Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

29.07.2021 року до суду звернувся позивач [PERSON] , з позовом про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини до відповідача [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] ,, і Верхньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) 19.08.2021 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. 20.08.2021 ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні на 01.11.2021 року. 01.11.2021 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 26.01.2022 року. 26.01.2022 року розгляд справи в судовому засіданні відкладений до 26.05.2022 року в зв`язку з неявкою позивача в судове засідання. 26.05.2022 року розгляд справи в судовому засіданні відкладений до 13.07.2022 року в зв`язку з неявкою сторін в судове засідання. 13.07.2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений до 12.10.2022 року в зв`язку з неявкою сторін в судове засідання. Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось в відповідно до положень ст. 247 ЦПК України. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати його батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Внести зміни до актового запису № 130 від 14 липня 2021 року про народження - [PERSON] , [INFO] , складеного Верхньодніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро), а саме вказати в графі батько: [PERSON] , громадянин України», прізвище дитини змінити з « [PERSON] » на « [PERSON] », а по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відомості про батька дитини - [PERSON] -виключити В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне. Він проживає однією сім`єю із [PERSON] з 24.09.2020 року. Від спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] , батьком якого був записаний [PERSON] , з яким мати дитини перебувала у зареєстрованому шлюбі і дитина народжена до спливу десяти місяців після розірвання шлюбу. [PERSON] , 13.08.2019 року уклала шлюб із [PERSON] . Вони проживали з серпня 2019 року і по січень 2020 року, потім посварились. Відповідач залишив [PERSON] , і більше не повернувся. Після того [PERSON] , жодного разу його не бачила, не спілкувалась. Місце його знаходження їй невідоме і засоби зв`язку з ним відсутні. Останнє їх спільне місце проживання це: [ADDRESS] . [PERSON] , 24.02.2021 року звернулась до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області із позовом про розірвання шлюбу. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05.05.2021 року шлюб між [PERSON] , і [PERSON] був розірваний. Оскільки він є біологічним батьком [PERSON] і бажає, щоб він був записаний батьком дитини, що й стало підставою звернення до суду. В судове засіданні позивач не з`явився подавши заяву, посвідчену консульським агентом Генерального консульства України в Любліні, згідно якої просив розглядати справу у його відсутність в зв`язку з перебуванням в Республіці Польща та відсутності змоги повернутись в Україну. Позовні вимоги просив задовольнити посилаючись на те, що він дійсно є батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , народженого [PERSON] . Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом виставлення інформації на офіційному сайті судової влади, оскільки фактичне місце перебування відповідача невідоме. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, подавши заяву посвідчену консульським агентом Генерального консульства України в Любліні, згідно якої просила розглядати справу у її відсутність в зв`язку з перебуванням в Республіці Польща та відсутності змоги повернутись в Україну. Згідно поданої заяви та в минулих судових засіданнях [PERSON] , підтвердила факт, що саме [PERSON] , є батьком народженої неї дитини - [PERSON] , [INFO] . Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: представник Верхньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його в відсутність. В якій пояснив, що в актовому записі про народження дитини - [PERSON] , [INFO] підставою запису про батька зазначений актовий запис про шлюб ст. 133 СКУ. Тому існує необхідність виключити відомості про батька [PERSON] у випадку встановлення факту батьківства позивача. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, вислухавши учасників розгляду справи, свідків, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] у позивачки народився син, який був нею зареєстрований як [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Судом також встановлено, що 13.08.2019 року [PERSON] , уклала шлюб із [PERSON] . [PERSON] , 24.02.2021 року звернулась до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області із позовом про розірвання шлюбу. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05.05.2021 року шлюб між [PERSON] , і [PERSON] був розірваний, що підтверджується копією рішення суду. Згідно з рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області встановлено, що [PERSON] ,. і [PERSON] , проживали разом з серпня 2019 року і по січень 2020 року, потім посварились. Відповідач залишив [PERSON] , і більше не повернувся. Після того [PERSON] , жодного разу його не бачила, не спілкувалась. Місце знаходження [PERSON] , їй невідоме і засоби зв`язку з ним відсутні, що підтверджується копією рішення суду. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Оскільки рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області набрало чинності, відомості про те, що з січня 2020 року [PERSON] , і [PERSON] , припинили шлюбні відносини і спільне проживання вважаються встановленими і доказуванню не підлягають. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Судом встановлено, що дитина - [PERSON] , [INFO] народилась до спливу десяти місяців після припинення шлюбу між [PERSON] ,. і [PERSON] , тому відомості про батька дитини були внесені до актового запису про народження дитини на підставі актового запису про шлюб № 186 від 13.08.2019 року, складеним Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, що підтверджується копією актового запису про народження дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 129 СК України - Особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що він проживає однією із [PERSON] з 24.09.2020 року. Від спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] ,батьком якого був записаний [PERSON] , з яким мати дитини перебувала у зареєстрованому шлюбі і дитина народжена до спливу десяти місяців після розірвання шлюбу. Таким чином позивач визнає себе батьком дитини та звернувся із позовом до чоловіка матері дитини про визнання свого батьківства. Мати дитини, [PERSON] , визнає та підтверджує той факт, що батьком народженої нею дитини - [PERSON] , [INFO] , є позивач, [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України - Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved