Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача та просила стягнути з [PERSON] на свою користь завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду у розмірі 58 497,63 грн. та судові витрати, які складаються із витрат по оплаті судового збору в сумі 908,00 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 9000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16 березня 2021, [PERSON] будучи пасажиром автомобіля «Мітсубіші», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , під час зупинки, не переконавшись у безпеці, відчинила двері вказаного автомобіля, яким вдарила автомобіль «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався у попутному напрямку. Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 09.04.2021 року [PERSON] було визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 16.03.2021 р. та накладено стягнення за вчинення адміністративного право правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, позивачу було заподіяно матеріальну шкоду на суму 55 497,63 грн., що підтверджується Звітом про оцінку колісного транспортного засобу (КТЗ) № 1445/07/21, складеним СОД ФОП [PERSON] від 05.07.2021 року. За проведення оцінки колісного транспортного засобу, позивачем сплачено 3000,00 грн. Загальна сума матеріальних збитків з урахуванням сплаченої суми за складання звіту про оцінку колісного транспортного засобу становить 58 497,63 грн. Відповідач в добровільному порядку не сплачує позивачу завдану матеріальну шкоду. На підставі викладеного позивач просить позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13.12.2021 позовну заяву залишено без руху. 04.01.2022 позивачем подано заяву про усунення недоліків. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10.01.2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. У встановлений ухвалою строк відзив від відповідача не надійшов. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16 березня 2021 року відповідач [PERSON] будучи пасажиром автомобіля «Мітсубіші», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , під час зупинки, не переконавшись у безпеці, відчинила двері вказаного автомобіля, яким вдарила автомобіль «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався у попутному напрямку. Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 09.04.2021 року [PERSON] було визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 16.03.2021 р. та накладено стягнення за вчинення адміністративного право правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії відповідача [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому вона є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП. Встановлено, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачу було заподіяно матеріальну шкоду на суму 55 497,63 грн., що підтверджується Звітом про оцінку колісного транспортного засобу (КТЗ) № 1445/07/21, складеним СОД ФОП [PERSON] від 05.07.2021 року. За проведення оцінки колісного транспортного засобу, позивачем сплачено 2450,00 грн., що підтверджується Актом-прийому передачі виконаних робіт від 05.07.2021 та квитанцію про сплачу позивачем вказаних послуг на суму 2450,00 грн. За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене і упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. З ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Відповідних висновків дійшов у своїй постанові Верховний суд України по справі № 638/11853/15-ц від 22.06.2017 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до матеріалів справи вбачається, що загальна сума матеріальних збитків завданих позивачу з урахуванням сплаченої суми за складання звіту про оцінку колісного транспортного засобу становить 57 947,63 грн. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що позивачем доведено обставини на які позивач посилалась при зверненні до суду з даним позовом, а відтак вимоги позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 57 947,63 грн. підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 908,00 грн. Що стосується витрат на правову допомогу в розмірі 9000,00 грн. слід зазначити наступне. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В обґрунтування вимог про стягнення витрат на правову допомогу позивачем не надано доказів їх понесення, а саме не надано квитанції про сплату зазначених послуг, не надано акт виконаних робіт (детальний з описом проведених робіт з урахуванням часу тощо). З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для стягнення витрат на правову допомогу. Враховуючи зазначене позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial