Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

У серпні 2022 року позивач звернулася в суд із означеним позовом до відповідача, вказавши, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку вона є власницею 49/100 часток житлового будинку під [ADDRESS] . У вказаному будинку значиться зареєстрованим відповідач, який являється сином позивачки та в даному будинку не проживає. Позивачка вказує, що в добровільному порядку відповідач знятися з реєстрації не бажає, на даний час проживає за кордоном, у зв`язку з чим позивач позбавлена можливості вільно розпоряджатися вказаним житловим будинком, оформити субсидію та пільги на комунальні послуги. Протягом всього часу відсутності відповідача матеріальної допомоги він не надає, будь-якої участі у витратах по веденню спільного господарства, утриманню будинку відповідач не приймає. У зв`язку з викладеним, позивачка просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком, що знаходиться по [ADDRESS] . Ухвалою судді від 02.08.2021 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до підготовчого засідання за правилами загального позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. В судове засідання позивач не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримуючи позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності, визнаючи позовні вимоги в повному обсязі. Вказав, що за місцем реєстрації не проживає з 2019 року, та наразі перебуває за межами України, у зв`язку з чим не має фізичної можливості самостійно знятись з реєстрації. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка є власницею 49/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки розміром 0,0640 га для обслуговування житлового будинку, що знаходяться по [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу частини житлового будинку та земельної ділянки від 12.06.2001 року, посвідченого завідуючим Деражнянської державної нотаріальної контори Хмельницької області Мельник А.В., зареєстрованого в реєстрі за №1-503. Вказане підтверджується також технічним паспортом на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого станом на 29.03.2022 року, інвентаризаційна справа №202. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Деражнянського районного управління юстиції Хмельницької області, позивач являється матір`ю [PERSON] , [INFO] . За даними акту будинкової книги для прописки громадян в будинку [ADDRESS] , встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за вищевказаною адресою з 21.06.2001 року. Зазначене також підтверджується копією паспорта відповідача серії [NUMBER] виданого Деражнянським РВ УМВС України в Хмельницькій області 06.05.1998 року. Частиною 1 ст. 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Право члена сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Суд враховує, що відповідач не проживає разом з позивачем з 2019 року, спільного господарства не ведуть, що підтверджується письмовими доказами, тобто наявність реєстрації є формальною умовою приналежності до житлового будинку. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Згідно ч. 1\~ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи наведені обставини, а також визнання відповідачем позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що слід усунути перешкоди в користуванні [PERSON] належною їй частиною житлового будинку за адресою [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користуватись житловим приміщенням. В силу вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 496,20 грн.. Зважаючи на положення ч.1 ст.142 ЦПК України, 50% сплаченого судового збору, що становить 496,20 грн. слід повернути позивачу з Державного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: approved