2022 року призначено справу до судового розгляду на 13 вересня 2022 року. Протокольною ухвалою головуючого від 13 вересня 2022 року відкладено розгляд справи до 23 вересня 2022 року. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: Як вбачається з копії трудової книжки, 4 травня 2011 року на підставі наказу №1/1-к [PERSON] призначено на посаду директора ТОВ «Спеціалізоване мисливське господарство «Лебідь» (а.с.8-13). Згідно протоколу Загальних Зборів учасників ТОВ ТОВ «Спеціалізоване мисливське господарство «Лебідь» №7 від 1 жовтня 2021 року, вирішено звільнити директора товариства [PERSON] (а. с. 101-103). Наказом №8-К від 30 вересня 2021 року, звільнено [PERSON] з посади директора товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване мисливське господарство «Лебідь» (а.с.146). Відповідно до п. 5.5.1 Статуту ТОВ «Спеціалізоване мисливське господарство «Лебідь», контроль за діяльністю директора товариства здійснюється ревізійною комісією, що утворюється Зборами учасників. П. 5.5.6 Статуту визначено, що члени Ревізійної комісії призначаються зборами Учасників більшістю голосів. Відповідно до п. 5.3.1г Статуту до виключної компетенції Зборів учасників товариства належить визначення форм контролю за діяльністю виконавчого органу, створення та визначення повноважень Ревізійної комісії. Як вбачається з копій актів від 20 вересня 2021 року №1, №2, ревізійна комісія створена на підставі наказу №18 директора ТОВ «Юридична компанія «Волдо» Оніщенко Н.Ю, від 17 вересня 2021 року, а не Зборами учасників товариства. Згідно п. 5.4.5 Статуту товариства директор діє від імені товариства в межах, передбачених Статутом та чинним законодавством. Таким чином, в діях позивача щодо відмови надати ревізійній комісії, бухгалтерські документи відсутнє будь-яке порушення трудових обов`язків, оскільки ревізійна комісія створена не правомочним органом. З актів від 20 вересня 2021 року №1 та №2 неможливо встановити чи був позивач ознайомлений з їх змістом та чи надавалася йому можливість надати пояснення з приводу зафіксованих в них порушень. Згідно п. 5.4.3 Статуту директор товариства підзвітний Зборам Учасників та організовує виконання їх рішень. Відповідно до п. 5.4.7 Статуту, директор товариства надає Зборам Учасників фінансову та іншу звітність стосовно діяльності товариства за формами та в терміни, затверджені Зборами Учасників. З вищевикладеного вбачається, що директор товариства звітує та надає фінансову та іншу звітність саме Зборам Учасників, а не окремому учаснику. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивач не надавав фінансову та іншу звітність саме Зборам Учасників товариства. Відповідно до п. 1.4 Статуту учасниками ТОВ «СМГ «Лебід» є: Приватне підприємство «Актив-Інвест», товариство з обмеженою відповідальністю «Проектспорт», товариство з обмеженою відповідальністю «Хантер Клаб Україна», [PERSON] , [PERSON] . Разом з цим, наказ №8-К про звільнення позивача підписаний [PERSON] , який не являється учасником товариства. В протоколі №7 Зборів учасників, на яких було вирішено звільнити [PERSON] , відсутнє застереження про надання повноважень [PERSON] на підписання оскаржуваного наказу. Таким чином, наказ про звільнення підписаний особою, яка не мала на це повноважень. Крім цього, в протоколі №7 не вказано яка саме причина звільнення директора товариства [PERSON] , зазначено лише, що [PERSON] повідомила про те, що виникла необхідність звільнити директора товариства [PERSON] за п. 1 ст. 41 КЗпП України. Тобто загальним зборам учасників взагалі не була повідомлена причина звільнення. За загальним правилом статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.\~\~ У відповідності зі ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про протиправність наказу №8-к від 30 вересня 2021 року. Частина перша статті 235\~КЗпП України передбачає, що в разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Таким чином, суд приходить до висновку про поновлення позивача на посаді директора ТОВ «СМГ «Лебід». За змістом частини другої статті 235\~Кодексу законів\~про працю\~України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Також, відповідно до Постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 08.02.1995\~року №\~100\~«Про затвердження\~Порядку обчислення\~середньої заробітної\~плати» вона застосовується, серед іншого, у випадках вимушеного прогулу. Згідно п. 8 вказаної постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно довідки про доходи, середня заробітна плата [PERSON] становить 325,58 грн., середньомісячна заробітна плата складає 7000,00 грн. (а.с.104). З врахуванням вищенаведеного, стягненню на користь позивача підлягає середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в розмірі 47\~332 грн. 56 коп. (325,58х132р.д.). Відповідно до 1167 ЦК України,\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Обов`язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. А у випадку відшкодування моральної шкоди на підставі\~ст. 1173 ЦК України, незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдана шкоди повинна бути доведена. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного суд вважає, що позивачем не надано жодного доказу того, що йому завдано моральну шкоду діями відповідача, зокрема, не підтверджено факту порушення його прав, завдання моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру діями чи бездіяльністю відповідача, не надано доказів наявності моральної шкоди, не встановлено причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням та вини в її заподіянні. Таким чином, позовні вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди не знайшли свого підтвердження в процесі слухання справи, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. 5 грудня 2021 року між адвокатом Кучменко С.В. та Барановим М.П укладено договір про надання правової допомоги. П. 3.1 договору встановлено, що вартість послуг адвоката становить 15\~000,00 грн. (а.с.172-173). Згідно актів про надання правової допомоги від 7 лютого 2022 року та від 27 червня 2022 року, адвокат надав клієнту наступні послуги: аналіз чинного законодавства України, та дослідження судової практики 5 год., складання позовної заяви з доданими до неї документами 8 год., юридичні консультації та роз`яснення 2 год., складання та подання 2 адвокатських запитів 1 год, складання та подання до суду клопотання про витребування доказів 1 год., правовий аналіз відзиву 10 год., аналіз чинного законодавства України 3 год., юридичні консультації та роз`яснення з приводу застосування відповідних норм права 1 год., участь в судових засіданнях, ознайомлення з матеріалами справи (а.с.174-175). Згідно довідки секретаря судового засідання, представник позивача адвокат Кучменко С.В. приймав участь в судових засіданнях: 16 червня 2022 року з 14:38 до 14:45 трималістю 7 хв., 29 червня 2022 року з 13:00 до 13:12 трималістю 12 хв., 06 липня 2022 року з 09:45 до 10:20 трималістю 35 хв, 13 вересня 2022 року з 11:00 до 11:07 трималістю 7 хв.. Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в т. ч. і витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ч.1,2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Враховуючи вищевикладене, обсяг участі представника в підготовці позову та інших документів, долучених до матеріалів справи, участь в судовому засіданні, беручи до уваги заперечення сторони відповідача, суд вважає обгрунтованою та співмірною суму витрат на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. Крім цього, згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 908 грн. 00 коп.

Outcome: partial