Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

27.03.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву від 08.10.2009 року, за якою отримав кредит у сумі 29500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його розміру за рішенням та ініціативою банку. Заявою відповідача підтверджується факт, що він був повністю поінформованим про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 18.02.2019 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 104216 грн. 87 коп., з яких 53381 грн. 50 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 18379 грн. 91 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 00 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; 26916 грн. 56 коп. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 100 грн. 00 коп. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 4938 грн. 90 коп. штраф (процентна ставка). В зв`язку із викладеними обставинами, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитом у сумі 104216 грн. 87 коп., а також судовий збір у сумі 1921 грн. 00 коп. У відзиві на позов, поданому відповідачем [PERSON] через засоби поштового зв`язку 16.07.2019 року, який в подальшому уточнено представником [PERSON] 28.01.2021 року, вказано, що позивач не надав доказів відкриття позичальнику рахунку та отримання [PERSON] кредиту у сумі 29500 грн. 00 коп., вважав, що розрахунок заборгованості не можна приймати як доказ у справі, а також посилався на те, що [PERSON] не підписував Умови та Правила надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк». Просив відмовити у позові повністю (а.с.46-47, 98-103). У відповіді на відзив від 08.08.2019 року, поданому до суду через засоби поштового зв`язку, позивач АТ КБ «ПриватБанк» вказав, що кредит позичальником було отримано у сумі 500 грн. за договором приєднання, за ч. 1 ст. 634 ЦК України, і його збільшення відбулося до 29500 грн. за п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 умов договору. Отримання відповідачем кредиту підтверджено копією кредитного договору, розрахунком заборгованості, копією паспорта відповідача, за яким був оформлений кредит, випискою по рахунку, фото клієнта з карткою. Розрахунок заборгованості не є первинним, а інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображає стан нарахувань в певні періоди часу, тому банком надано виписку по рахунку, як первинний документ. Зауважив, що розрахунок, наданий відповідачем, не є належним доказом, оскільки [PERSON] не володіє спеціальними знаннями для здійснення такого розрахунку. В зв`язку із викладеним, представник позивача [PERSON] просила суд задовольнити позов (а.с.53-55). Представник позивача [PERSON] до початку проведення судового засідання надав суду заяву про підтримання позову та розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] та представник [PERSON] , у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши докази, що знаходяться в матеріалах справі, приходить до наступного. Відповідно до положень ст.ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Так, 08.10.2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», було укладено кредитний договір з [PERSON] шляхом підписання заяви №0413051300121014713, із зазначенням про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. В заяві визначено кредитний ліміт у сумі 500 грн., з терміном дії картки строком на 4 роки. Термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії платіжної картки, а сплата заборгованості за кредитним лімітом може здійснюватися як шляхом внесення коштів на картку, так і списанням банком коштів із платіжної картки (а.с. 13). Крім того, позичальником [PERSON] підписано 08.10.2009 року Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» № 0400020800120891405, за якою встановлено тип картки MasterCard Mass; тип кредитної картки відновлювальний; валюту картрахунку гривня; базову відсоткову ставку в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості, з розрахунку 360 днів на рік 2,5%; розмір щомісячних платежів, що включають плату за користування кредитних коштів у звітному періоді 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; пеню за несвоєчасне погашення заборгованості; штрафи за порушення строків платежів, за будь-яким із грошових обов`язків, передбачених договором, більш ніж на 30 днів; відсоткову ставку на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування 3,75% у гривні (а.с.14). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 18.02.2019 року становить 104216 грн. 87 коп., з яких 53381 грн. 50 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 18379 грн. 91 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 00 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; 26916 грн. 56 коп. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 100 грн. 00 коп. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 4938 грн. 90 коп. штраф (процентна ставка). Банківська виписка з рахунків позичальника [PERSON] в період з 0110.2009 року по 25.07.2019 року, за основною карткою [NUMBER] є належним та допустимим доказами у справі, що підтверджує рух коштів по вказаному банківському рахунку, вміщує записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості за кредитним договором. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. В заяві та довідці про умови кредитування, які підписані позичальником 08.10.2009 року, відсутні умови та порядок нарахування заборгованості за простроченим тілом кредиту, яку позивач просить стягнути з відповідача у сумі 18379 грн. 91 коп., тому в цій частині позову суд не вбачає підстав для задоволення. Крім цього, матеріали справи не містять підтверджень, який саме Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо порядку нарахування простроченого кредиту. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Відтак суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Тобто, надані позивачем Витяг з Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої ст.\~530\~ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджену суму отриманих коштів в розмірі 53381 грн. 50 коп., а також пеню за прострочене зобов`язання, пеню за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., штрафи у фіксованій та процентній ставках. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір сплачений ним під час звернення з позовом до суду пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: partial