Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Юр`ївської селищної Ради, третя особа - [PERSON] про поновлення батьківських прав щодо неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги [PERSON] обгрунтовує (враховуючи і наведене в судовому засіданні) тим, що рішенням Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2014 року її позбавлено батьківських прав (на трьох дітей), опікунами дітей призначено [PERSON] . На теперішній час вона позбулась від алкогольної залежності, вступила у шлюб, народила та успішно виховує двох дітей, її чоловік заробляє достатньо для утримання сім`ї, сама вона працює (хоча і без офіційного працевлаштування), придбала житловий будинок з земельною ділянкою, здатна забезпечити дітей матеріально та житлом, підтримує хороші стосунки зі старшою донькою [PERSON] , намагається налагодити стосунки з молодшими дітьми [PERSON] та [PERSON] . Загалом доводи зводяться до того, що обставини, які були підставою для позбавлення її батьківських прав, змінилися, тому в інтересах дітей, вона просить поновити її у батьківських правах. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги. Представник відповідача, третя особа, представник третьої особи проти задоволення позову заперечували. Заслухавши доводи сторін, допитавши свідків, заслухавши думку дітей в порядку ст. 171 СК України (усіх трьох в присутності психолога), дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід залишити без задоволення. При цьому суд виходить з наступного. Відповідно до положень статті 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, при розгляді справ даної категорії першочерговим є забезпечення прав та інтересів самих дітей, при цьому (відповідно) права батьків, третіх осіб є другорядними. Розділення дітей по різним сім`ям хоча і прямо не заборонено законодавством, але можливе лише як вийняток і виключно в інтересах самих дітей. Судом встановлено, що твердження позивачки про те, що її життя суттєво змінилося - вона подолала алкогольну залежність, створила сім`ю, народила та успішно виховує двох дітей, купила нерухомість, підтримує хороші стосунки зі старшою донькою - [PERSON] відповідають дійсності. Це підтверджується: договорами купівлі-продажу нерухомості та відповідними витягами (т. 1 а.с. 16-21), свідоцтвами про шлюб та народження (т. 1 а.с. 10-12), позитивною характеристикою з місця проживання (т. 1 а.с. 23), характеристикою доньки позивачки - [PERSON] (т. 1 а.с. 24), довідками від лікарів психіатра та нарколога (т. 1 а.с. 26-27), медичною довідкою, яка підтверджує належне піклування позивачки за здоров`ям доньки [PERSON] (т. 1 а.с. 28), поясненнями свідків даними в судовому засіданні, перепискою позивачки зі старшою донькою (т. 2 а.с. 42-62). Разом з цим, в першу чергу суд при прийнятті рішення виходить з інтересів дітей. Заслухавши в судовому засіданні думку усіх трьох дітей (в порядку ст. 171 СК України) суд встановив, що двоє молодших дітей ( [PERSON] та [PERSON] ) виявили стійке бажання й надалі проживати з опікуном, саме громадянку [PERSON] , яка виховує їх з віку 4-5 років, сприймають як свою матір (поняття матір вжито в соціальному значенні), хоча їм відомо, що народила їх позивачка, вони з нею знайомі, негативних емоцій (агресії, страху) до позивачки не виявили, періодично між ними та позивачкою відбувається спілкування. За таких обставин, розірвання сімейно-соціального зв`язку між двома молодшими дітьми та [PERSON] можливо і матиме для дітей покращення їх матеріального становища, але стане психотравмуючим фактором (примусовий відрив від особи, яку вони сприймають як найріднішу людину - матір). Загалом усі троє дітей візуально виглядають доглянутими, здоровими (рожеві щоки, нормальної вгодованості (дане поняття застосовується при проведенні судово-медичних експертиз), жваві, не замкнуті), що вказує на зтатність [PERSON] забезпечувати дітям прийнятні умови проживання та виховання. Щодо позиції старшої доньки [PERSON] - вона позиціонує себе як дитину позивачки, тягнеться до біологічної матері, однак її позиція не є однозначною і стабільною (наявний сумнів), дане було визнано навіть стороною позивача (в судових дебатах). Крім цього, у разі задоволення позову частково - поновлення батьківських прав [PERSON] на старшу доньку діти будуть розділені по різних сім`ях, що негативно позначиться на усіх трьох дітях (в першу чергу на молодших), дане на переконання суду, можливе лише у виключних випадках (наприклад, якщо одна сім`я об`єктивно не здатна утримувати матеріально або забезпечити житлом таку кількість дітей). Також, суд враховує і те, що скоро - через один рік і декілька місяців старша донька досягне повноліття і зможе сама вирішувати свою подальшу долю. Щодо доводів позивача про її матеріальне благополуччя (як одну із підстав для задоволення позову), представник позивача та третьої особи навели ряд контрдоводів, які заслуговують увагу суду і враховуються не на користь позивачки - жиловий будинок придбаний позивачкою на даний час не придатний для проживання у ньому (тим більше у зимовий період), фактично вона з двома дітьми проживає у родички, на сам будинок державним виконавцем накладено арешт, у позивачки наявна значна заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей (питання про можливе поновлення батьківських прав на які вирішується в даній справі), станом на 01.04.2022 року приблизно 250 тис. грн. (т. 1 а.с. 87). Контрдовод представника третьої особи про те, що позивачка офіційно не працює і це повинно розцінюватися як сумнів в її спроможності утримувати дітей судом не приймається до уваги, оскільки - офіційне працевлаштування не є обов`язком громадянина, за наявної в нашій країні практики мільйони наших співгромадян працюють неофіційно. Відносно доводів позивача про те, що старша донька опікуном надмірно залучається до тяжкої фізичної праці, на підтвердження чого (у тому числі) суду було надано роздруківки їх листування в месенджері й на що суду було наголошено в засіданні (було сказано, що дитина «нічого крім роботи не бачить»), то суд з ними не погоджується. Одним із завдань [PERSON] як опікуна є виховання дітей пристосованих до самостійного життя, що включає в себе здатність до праці, матеріально забезпечити себе, початкові навички комерції (здатність щось продати). Фактів травматизму дитини (старшої доньки), залучення її до роботи зі шкідливими для здоров`я умовами (робота з отрутохімікатами, тощо) судом не встановлено. Крім цього, з цієї ж переписки слідує, що у дитини є і дозвілля, зокрема, участь з молодшими братом і сестрою у дитячому святкуванні (відповідна фотографія т. 2 а.с. 49), участь у домашньому застіллі (відповідна фотографія т. 2 а.с. 42). У справі наявний висновок органу опіки та піклування про доцільність поновлення батьківських прав Павлоградської міскради (т. 1 а.с. 80-81) (вважають доцільним) та рішення виконкому Юр`ївської селищної ради, за своєю суттю також висновок органу опіки та піклування (т. 1 а.с. 53-56) (вважають недоцільним поновлення батьківських прав). З даного приводу суд зазначає наступне - дані висновки не є обов`язковими для суду, документ Юр`ївської селищної ради слід оцінювати критично (хоча суд і приймає його до уваги), оскільки його було складено з ініціативи відповідача (суд такого доручення не давав) і фактично самим відповідачем. В даному випадку наявний конфлікт інтересів - орган який склав висновок є відповідачем по справі. Висновок органу опіки та піклування Павлоградської міськради, на переконання суду містить суттєвий недолік - з його тексту не вбачається, що при його складанні відбувся виїзд на місце теперішнього проживання дітей, обстеження умов їх проживання, спілкування з ними, а отже і його слід оцінювати критично. Висновки є протилежними і в значній мірі нейтралізують один одного як докази по справі. Доводи представників відповідача та третьої особи про те, що позивач активізувала спілкування з дітьми (принаймні зі старшою донькою) виключно з метою уникнення сплати аліментів на дітей, отримання допомоги на дітей (зокрема, про це вказано у відзиві на позов т. 1 а.с. 89) суд не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджені сукупністю достатніх доказів. Щоправда і позивачка не надала суду докази зворотнього. Однак, вимагати від матері щоб вона документально підтвердила прояв інтересу до дітей продовж багатьох років суд вважає надмірним (таке можливо лише у разі цілеспрямованого документування таких дій). Так, представник відповідача вказувала суду, що позивачка не відвідувала батьківські збори, не спілкувалася з вчителями та лікарями дітей, на думку суду відвідування особою, яку позбавлено батьківських прав батьківських зборів, вчителів, лікарів є нелогічним. За таких обставин дане твердження є безпідставним та неетичним. Також суд не погоджується з доводами представника відповідача, висловленими в судовому засіданні від 04.10.2022 року про те, що обіцяючи старшій дитині (у переписці) велосипед позивач підкупом переманює її на свій бік, оскільки питання про можливість придбання велосипеду було піднято не матір`ю, а самою дитиною, мати лише дала ствердну відповідь на її запитання. При таких обставинах суд вважає, що інтересам неповнолітніх дітей [PERSON] - [INFO] ; [PERSON] - [INFO] ; [PERSON] - [INFO] відповідає подальше (принаймні на даному етапі) виховання у опікуна [PERSON] . За таких обставин, позов (виходячи з наявних на даний час обставин) не підлягає задоволенню. Також, суд при прийнятті рішення враховує і те, що відмова у задоволенні позову не перешкодить позивачці в подальшому звернутися до суду з аналогічним позовом. Крім цього, позбавлення батьківських прав не позбавляє позивачку можливості спілкуватися з дітьми, бачитися з ними, брати участь в їх житті. Оскільки, позовні вимоги задоволенню не підлягають, підстави для відшкодування судових витрат по справі позивачеві відсутні.

Outcome: dismissed