Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-09 00:00:00

Позивач 14.07.2022 звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому просить: - визнати висловлювання [PERSON] «Ти тупа сучка, чуєш ще раз таке зробиш, i я прийду та придушу тебе» такими, що принижують її честь, гідність та ділову репутацію; - стягнути з [PERSON] моральну шкоду у сумі 200 000 (двісті тисяч) грн; - зобов`язати [PERSON] спростувату зазначене висловлювання в строк 10 календарних днів з дня набрання законної сили судовим рішенням шляхом публічних вибачень у приміщенні актового залу Державного пiдприємства «Нiжинське лiсове господарство» за адресою: Чернігівська область, м. Нiжин, вул. С. Прощенка, буд. 5, в присутності трудового колективу підприємства. Ураховуючи специфіку предмета позову, суд допускає наведення у рішенні лайливих слів. Позов аргументує тим, що з 31.10.2001 вона працювала у Державному пiдприємстві «Нiжинське лiсове господарство», а з 02.01.2013 обіймала посаду головного економіста вказаного підприємства. Відповідач [PERSON] , який працює на посадi заступника директора підприємства, 05.07.2022 близько 13 год 20 хв зайшов до її робочого кабінету та у присутності колег, а саме: [PERSON] - бухгалтера Вертіївського лісництва, [PERSON] - лісничого Вертіївського лісництва, [PERSON] - начальника економічного відділу, безпiдставно почав на неї голосно кричати, використовуючи при цьому погрози, приниження, підвищену інтонацію, ненормативну лексику та власні оціночні судження. В її бік здійснив висловлювання, наведене у позовних вимогах. Враховуючи той факт, що вислiв вiдповiдача був поширений публічно, в робочий час та в присутності колег і пiдлеглих, вказане неминуче вплинуло на її повагу та авторитет, що спричиняє ризик погіршення ділової репутації, та в свою чергу призвело до сильних моральних страждань, стресу. Сильні душевні хвилювання, перенесені нею внаслідок вислову вiдповiдача, призвели до погіршення стану здоров`я, у зв"язку з чим вона зверталася за медичною допомогою. Виходячи з того, що вислiв вiдповiдача є таким, що принижує її честь, гідність та ділову репутацію, у неї виникає право на судовий захист та стягнення моральної шкоди з [PERSON] . Надання вiдповiдачем непристойної оцінки її роботи, поведінки i особистості у формі, яка суперечить формі спілкування між людьми, спричинила моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 200 000 грн. Завдана їй вищевказаними дiями вiдповiдача моральна шкода, зокрема, виявилася в приниженні честі, гідності та ділової репутації. Оцінка розміру моральної шкоди обґрунтовується наступним: зниження її авторитету серед колег та підлеглих, необхідність проведення лiкування. Ухвалою від 22.07.2022 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. У відзиві відповідач зазначає, що між ним та позивачем існують лише робочі стосунки, пов`язані з роботою на одному підприємстві, а спілкуються вони у зв`язку з виробничою необхідністю на робочу тематику. Точний зміст їх розмов він не пам`ятає, у зв`язку зі спливом часу, однак точно може стверджувати, що ні 05.07.2022, ні в інший день, мiж ним та позивачем не було конфліктів чи сварок з використанням погроз або ненормативної лексики, про яку зазначено у позові. З поданого позову вбачається відсутність предмету спору, оскільки позивач просить спростувати певне висловлювання, ніби-то висловлене ним їй в особистій бeciдi, однак в її адресу тих слiв, про якi вона вказує у позові, ні інших брутальних, принизливих чи непристойних слів він не вживав. Якщо при спілкуванні з нею він висловив якусь свою суб`єктивну думку з оцінкою певних вчинкiв, фактів, подій чи ситуацій, то висловлене ним є його власним оціночним судженням, яке не може бути предметом судового розгляду з вимогою про його спростування. Його розмова особисто з позивачем, незалежно вiд її змісту, не може розглядатися як спосіб поширення інформації, оскільки відомості були адресовані безпосередньо позивачу i не доводилися у жодній із вищевказаних форм iншiй сторонній ocoбi. Крім того, як на підставу позову позивач посилається на «поширення ним вислову», а не інформації, однак нормами законодавства (Цивільний кодекс, Конституція України, Закон України «Про інформацію») передбачена відповідальність та право на захист вiд поширення неправдивої інформації, а не висловлювань. Їх з позивачем спілкування не містить ознак інформації в розумінні Закону України «Про інформацію», оскiльки воно не було безпосередньо зафіксоване у жодній документальній формі, i не може бути збережене на матерiальних носiях або відображене в електронному вигляді на цей час. Крім того, позивачем обраний неналежний спосіб захисту, так як згiдно висновку Верховного Суду, викладеному у постанові вiд 10.10.2018 у справі №757/8834/16-ц, суд не вправі зобов`язувати відповідача просити вибачення перед позивачем у тій чи іншій формі, оскiльки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено в статтях 16, 277 ЦК України. Вимоги щодо стягнення моральної шкоди також не можуть бути задоволені, оскiльки позивачем не надано доказiв того, що він висловлювався на її адресу в брутальній, принизливій чи непристойній формі i таким чином принизив її гідність, честь чи ділову репутацію. Враховуючи, що доказування позивачем обґрунтованості свого позову, а саме поширення інформації та її недостовірності має відбуватися в загальному порядку, то в такому випадку позов не підлягає задоволенню i через не надання позивачем доказiв того, що наведене нею у позові висловлювання носить образливий характер. Для підтвердження такої обставини може бути наданий, зокрема, висновок судової лiнгвiстичної експертизи мовлення. З урахуванням вищевикладеного, у задоволенні позовних вимог [PERSON] просить відмовити в повному обсязі. У відповіді на відзив представник позивача адвокат Кабриль Ю.В. зазначає, що вислів вiдповiдача, що мiстить слово «тупа» не може бути оцiночним судженням, оскільки воно є суб`єктивною думкою [NUMBER] та вжите в формі образи. Такий вислів не відповідає дійсності, є образою людської честі, гiдностi та ділової репутації [PERSON] . Вказане узгоджується із практикою Верховного Суду (постанова вiд 20.05.2019 у справі №591/7099/16-ц). Відповiдно до академічного тлумачного словника слово «тупий» означає розумово обмежений, некмітливий, нетямущий, який не має достатньої гостроти сприйняття, недостатньо розвинений. Стверджує, що відомості, що були поширені відповідачем, є недостовiрною інформацією та підлягають спростуванню. Доведення достовірності вислову в цьому випадку покладається на вiдповiдача. Вказаний вислiв відповідача був повідомлений позивачу усно в робочий час, в присутності щонайменше трьох працівників пiдприємства, тому можна дійти висновку, що в цьому випадку мало місце поширення інформації. У письмових поясненнях третя особа - Державне підприємство "Ніжинське лісове господарство" зазначає, що трудовий колектив підприємства становить 413 осіб, які фізично розосереджені в чотирьох адміністративно-територіальних районах Чернігівської області. У адміністративній будівлі підприємства по [ADDRESS] , трудовий колектив у повному складі не перебував. Ухвалою суду від 16.09.2022 за результатами підготовчого провадження справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат КабрильЮ.В. позов підтримали за вищевикладених у ньому обставин та просили його задовольнити. Позивач пояснила, що відповідач без будь-яких причини зайшов у її робочий кабінет та почав на неї кричати з використанням нецензурних слів у присутності колег. Коли вона намагалася з"ясувати причину, запитуючи його, що сталося, він відповів, що вона сама знає. Однак і до сьогодні їй цього не відомо. Висловлювання, яке наведено у позовних вимогах, було найбільш пристойним з тих, які були висловлені в її адресу відповідачем. Через дії відповідача вона зазнала нервового стресу, не могла спати, в зв"язку з чим зверталася до лікаря, деякі колеги перестали з нею спілкуватися, а деякі по іншому стали до неї відноситися. Вона зазнала безпричинного приниження у пристуності колег на підприємстві, де сумлінно пропрацювала півжиття. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Денисенко С.В. у задоволені позову просили відмовити, так як відповідач не висловлювався лайливими, нецензурними словами на адресу позивача, такі обставини не доведені, а відтак відсутні фактичні підстави стверджувати про заподіяння позивачу моральної шкоди. Відповідач пояснив, що він міг можливо дещо підвищити голос у спілкуванні, але нецензурних чи образливих слів позивачу не говорив. Представник третьої особи - Державного підприємства "Ніжинське лісове господарство" в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Заслухавши пояснення сторін, доводи їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку. Позивач [PERSON] станом на 05.07.2022 займала посаду головного економіста державного пiдприємства «Нiжинське лiсове господарство», що підтверджується наказом директора ДП "Ніжинське лісове господарство" від 29.12.2012 № 264-к та відомостями трудової книжки позивача (а.