Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Капітула Ганна Денисівна, про визнання іпотечного договору припиненим. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між нею та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № MKMOGL00000249 від 03.09.2007 року. 04.09.2007 року між нею та АТ КБ «ПриватБанк» укладено договір іпотеки, за яким [PERSON] передала в іпотеку придбану за кредитні кошти квартиру [ADDRESS] . У грудні 2011 року АТ КБ «ПриватБанк» незаконно збільшив відсоткову ставку за договором кредиту, що призвело до необґрунтованого завищення суми боргу за договором кредиту. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.02.2017 року у справі № 201/14866/16-ц зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок платежів за кредитним договором № MKMOGL00000249 від 03.09.2007 року з 06.12.2011 року з урахуванням відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 1% на місяць (12% річних). Водночас, у березні 2016 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 18.12.2015 року. Під час розгляду справи № 308/2789/16 Закарпатським апеляційним судом АТ КБ «ПриватБанк» було надано розрахунок заборгованості за кредитним договором. З урахуванням наданого розрахунку постановою Закарпатського апеляційного суду від 17.01.2019 року у справі № 308/2789/16 було встановлено, що на момент пред`явлення позову у [PERSON] не було простроченої заборгованості перед банком по кредиту, виходячи з відсоткової ставки 12% річних. Разом з тим, звернувшись до суду з позовом до [PERSON] про дострокове стягнення кредиту АТ КБ «ПриватБанк» змінило порядок. умови і строк дії кредитного договору. Визначений термін повернення кредиту частинами до 02.09.2037 року був змінений АТ КБ «ПриватБанк» на повернення кредиту всією сумою. Позивач зазначає, що після пред`явлення позову про дострокове повернення кредиту вона намагалася погасити заборгованість за кредитним договором та неодноразово зверталася до відповідача з такою пропозицією. Останній раз листом від 26.04.2018 року. Однак, не змогла виконати кредитний договір у повному обсязі так як відповіді із зазначенням суми заборгованості на дату її звернення від банку вона так і не отримала. Тільки після отримання її уповноваженим представником 08.02.2019 року постанови Закарпатського апеляційного суду у справі № 30/2789/16 вона у повному обсязі виконала кредитний договір № MKMOGL00000249 від 03.09.2007 року та достроково повністю погасила заборгованість за вказаним кредитним договором, визначену банком станом на 18.12.2015 року. При цьому їй довелося грошові кошти на сплату заборгованості вести на депозит приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Парамонова О.В., оскільки у жодному з відділень банку вона зробити цього не могла, так як працівники банку повідомили їй, що її рахунок для сплати платежів за кредитним договором заблоковано до підписання нею додаткової угоди до кредитного договору. Водночас, їй було надано довідку від 07.02.2019 року, з якої вбачалося, що за кредитним договором вона отримала у банку не 35000 дол. США, як було погоджено у п. 7.1 кредитного договору, а 40250 дол. США, що відповідно безпідставно збільшувало розмір її боргу. В якості погашення в повному обсязі заборгованості за кредитним договором № MKMOGL00000249 від 03.09.2007 року вона внесла 467891,00 грн., що за курсом купівлі доларів США в КБ «ПриватБанк» на 04.03.2019 року становило 17524 дол. США. Про сплату заборгованості вона повідомила банк листом від 05.03.2019 року, а нотаріус повідомленням № 28/02-23 від 07.03.2019 року. Зазначає, що оскільки основне зобов`язання за кредитним договором припинилося виконанням проведеним належним чином, іпотека квартири [ADDRESS] також є припиненою. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора з заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою. Проте на час звернення до суду з даною позовною заявою відповідач не звернувся до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Капітули Г.Д. з заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки квартири [ADDRESS] . А тому на підставі вищенаведеного позивач просить визнати іпотечний договір від 04.09.2007 року, укладений між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Капітула Г.Д., реєстровий № 2127, за умовами якого вона передала в іпотеку квартиру [ADDRESS] припиненим, знявши накладені заборони та скасувавши запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 5628085 від 08.09.2007 року та запис у Державному реєстрі іпотек за реєстраційним номером обтяження 5628086 від 08.09.2007 року, стягнути з відповідача витрати на оплату судового збору. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив суд задовольнити позов з наведених у такому підстав. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила. Просила суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що основне зобов`язання за кредитним договором № MKMOGL00000249 від 03.09.2007 належним чином не виконано боржником, відтак таке зобов`язання не припинене, тому і підстав для припинення іпотеки немає. Підтримала позиції зазначені у відзиві на позовну заяву. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що 02.03.2019 року він приїхав в Ужгород щоб оплатити заборгованісить по креиту згідно рішення суду у розмірі 17523,18 дол. США. 03.03.2019 року у відділенні Приватбанку, що знаходиться на вул. Швабській в м. Ужгороді йому сказали, що картка дружини, за якою він завжди погашав кредит, недійсна.04.03.2019 року приїхала дружина зробила у головному відділенні картку і вони пішли в касу щоб пгасити кредит, але касир сказала їм. Що система не працює, термінал також не приймав гроші. До них підійшов працівник банку [PERSON] та запросив їх на у кабінет, де повідомив їм, що вони не зможуть сплатити заборгованість за кредитом, доки не підпишуть додаткову угоду до кредиту в гривнях. Оскільки сума в додатковому договорі була набагато більша волни не погодилися, оскільки суд вже встановив суму. Після цього вони пішли до нотаріуса [PERSON] , де внесли гроші у рахунок погашення заборгованості на депозитний рахунок. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено що 03.09.2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № MKMOGL00000249 від 03.09.2007 року, згідно якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 35000 дол. США на строк з 03.09.2007 року по 02.09.2037 року включно. Між сторонами погоджено, що погашення заборгованості за кредитним договором здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів в період з 05 по 10 число кожного місяця у сумі 378,51 дол. США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди. У забезпечення виконання зобов`язань між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» 04.09.2007 року укладено договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Капітула Г.Д. та зареєстрований у реєстрі за № 2127, згідно якого [PERSON] передала в іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку із посвідченням вказаного договору іпотеки, приватним нотаріусом Капітула Г.Д. 08.09.2007 року у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження відносно квартири що знаходиться за адресою: [ADDRESS] заборона на нерухоме майно (реєстраційний номер 5628085) та у Державному реєстрі іпотек зареєстровано обтяження іпотека (реєстраційний номер 5628086). Також судом встановлено, що 18.03.2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до [PERSON] з позовом дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором № MKMOGL00000249 від 03.09.2007 року. Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 13.06.2016 року у справі № 308/2789/16-ц позов задоволено та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № MKMOGL00000249 від 03.09.2007 року у розмірі 32634,20 дол. США (що за курсом НБУ станом на 18.12.2015 рік складає 766251,01 грн.) та судовий збір у розмірі 11493,77 грн. Судом встановлено, що 25.10.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «Приват Банк» про визнання недійсною зміну відсоткової ставки, зобов`язання вчинити певні дії, розірвання договору, та згідно рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.02.2017 року у справі № 201/14866/16-ц позов задоволено частково, зобов`язано ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок платежів за кредитним договором № MKMOGL00000249 від 03.09.2007 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк». З06.12.2011 року з урахуванням відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 1% на місяць (12 % річних). Як убачається зі змісту вказаного рішення позов [PERSON] був поданий у зв`язку з подачею до неї позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості з якого їй стало відомо про збільшення банком відсоткової ставки за договором з 12% річних на 20,16% річних. Згідно ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 29.05.2017 року провадження у справі № 308/2789/16-ц за апеляційною скаргою [PERSON] зупинено до набрання законної сили рішенням у цивільній спраі № 201/14866/16-ц. 17.01.2019 року Закарпатський апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги [PERSON] на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.06.2016 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості згідно кредитного договору ухвалив постанову згідно якої постановив заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.06.2016 року скасувати та у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості згідно кредитного договору відмовити. У вказаній постанові апеляційний суд констатував, що виконуючи рішення Жовтневого районного суду від 23.02.2018 року щодо перерахунку платежів за кредитним договором № MKMOGL00000249 від 03.09.2007 року з 06.11.2011 року з урахуванням відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 1% на місяць (12 % річних) ПАТ КБ «ПриватБанк» надав апеляційному суду новий розрахунок суми боргу, з якого слідує, що загальний залишок заборгованості за наданим кредитом станом на 23.06.2018 року складає 23956,39 дол. США. Також апеляційний суд констатував, що позов було подано до суду першої інстанції 18.03.2016 року, а позивач просив стягнути заборгованість, що виникла станом на 18.12.2015 року. З нового розрахунку заборгованості по кредиту слідує, що станом на 11.12.2015 року відповідачці [PERSON] було нараховано тільки заборгованість за процентами в розмірі 35,01 дол. США та заборгованість за комісією в розмірі 14 дол. США. Іншої заборгованості станом на день пред`явлення даного позову у відповідачки не було. Як зазначила [PERSON] у заяві від 05.03.2019 року на адресу ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно якої вона просила звернутися до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Капітула Г.Д, з відповідною заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки квартири за адресою: [ADDRESS] , нею після отримання її уповноваженим представником 08.02.2019 року постанови Закарпатського апеляційного суду у повному обсязі та достроково повністю погашено заборгованість за кредитним договором, що була обрахована ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 18.12.2015 року. При цьому позивач вказує, що ПАТ КБ «ПриватБанк» перешкоджало їй у достроковому погашенні заборгованості, працівники ПАТ КБ «ПриватБанку» повідомили їй, що рахунок для сплати за кредитним договором заблоковано до підписання додаткової угоди до кредитного договору, у зв`язку з чим вона була змушена грошові кошти на сплату заборгованості за кредитним договором внести на депозитний рахунок нотаріуса, з урахуванням курсу купівлі доларів США АТ КБ «ПриватБанк» на дату платежу, оскільки нотаріус може відкрити депозитний рахунок та проводити розрахунки за ним тільки в гривні. 05.03.2019 року [PERSON] у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором внесено на депозит нотаріуса 467891,00 грн., що підтверджується квитанцією № 3 від 05.03.2019 року, виданою приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Парамоновим О.В. та квитанцією № 10807937 АТ «Акцент Банк» про зарахування вказаної суми на депозит нотаріуса. Про внесення грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № MKMOGL00000249 від 03.09.2007 року на депозит нотаріуса Павлище Е.А. повідомила АТ КБ «ПриватБанк» листом від 05.03.2019 року, а нотаріус повідомленням № 28/02-23 від 07.03.2019 року. Від відповідача заперечень щодо вказаного факту не надійшло. Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно із правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18) припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Отже, враховуючи, що 18.03.2016 року АТ КБ «ПриватБанк» пред`явило до [PERSON] позов про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором № MKMOGL00000249 від 03.09.2007 року з вказаної дати у АТ КБ «ПриватБанк» припинилося право нараховувати відсотки визначені договором. З дослідженого розрахунку заборгованості за договором № MKMOGL00000249 станом на 23.05.2018 року, наданого ПриватБанком, встановлено, що станом на 16.03.2016 року заборгованість [PERSON] становила 17481,08 залишок поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 64.09 дол. США загальний залишок заборгованості за процентами, який станом на 05.04.2016 року був погашений. Після пред`явлення до позивачки позову вона продовжувала погашати заборгованість за кредитним договором та як встановлено у рахунок сплати процентів до 05.10.2016 року сплатила АТ КБ «ПриватБанк» 1081,50 дол. США. Згідно вказаного розрахунку загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) станом на 23.05.2018 року становив 17434,84 дол. США. Позивачем внесено на депозитний рахунок нотаріуса суму в розмірі 467891,00 грн. що згідно курсу обміну валют в КБ «ПриватБанк» станом на 04.03.2019 року за курсом купівлі 26,70 становить 17524,00 дол. США, а згідно курсу продажу 26,95 17361 дол. США. Разом з тим, між сторонами немає спору щодо вказаних неузгодженостей щодо курсу валют. За змістом\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідач заперечує належність виконання позивачем зобов`язання з причин не дотримання такою порядку та умов погашення заборгованості визначених у п. 7.2 кредитного договору, відповідно до якого визначено, що для обслуговування даного договору банк відкриває позичальникові рахунок № [NUMBER] для зарахування коштів спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам. Виконання свого зобов`язання перед банком шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей у депозит нотаріуса позивач обґрунтовує блокуванням вищевказаного рахунку та небажанням відповідача приймати виконання, вказуючи, що у випадку випадку можливості внесення грошових коштів на рахунок їй не довелося б сплачувати додаткові витрати у розмірі 9358,00 грн. за послуги нотаріуса та 1000 грн. на сплату комісії банку. \~Частиною першою статті 537 ЦК України передбачено, що боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі: 1) відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; 2) ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; 3) відсутності представника недієздатного кредитора. Враховуючи, що виконання зобов`язання шляхом внесення грошових коштів належних кредитору у депозит нотаріуса тягне за собою додаткові витрати, у даному випадку 9358,00 грн. за послуги нотаріуса та 1000 грн. на сплату комісії банку, які були сплачені позивачем, покази свідка [PERSON] , а також те, що відповідачем не спростовано твердження позивача про блокування рахунку відкритого для обслуговування кредитного договору № MKMOGL00000249 від 03.09.2007 року, суд приходить до висновку, що виконання боржником [PERSON] свого обов`язку шляхом внесення грошових коштів належних кредитору у депозит нотаріуса є належним виконанням. Згідно\~статті 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.ст.\~3,\~17 Закону України «Про іпотеку»\~іпотека має\~похідний характер\~від основного\~зобов`язання\~і є\~дійсною до\~припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. При цьому законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом виконанням основного зобов`язання. В ході розгляду справи судом встановлено, що заборгованість [PERSON] по кредитному договору № MKMOGL00000249 від 03.09.2007 року сплачена боржником, отже іпотека за договором іпотеки від 04.09.2007 року, якою забезпечувалося виконання зобов`язання за кредитним договором № MKMOGL00000249 від 03.09.2007 року, припинила свою дію. Що стосується вимог позивача про визнання іпотечного договору припиненим суд вважає, що належним способом захисту прав іпотекодавця є саме визнання іпотеки за іпотечним договором, такою, що припинена, а не визнання припиненим іпотечного договору. Такі правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 14 липня 2021 року у справі № 186/1376/19 (провадження № 61-7428св20), від 20 серпня 2021 року у справі № 149/2736/20 (провадження № 61-9025св21), від 02 жовтня 2019 року у справі № 126/1056/15-ц (провадження № 61-34297св18). З припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, адже всі правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні. Відповідно до ч.3 ст.44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Згідно правового висновку, який викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі N 711/4556/16-ц, провадження N 14-88цс19 (пункти 54, 68-70): іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). Оскільки належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, то суди мали ухвалити рішення, яким зняти заборону відчуження нерухомого майна та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, а не зобов`язувати вчинити такі дії нотаріуса. А тому враховуючи, що кредитне зобов`язання [PERSON] припинилося, що зумовлює припинення іпотеки з огляду на її похідний характер, вимоги про зняття накладених заборон та скасування запису у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та запис за реєстраційним номером обтяження 5628085 від 08.09.2007 року та запису у Державному реєстрі іпотек за реєстраційним номером обтяження 5628086 від 08.09.2007 року є обґрунтованими, так як взаємопов`язані з вимогою про визнання іпотеки припиненою та випливають одна з одної. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позивачу відстрочено сплату судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1536,80 грн.

Outcome: approved