Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулось до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості та просить суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 18 635,22 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 14 114,79 грн., заборгованості по сплаті відсотків та/або комісійної винагороди за користування кредитом у сумі 1 938,85 грн., пені за несвоєчасне погашення боргу (кредиту) в розмірі 171,81 грн., пені за несвоєчасне погашення процентів у сумі 64,49 грн., 3% річних на суму простроченого кредиту в розмірі 666,39 грн., 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів у розмірі 143,38 грн., суми інфляційних витрат на суму простроченого кредиту в розмірі 1 241,30 грн., суми інфляційних втрат на суму нарахованих та несплачених процентів у розмірі 294,21 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області та [PERSON] було укладено Договір у вигляді Заяви про приєднання та Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії №441142311 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, відповідно до умов якого позивачем відповідачу був відкритий поточний рахунок № [NUMBER] в гривнях України на умовах тарифного пакету «Мій комфорт», Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банку та інформаційних стендах, що знаходяться в приміщенні установ позивача, та для його користування оформив та видав відповідачу банківську платіжну картку типу MasterCard Debit «Моя картка». Позивач вказує, що виконав свої зобов`язання за Договором, надавши відповідачу кредит у встановленому Договором розмірі. Проте відповідач порушив умови Договору щодо повернення кредиту та сплати процентів, з огляду на що виникла заборгованість, що й зумовило звернення до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 23.06.2021р. відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися до суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне. Між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк», як кредитором, та [PERSON] , як позикодавцем, 06.04.2018р. був укладений Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) шляхом підписання заяви про приєднання №441142311 та заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту). Вказаним Договором сторони узгодили наступне: бажаний розмір кредиту - 19 000,00 грн., максимальний розмір кредиту - 25 000,00 грн., строк кредитування - 60 міс. з можливим подовженням на той самий строк. Згідно з пунктом 6.6.1. Договору процента ставка є фіксованою та складає 35% річних за користування кредитним коштами. Згідно з пунктом 6.6.2. Договору процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 0,001% річних за користування кредитними коштами протягом грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Частиною першою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною другою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями статті 638 Цивільного Кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У відповідності до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядку їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов укладеного з відповідачем Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) шляхом підписання заяви про приєднання №441142311 від 06.04.2018р. відповідачу були надані грошові кошти в кредит. Однак відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів належним чином не виконав, з огляду на що в нього утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку позивача станом на 01.04.2021р. складає суму 14 114,79 грн. за тілом кредиту, 1 938,85 грн. за процентами. Відповідач контррозрахунку заборгованості за тілом кредиту та процентами суду не надав. У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем за тілом кредиту в розмірі 14 114,79 грн., процентами в розмірі 1 938,85 грн. За таких обставин, вимоги в цій частині позову є обгрунтованими, підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача стягується заборгованість за тілом кредиту в розмірі 14 114,79 грн., процентами в розмірі 1 938,85 грн. Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, то позивач просить стягнути з нього суму пені в загальному розмірі 236,30 грн., а також 3% річних у розмірі 809,77 грн. та інфляційні витрати в розмірі 1 535,51 грн. Згідно ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Обгрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення пені, позивач посилається на пункт 1.24 розділу XХІІ Договору комплексного банківського обслуговування, разом з тим у матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач узгодив шляхом підписання Договір у цій частині. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку позивача загальний розмір 3% річних складає суму 809,77 грн. інфляційних витрат 1 535,51 грн. Відповідач контррозрахунку розміру 3% річних та інфляційних витрат не надав. Суд приходить до висновку, що вимога про стягнення 3% річних та інфляційних витрат грунтується на законі, а тому підлягають до стягнення 3% річних та інфляційні витрати в розмірі 809,77 грн. та 1 535,51 грн. відповідно. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 247,30 грн.

Outcome: partial