с. 14-17). Відповідач перебуває на посаді заступника директора ДП "Ніжинське лісове господарство", що визнається сторонами по справі. Свідок [PERSON] надала показання, що працює на посаді бухгалтера Вертіївського лісництва. У день здачі звітів на початку липня цього року близько 14 години вона з [PERSON] знаходилася у робочому кабінеті начальника економічного відділу [PERSON] та [PERSON] , куди зайшов [PERSON] та з невідомих причин почав кричати з використанням нецензурних слів, в тому числі вжив слово "сука", на [PERSON] , говорив, що вона щось зробила. [PERSON] запитувала його, що сталося, на що він відповів, що вона знає. Це відбувалося декілька хвилин. Від цього свідок перебувала у шоці. Не може пригадати дослівно, що саме сказав [PERSON] . Її відношення після цього до [PERSON] не змінилося, а чи змінилося інших членів колективу їй не відомо. Свідок [PERSON] надала показання, що працює начальником економічного відділу ДП"Ніжинське лісове господарство". Її робоче місце і робоче місце [PERSON] знаходиться у одному кабінеті. У день події здавали звіти. У їх кабінет зайшов [PERSON] та почав голосно кричати. Причини їй не відомі і по цей день, він їх не пояснював. Дослівно не пригадує, що саме він говорив, але нецензурні слова вживав. На питання [PERSON] чому він кричить, відповідав, що вона сама знає. В кінці [PERSON] також підвищила голос. Свідок сприйняла поведінку так, що [PERSON] виражав свої емоції, не може стверджувати, що конкретно звертався саме в адресу [PERSON] . Свідок [PERSON] надав показання, що перебуває на посаді виконувача обов"язків лісничого Вертіївського лісництва. Після того як до кабінету зайшов [PERSON] він секунд через 10 вийшов до кабінету бухгалтерії і не чув, що там відбувалося. Свідок [PERSON] надав показання, що працює на посаді провідного інженера з охорони праці ДП "Ніжинське лісове господарство". [PERSON] цікавилася у нього, чи він щось чув з їх кабінету, та чи зможе він надати показання суду у справі. Його кабінет знаходиться через стіну. Але то був день здачі звітів, а в такі дні у приміщенні завжди шумно і гамірно, тому будь-якого шуму, який би привернув його увагу, він не пригадує. У додатку до протоколу зборів частини працівників апарату управління ДП"Ніжинське лісове господарство", які були присутні 05.07.2022 на робочих місцях в адміністративній будівлі підприємства, розташованої по [ADDRESS] , наведені відомості, що інші працівники не чули підвищеної інтонації, ненормативної лексики щодо [PERSON] . Позивач 11.07.2022 зверталася до амбулаторії сімейної медицини КНП "Ніжинський міський центр первнної медико-соціальної допомоги" зі скаргами на головний біль, порушення сну, безсоння, відчуття тривоги, що з"явились 06.07.2022 після стресової ситуації. Встановлено діагноз: тривожний розлад, астено-невротичний синдром. Призначено ліки (а.с.18, 83). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Матеріали справи не містять матеріальних носіїв, у яких би були відображені чи зафіксовані обставини події. Для їх встановлення за клопотанням сторін допитані свідки. Аналізуючи їх показання суд бере до уваги, що окрім сторін, очевидцями події згідно наданих суду показань були [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили, що [PERSON] з невідомих причин зайшовши у кабінет, де знаходиться робоче місце [PERSON] , почав голосно кричати з використанням нецензурних слів. При цьому свідок [PERSON] вказала, що він вжив слово "сука". Обоє свідків зазначили, що [PERSON] намагалася з"ясувати у [PERSON] , що сталося, а відтак у суду не виникає сумніву, що висловлювання були зверненні саме до [PERSON] . Суд не знаходить підстав критично оцінювати показання зазначених свідків, оскільки переконливих доводів, що вони мають підстави обмовлювати відповідача не наведено, у тому числі і щодо перебування дочки свідка [PERSON] у підпорядкуванні позивачки, оскільки на час розгляду справи позивачка звільнена, що сторонами по справі не заперечується. На основі показань свідків [PERSON] та [PERSON] суд доходить висновку про доведеність здійснення відповідачем в адресу позивача без зазначення будь-яких причин на робочому місці у присутності двох колег в підвищеному тоні слова, про яке зазначила свідок [PERSON] , серед інших висловів звернених до позивача. Позивач, обираючи спосіб захисту свого права, визначила у позовних вимогах конкретне, чітко сформульоване висловлювання, яке за її доводами було висловлено їй відповідачем. Проте, переконливих доказів висловлення їй відповідачем інших слів, про які вказано у позовних вимогах, суду не надано, а тому суд вважає доведеним здійснення висловлювання одного вищезазначеного слова. Відповідно до положень ст. 270 ЦК України до особистих немайновим прав фізичної особи належить, зокрема, право на повагу до гідності та честі. Згідно зі ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. За змістом статей 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Відповідно до ст.ст. 23, 280 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її особистого немайнового права, зокрема, у разі приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації. Відповідності до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Як роз`яснено у п.19 цієї постанови, якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду. Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. При визначенні значення слова «сука» суд керується Великим тлумачним словником сучасної української мови, що при вирішенні дифамаційних спорів є нормальною обґрунтованою практикою вирішення цих спорів, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 927/791/18. Відповідно до Великого тлумачного словника сучасної української мови (уклад. і гол. ред. В. Т. Бусел) це слово має три значення: 1. Самка свійського собаки, а також інших тварин родини собачих; 2. перен. вульг. Уживається, як лайливе слово, переваж. щодо жінки. // Взагалі про підлу, нікчемну людину; 3. жарг. Засуджений злодій, що злигався з керівництвом в`язниці й виконує його вказівки. За цим же словником визначено два значення слова «сучка»: 1. Те саме, що сука 1, тобто самка свійського собаки, а також інших тварин родини собачих; 2. перен. вульг. Уживається, як лайливе слово, переваж. щодо жінки. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд доходить висновку, що висловлене відповідачем слово є лайливим, вульгарним і вжите у формі образи, що принижує честь і гідність [PERSON] . \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, особисті немайнові права [PERSON] були порушені, тому наявні підстави для відшкодування їй моральної шкоди. При визначенні її розміру суд керується вимогами ст. 23 ЦК України, згідно з якими особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, серед іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (далі за текстом Постанова ВСУ) встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктами 4, 5 Постанови ВСУ визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з пунктом 9 Постанови ВСУ розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд, не сумніваючись у наявності перенесених [PERSON] внаслідок образливого і лайливого висловлювання [PERSON] моральних страждань, які полягали в переживанні негативних емоцій приниження, тим не менш вважає розмір відшкодування цієї шкоди у 200 000 грн. значно завищеним, а тому цю позовну вимогу суд задовольняє частково, стягуючи з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 1 500 грн., вважаючи цю суму розумною, виваженою та справедливою компенсацією за понесені позивачем з вини відповідача моральні страждання. При цьому, суд ураховує і обставини, за яких заподіяна шкода, а саме, те що образа висловлена криком у присутності двох колег на робочому місці без зазначення будь-яких причин особою, з числа керівників підприємства, де працювала позивачка. Проте суд не погоджується з доводами позивача, що висловлюванням позивач надав непристойну оцінку роботи позивача, адже, хоча воно і здійснене на робочому місці, під час судового розгляду не встановлено причини висловлювання чи обставини, які б свідчили, що воно здійснене саме у зв"язку з роботою позивача. Щодо позовних вимог про спростування висловлювання суд враховує, що відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Оскільки висловлювання позивача, яке є доведеним, вжите у формі образи, та не являється недостовірною інформацією у розумінні ст. 277 ЦК України, то вимоги позову про зобов`язання [PERSON] спростувати висловлювання не підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Позивачем заявлено майнову позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, відшкодування якої визначено сумою грошових коштів в розмірі 200\~000 грн, та немайнову вимогу про зобов`язання відповідача спростувати висловлювання шляхом публічних вибачень. При подачі позову сплачений судовий збір у сумі 3 000 гривень. Майнова позовна вимога задовольняється частково на 1\~500 грн. В задоволенні решти вимог суд відмовляє. Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 0,75% (200 000,00 : 1500,00 х 100), з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору за майновою вимогою підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме: 15 грн 00 коп. (2000 х 0,75%). Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові втирати витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial