Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

У грудні 2021 року ДВНЗ «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за навчання. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що на підставі наказу №1239-ст від 08.08.2016 «Про зарахування студентів 1-го курсу денної форми навчання за кошти юридичних та фізичних осіб і присвоєння їм номерів студентських квитків» [PERSON] був зарахований студентом денної форми навчання за ступенем вищої освіти бакалавр, за спеціальністю «051 Економіка», за спеціалізацією «6М01 Міжнародна економіка» на факультет міжнародної економіки і менеджменту Університету, внаслідок чого між позивачем ДВНЗ «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» та відповідачем [PERSON] , яка є замовником освітніх послуг в інтересах [PERSON] , був укладений договір про надання освітніх послуг №161402 від 17.08.2016. Відповідно до умов вказано договору інститут взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання одержувачу освітньої послуги в системі вищої освіти, денної форми навчання, ступенем вищої освіти бакалавр, студента [PERSON] , за спеціальністю «6М01 Міжнародна економіка», а замовник зобов`язався своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та в строки, що встановлені договором, відповідно до якого за сім семестрів навчання загальна вартість становить 80000,00 грн. В порушення умов договору відповідач не сплатила за надання освітніх послуг за останній семестр, в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 11664,00 грн. З урахуванням суми інфляції за період прострочення та 3% річних сума боргу станом на 01.11.2021 становить 14219,96 грн. Оскільки відповідачем не погашена заборгованість, позивач звернувся з даним позовом до суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2021 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою судді від 21.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, відповідачу встановлено строк для подачі відзиву на позов. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. У судове засідання представник позивача не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечуючи щодо заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, а також в додаток до заяви надала суду квитанцію про повне погашення суми заборгованості. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.08.2016 між Державним вищим навчальним закладом «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» та [PERSON] був укладений договір №161402 про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою в інтересах [PERSON] (Одержувача). Відповідно до умов договору виконавець зобов`язаний надати одержувачу освітню послугу на рівні стандартів вищої освіти; виконавець має право вимагати від замовника своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку, встановлених цим договором; відрахувати одержувача освітньої послуги за невиконання вимог освітньої (наукової) програми та/або за порушення замовником термінів оплати освітньої послуги, що визначені умовами даного договору. Згідно умов п. 4 договору замовник зобов`язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в терміни встановлені цим договором. Датою виконання замовником обов`язків щодо своєчасного внесення плати за освітню послугу є дата зарахування коштів на рахунки виконавця, що підтверджується банківською/казначейською випискою. Відповідно до вимог п. 9 Договору загальна вартість освітньої послуги за весь термін навчання становить 80000,00 грн. Відповідно до п. 10 договору замовник вносить плату щосеместрово безготівково. Розмір термін оплати освітніх послуг при внесенні плати щосеместрово за І семестр 10000,00 грн. до 10 вересня 2016 року; ІІ семестр 10000,00 грн. до 10 лютого 2017 року; ІІІ семестр 10000,00 грн. до 20 липня 2017 року; IV семестр 10000,00 грн. до 10 лютого 2018 року; V семестр 10000,00 грн. до 20 липня 2018 року; VІ семестр 10000,00 грн. до 10 лютого 2019 року; VІІ семестр 10000,00 грн. до 20 липня 2019 року; VІІІ семестр 10000,00 грн. до 10 лютого 2020 року. Згідно з умовами договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань цього договору сторони несуть відповідальність згідно з діючим законодавством та цим договором. За несвоєчасну оплату освітніх послуг замовник сплачує виконавцю інфляційні за період прострочення та 3% річних від простроченої суми. Згідно витягу з наказу Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» № 209-ст від 18.02.2020 [PERSON] був зарахований з 01.09.2016 студентом 1-го курсу денної форми навчання за кошти юридичних та фізичних осіб денної форми навчання за ступенем вищої освіти бакалавр, за спеціальністю «051 Економіка», за спеціалізацією «6М01 Міжнародна економіка» на факультет міжнародної економіки і менеджменту Університету. 01.09.2017 між відповідачем як замовником та Університетом як виконавцем в інтересах одержувача ( [PERSON] ) укладено додаткову угоду №1 до договору про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою №161402 від 17.08.2016 (далі - додаткова угода), відповідно до якої пункт 8 договору викладено в новій редакції, а саме: «розмір плати за надання освітньої послуги у повному обсязі встановлюється в національній валюті, при цьому виконавець має право змінювати розмір плати за навчання не частіше одного разу на рік і не більше як на офіційно визначений рівень інфляції за попередній календарний рік з обов`язковим інформуванням про це замовника». Відповідно до абзацу 2 п. 7 ст. 73 Закону України «Про вищу освіту», на виконання рішення Вченої ради Університету від 26.04.2018 (протокол 39 від 26.04.2018), враховуючи п. 8 договору, було видано наказ ректора №522 від 07.06.2018 «Про зміну плати за навчання», що розміщений на офіційному веб-сайті Університету, яким змінено плату за навчання за 2018/2019 навчальний рік шляхом її збільшення на 8% для здобувачів вищої освіти всіх напрямків та форм навчання, з якими укладено договори про надання освітніх послуг за кошти фізичних (юридичних) осіб в період з 02.11.2015 по 31.12.2017, згідно додатку № 1 до наказу № 522. У зв`язку із зміною плати за навчання з початку 2018/2019 навчального року вартість навчання за один семестр для здобувачів вищої освіти за спеціальністю «051 Економіка», спеціалізацією «6М01 Міжнародна економіка» відповідно до додатку №1 до наказу № 522 складала 10 800,00 грн. (10 000,00 грн. х 8%). В подальшому на підставі рішення Вченої ради Університету від 28.03.2019 (протокол № 8 від 28.03.2019), враховуючи п. 8 договору, було видано наказ ректора №289 від 11.04.2019 «Про зміну плати за навчання» (далі - наказ № 289), що розміщений на офіційному веб-сайті Університету, яким змінено плату за навчання за 2019/2020 навчальний рік шляхом її збільшення на 8% для здобувачів вищої освіти всіх напрямків та форм навчання, з якими укладено договори про надання освітніх послуг за кошти фізичних (юридичних) осіб, у відповідності до абзацу 2 пункту 7 статті 73 Закону України «Про вищу освіту», згідно додатку № 1 до наказу № 289. У зв`язку із зміною плати за навчання, з початку 2019/2020 навчального року вартість навчання за один семестр для здобувачів вищої освіти за спеціальністю «051 Економіка», спеціалізацією «6М01 Міжнародна економіка» відповідно до Додатку № 1 до Наказу № 289 складає 11 664,00 грн. (10 800,00 грн. х 8%). Враховуючи додаткову угоду, наказ № 552 та наказ № 289, розмір оплати освітніх послуг за VII (сьомий) семестр 2019/2020 навчального року в інтересах [PERSON] склав 11 664,00 грн., які повинні були бути сплачені у термін до 20.07.2019. У порушення пункту 10 договору відповідач не сплатила кошти за надання освітніх послуг за VII семестр 2019/2020 навчального року у сумі 11 664,00 грн. (одинадцять тисяч шістсот шістдесят чотири гривні 00 коп.) у термін до 20.07.2019. Одержувача було допущено до навчальних занять у сьомому семестрі 2019/2020 навчального року, у зв`язку з чим Університетом надано освітні послуги, що підтверджується навчальною карткою студента, за які відповідач, в порушення умов договору, не здійснила оплату. Враховуючи, що освітня послуга Університетом за договором була надана, але в порушення його умов відповідач своєчасно не здійснила оплату за сьомий семестр 2019/2020 навчального року, позивачем була нарахована заборгованість за договором, яка станом на 01.11.2021 складається з: оплати за надання освітніх послуг у розмірі 11 664,00 грн.; суми інфляції за період прострочення у розмірі 1755,43 грн.; 3% річних від простроченої суми у розмірі 800,50 грн., що разом становить 14219,96 грн. Відповідно до п.п.4 п.15 договору він розривається у разі відрахування з Університету одержувача з підстав, передбачених статтею 46 Закону України «Про вищу освіту» та в інших випадках, передбачених Правил внутрішнього розпорядку виконавця. Відповідно до ч.1 ст. 46 Закону України «Про вишу освіту» підставами для відрахування здобувача вищої освіти є: завершення навчання за відповідною освітньою (науковою) програмою; власне бажання; переведення до іншого навчального закладу; невиконання індивідуального навчального плану; порушення умов договору (контракту), укладеного між закладом вищої освіти та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання; інші випадки, передбачені законом. Згідно витягу з наказу Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» № 209-ст від 18.02.2020 «Про відрахування студентів факультету міжнародної економіки та менеджменту» студент 4 курсу [PERSON] був відрахований з університету. Вирішуючи обґрунтованість позовних вимог, судом враховується наступне. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема, із договорів. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі у строки та в порядку, що встановлені договором. Крім того судом встановлено, що з метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з листом-претензією № 01/13-791 від 08.10.2020, але на момент звернення до суду позивач не отримав відповіді і заборгованість відповідачем не було сплачено. Відповідно до ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Враховуючи зміст статей 612, 625 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що доводи позивача, наведені у позовній заяві, є обґрунтованими та ґрунтуються на нормах закону. Водночас, як вбачається із наданої відповідачем до суду квитанції №165356575 від 27.09.2022, заборгованість в сумі 14220,00 грн. в рахунок оплати за навчання відповідачем [PERSON] перерахована на банківський рахунок КНЕУ імені Вадима Гетьмана № [NUMBER] . Таким чином, наведене свідчить про те, що станом на дату розгляду справи відсутній предмет спору, оскільки у відповідача заборгованість перед позивачем відсутня. Жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаної обставини відповідачем до суду не подано. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову. Водночас судом враховуються правові висновки Верховного Суду, наведені у постановах від 10.04.2019 у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13.05.2020 у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09.09.2020 у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20), у яких Верховний Суд звернув увагу на наступне. Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні). Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо. Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Як вбачається із матеріалів справи, жодних заяв, у тому числі про залишення позову без розгляду, відмови від позову, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо від сторін до суду не надходило. З огляду на наведене, враховуючи, що на день розгляду справи заборгованість відповідачем повністю сплачена, що підтверджено належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення судового рішення по суті позовних вимог. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Із урахуванням наведеного, виходячи із встановлених обставин справи та визначених відповідно до них правовідносин, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність та взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Враховуючи те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed