Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

Адвокат Мартиненко В.В. звернувся до суду в інтересах ТОВ "Фінансова компанія "Профіт Капітал" з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Мотивують позов тим, що 02 березня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (надалі - Банк, Кредитодавець) та [PERSON] (надалі - відповідач, позичальник) укладено кредитний договір № V01.225.71591. Відповідно до п.2 договору банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 18070,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і комісіями згідно умов договору кредиту та додатків до даного договору, які є його невід`ємною частиною. Згідно п.п. 1.3 договору, за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 25,0000 % річних від залишкової суми кредиту. Згідно з п. 5.5 договору кредиту, реальна річна процентна ставка складає 28,0700%. Банк на виконання умов Договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 18070,00 грн. строком на 16 лютого 2022 року, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами (відповідно до Додатку№1 до Договору кредиту) згідно з умовами. Банк свої\~зобов`язання за\~договором кредиту\~виконав у\~повному обсязі,\~надавши позичальнику\~кредитні кошти\~в розмірі\~18070,00\~грн.\~в строки,\~визначені умовами\~договору.\~Позичальник своїх\~зобов`язань за\~кредитним договором\~належним чином\~не виконує.\~У зв`язку\~з неповерненням\~заборгованості за\~договором кредиту\~та відповідно\~до довідки\~розрахунку заборгованості\~станом на\~03\~грудня 2020\~року заборгованість\~ [PERSON] \~становить 33700,39\~грн.\~та складається з: заборгованості за основним боргом - 16627,01 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 17073,38 грн. Також просив стягнути кошти за ст. 625 ЦК України: 3 % річних у розмірі - 1091,12 грн., інфляційні витрати - 3403,73 грн. Щодо обґрунтування права вимоги представник позивача зазначив, 03 грудня 2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 12/90. Відповідно до п. 2.1 договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал, а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених договором факторингу. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. Пунктом 5.1 договору факторингу права вимоги, строк платежів по яким настав, а також ті, що виникнуть у майбутньому вважаються такими, що перейшли від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» в день підписання відповідного реєстру боржників, за умови виконання ТОВ «ФК «Профі Капітал» зобов`язань передбачених договором факторингу, щодо розрахунків (п. 4.1.). ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язання за договором факторингу виконав в повному обсязі та відповідно перерахував суму на користь АТ «Ідея Банк». В реєстрі боржників вказаний серед інших осіб і [PERSON] . За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 03 грудня 2020 року відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право за кредитним договором, укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Враховуючи викладене та посилаючись на приписи діючого законодавства, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 38195,24 гривень та судові витрати. З урахуванням положень ст. 274 ЦПК України при відкритті провадження вирішено провести розгляд даної справи в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Представник відповідача адвокат Солод В.М. подав відзив, в якому вказує, що позов підлягає до часткового задоволення. Зазначив,\~що договір\~було укладено\~16\~лютого 2016\~року,\~а не\~02\~березня 2017\~року,\~як це\~зазначає позивач\~в своєму\~позові.\~Термін дії\~договору 72\~місяці,\~тобто його\~дія закінчилась\~17\~лютого 2022\~року.\~Разом з\~тим,\~позивач подає\~розрахунок заборгованості\~3\~%\~річних та\~інфляційних витрат\~за період\~з 03\~грудня 2020\~року по\~10\~січня 2022\~року,\~тобто за\~період дії\~договору.\~З посиланням\~на правові\~позиції Верховного\~Суду вказав,\~що оскільки\~поведінка боржника\~не може\~бути одночасно\~правомірною та\~неправомірною,\~то регулятивна\~норма ч.\~1\~ст.\~1048\~ЦК України\~і охоронна\~норма ч.\~2\~ст.\~625\~цього Кодексу\~не можуть\~застосовуватись одночасно.\~Тому за\~період до\~прострочення боржника\~підлягають стягненню\~проценти від\~суми позики\~(кредиту)\~відповідно до\~умов договору\~та ч.\~1\~ст.\~1048\~ЦК України\~як плата\~за надану\~позику (кредит),\~а за\~період після\~такого прострочення\~підлягають стягненню\~річні проценти\~відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~625\~ЦК України\~як грошова\~сума,\~яку боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов`язання,\~тобто як\~міра відповідальності\~за порушення\~грошового зобов`язання.\~Отже,\~позовні вимоги ТОВ «ФК «Профіт Капітал» щодо стягнення з відповідача нарахованих йому 3 % річних та інфляційних втрат в даному випадку є безпідставними, оскільки нараховані вони за період в межах дії договору. Також представник відповідача зауважив, що в матеріалах справи відсутній розрахунок нарахування відсотків по спірному договору кредиту, а надана лише довідка з зазначенням сум, яка не є належним доказом. Як вбачається з п.6.1 договору відповідач зобов`язаний був сплачувати щомісячні внески. В матеріалах справи надана роздруківка, згідно якої вбачається, що з моменту отримання кредиту жодного платежу відповідач не здійснив. Якщо умовами кредитних договорів установлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. 16 грудня 2020 року з картки відповідача було списано 6173,15 грн., але цей платіж не залежав від волі відповідача, а банком на власний розсуд було списано кошти. Списання заборгованості не свідчить про намір боржника виконувати свої зобов`язання. Це лише одностороння дія, вчинена банком, та не може бути розцінена судом як перерва строку позовної давності. З огляду на це, просив застосувати строк позовної давності з 16 березня 2016 року по 16 лютого 2019 року. На підставі вище викладеного, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення платежів по тілу кредиту та по відсотках за період з 16 березня 2016 року по 16 лютого 2019 року та в частині стягнення 3% річних та інфляційних витрат, суму сплаченого судового збору стягнути пропорційно задоволених позовних вимог. Представником позивача направлено до суду відповідь на відзив, в якому містилась заява про виправлення описки. Обгрунтована тим, що позивач складаючи позовну заяву допустив (описку) помилку по тексту позовної заяви в частині дати укладення кредитного договору, а саме помилково зазначено дату «02 березня 2017 року» тоді, як вірно слід вважати «16 лютого 2016 року». З огляду на посилання позивача на відсутність арифметичних розрахунків виникнення заявленої суми боргу, додав вказаний розрахунок заборгованості. Також зазначив, що ТОВ «ФК «Профіт Капітал» на адресу відповідача направлено досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості, та відповідно саме з цього моменту, у відповідача виник обов`язок здійснити оплату всіх платежів за кредитним договором, в тому числі і ті, право вимоги за котрими ще не настало. [PERSON] отримав кредит та взяв на себе зобов`язання щомісячно вносити на рахунок кредитодавця відповідні кошти та оплачувати відсотки. Взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав, відсотки за користування кредитними коштами не оплачувались відповідно до графіку платежів. Таким чином, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» має право на стягнення відсотків за кредитом і 3% річних та інфляційних витрат, що прямо передбачено законодавством. Щодо строку позовної давності зазначив, що 16 грудня 2020 року АТ «Ідея Банк» реалізував своє право, передбачене у п. 2.2 кредитного договору. 6173,15 грн. було зараховано як оплату кредитного договору внаслідок системної несплати кредиту. [PERSON] підписав власноручно договір попередньо ознайомившись з його умовами. Також представник позивача надав до суду розрахунок заборгованості із врахуванням заявленої відповідачем заяви щодо застосування строків позовної давності. В судове засідання представник позивача не з`явився. В позовній заяві зазначив, що у випадку неявки представника позивача в судове засідання просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засіданні не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його та відповідача відсутності, проти задоволення позову заперечують в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до таких висновків. 16 лютого 2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № V01.225.71591 (а.с. 5-6). Згідно з п. 1.1 договору кредиту банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 18070,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і комісіями згідно умов договору. Пунктом 1.3 договору кредиту за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 25,0000 % річних від залишкової суми кредиту. Згідно з п. 5.5 Договору кредиту, реальна річна процентна ставка складає 28,0700%. Строк дії договору 72 місяці (п. 1.2), тобто до 16 лютого 2022 року. Як йдеться в п.п. 5.1 договору кредиту, позичальник заявляє та гарантує: що банк перед укладенням договору кредиту повідомив йому в належній формі в повному обсязі інформацію, передбачену ч. 2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», зазначена інформація йому відома та зрозуміла, з вказаним Законом він ознайомлений; ознайомлений із тарифами Ббнку і згоден з ними; належний йому примірник оригіналу даного договору йому вручено банком при підписанні даної угоди. Банк на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 18070,00 грн. строком на 16 лютого 2022 року, а Позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами (а.с. 8). Таким чином, банк свої зобов`язання за договором кредиту виконав у повному обсязі. 03 грудня 2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 12/90. (а.с. 22-27). Відповідно до п. 2.1, 2.2 договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал, а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених договором факторингу. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. Пунктом 5.1 договору факторингу права вимоги, строк платежів по яким настав, а також ті, що виникнуть у майбутньому вважаються такими, що перейшли від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» в день підписання відповідного реєстру боржників, за умови виконання ТОВ «ФК «Профі Капітал» зобов`язань передбачених договором факторингу, щодо розрахунків (п. 4.1.). ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язання за договором факторингу виконав в повному обсязі та відповідно перерахував суму на користь АТ «Ідея Банк», що підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 28-29). Відомості про [PERSON] як боржника банку за кредитним договором № V01.225.71591 містяться в Реєстрі боржників ,підписаному 03 грудня 2020 року під № 1387 (а.с. 25-27). За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 03 грудня 2020 року відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право вимоги за кредитним договором, укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. ПАТ "Ідея Банк" свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти, що ордером-розпорядженням про видачу кредиту (а.с. 8). Відповідач відповідно до умов договору зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і комісіями. Проте згідно позову, через невиконання відповідачем договірних зобов`язань утворилася заборгованість, яка згідно Довідки-розрахунку заборгованості за кредитом у валюті договору становить 33700,39 грн., та складається з заборгованості за кредитом 16627,01 грн.; заборгованості по відсотках 17073,38 грн.; заборгованість по комісіях - 0,00 грн. (а.с. 15). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи те, що [PERSON] було підписано кредитний договір, де зазначено, що з умовами договору відповідач ознайомлений і згідний, а вказані документи містять усі істотні умови договору, вбачається, що він таким чином підтвердив досягнення згоди щодо всіх істотних умов договору (п. 5.1. Договору). Аналізуючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином не виконав умов кредитного договору, внаслідок чого наявна заборгованість по сплаті кредиту та відсотках. Разом з тим, позовні вимоги, заявлені до [PERSON] в частині заборгованості за кредитом та процентами не можуть бути задоволені судом в повному обсязі з огляду на те, що звертаючись до суду з даним позовом 23 лютого 2022 року (дата на поштовому конверті), позивач пропустив строк позовної давності, і про це заявлено стороною відповідача. Так, представник відповідача у відзиві на позовну заяву заявив про застосування строків позовної давності до щомісячних платежів з 16 березня 2016 року до 16 лютого 2019 року (а.с. 68-71). Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. \~Згідно із частиною четвертою\~статті 267 цього Кодексу\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. \~Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). \~Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п`ята статті 261 ЦК України). \~За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). \~Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно із\~\~\~\~ частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. \~Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Відповідач узяв на себе зобов`язання повернути суму кредитів з відповідними процентами, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами). Відповідно до умов кредитного договору кінцевий термін остаточного повного погашення кредитної заборгованості 16 лютого 2022 року шляхом сплати платежів 16 числа кожного місяця протягом строку погашення, при цьому згідно з умовами договору може бути встановлено інший термін повернення кредиту (п. 4.2.3 договору). Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Умовами кредитного договору установлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами. Отже, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається\~ з моменту порушення строку його погашення. Боржник мав провести першу оплату 16 березня 2016 року. Тобто з 17 березня 2016 року, в нього виникла перша заборгованість. А позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості 23 лютого 2022 року (дата на поштовому конверті). \~Таким чином, позивач пропустив позовну давність, у межах якої він міг звернутись до суду з вимогою щодо стягнення з боржника певної частини заборгованості за кредитним договором. Тобто враховуючи застосування позовної давності стягненню підлягає заборгованість з 23 лютого 2019 року (за розрахунком заборгованості а.с. 79-80, з 16 березня 2019 року). Щодо твердження позивача про переривання позовної давності шляхом списання коштів 16 грудня 2020 року у розмірі 6173,15 грн. суд приходить до таких висновків. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Тлумачення статті 264 ЦК України свідчить, що переривання позовної давності можливе виключно в межах позовної давності. Норми частини 1 ст. 264 ЦК України пов`язують переривання позовної давності з будь-якими активними діями зобов`язаного суб`єкта (боржника). При цьому не виключається й випадку коли переривання перебігу позовної давності буде відбуватися внаслідок визнання боргу, що здійснюється іншими суб`єктами, якщо на це була виражена воля боржника. Тобто коли боржник виражає свою згодою чи уповноважує на це відповідного іншого суб`єкта. Аргумент позивача про те, що позовна давність переривалася договірним списанням коштів у 16 грудня 2020 року суд відхиляє, оскільки договірне списання грошових коштів не може призводити до переривання позовної давності, адже банк самостійно здійснює списання грошових коштів, і боржник, при цьому, не вчиняє будь-яких активних дій, які б стали підставою для переривання. Отже, стягненню підлягає сума заборгованості за тілом кредита 11472,83 грн. (згідно розрахунку заборгованості позивача, а.с. 79-80, за мінусом сум за січень та лютий 2019 року). Щодо стягнення відсотків за ст. 1048 ЦК України та нарахувань за ст. 625 ЦК України суд зазначає наступне. Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, позивач 02 грудня 2021 року направив відповідачу досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості (а.с. 17-19). Отже, відсотки за ст. 1048 ЦК України підлягають стягненню за період до 02 грудня 2021 року, тобто 4999,72 грн. (згідно розрахунку заборгованості позивача, а.с. 79-80, за мінусом сум за січень та лютий 2019 року). Таким чином, з 02 грудня 2021 року часу направлення досудової вимоги відповідачу, виникло зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором. Відтак, кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення з 02 грудня 2021 року. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Суд вважає належним стягнення сум за ст. 625 ЦК України за період з 02 грудня 2021 року до часу звернення до суду 23 лютого 2022 року. Розрахунок інфляційних витрат здійснюється за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Останній період IIС (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.03538325 Інфляційне збільшення: 16 472,55 x 1.03538325 - 16 472,55 = 582,85 грн. Розрахунок 3% річних: Розрахунок здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. В даному випадку: 16 472,55 x 3 % x 84(з 02/12/2021 до 23/02/2022) : 365 : 100= 113,72 грн. \~Таким чином, вимоги відповідача про стягнення заборгованості підлягають до часткового задоволення: по тілу кредиту в сумі 11472,83 грн., відсотків за ст. 1048 ЦК України у сумі 4999,72 грн., інфляційних витрат у сумі 582,85 грн., 3 % річних у сумі 113,72 грн., що разом складає 17169,12 грн. підлягають до задоволення. Враховуючи те, що позивач не заявляв про зменшення позовних вимог, в задоволенні інших позовних вимог, зазначених в позовній заяві, слід відмовити. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості, а саме у розмірі 17169,12 гривень, що становить 44,95% (17169,12/38195,24 х 100) від заявлених позовних вимог, з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1115,20 гривень (2481,00/100 х 44,95%). На підставі\~викладеного вище,\~

Outcome: partial