Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

У серпні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , який зареєстровано 19.12.2018 року. В обґрунтування позовних вимог вказав, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось, сторони втратили почуття взаємної поваги та любові, мають різні погляди на життя, ведення домашнього господарства, внаслідок чого збереження шлюбу й спільне проживання неможливе та буде суперечити їх інтересам. 12.08.2022 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 08.09.2022 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом)\~ учасників справи, копії ухвали надіслані сторонам. 16.08.2022 року позивач подав до суду заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 16.08.2022 року відповідач подала до суду заяву про проведення розгляду справи за її відсутності, позов про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі, після розірвання шлюбу просить відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 19.12.2018 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1695, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Під час реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Від спільного проживання сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про народження Білоцерківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, серії [NUMBER] від 25.07.2019 року, актовий запис № 883. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України).

Outcome: approved