Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

у липні 2022 року позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила: в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 66,2 кв.м.; в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: Київсьа область, Броварський район, Зазимська сільська рада, кадастровий номер 32212828000:02:004:0245. В обґрунтування позову зазначено, що 21.11.2003 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, за час якого сторонами придбано: квартиру [ADDRESS] , загальною площею 66,2 кв.м., та земельну ділянку, що розташована за адресою: Київсьа область, Броварський район, Зазимська сільська рада, кадастровий номер 32212828000:02:004:0245. Позивач зазначає, що відповідач ухиляється від звернення до органів нотаріату для посвідчення у позасудовому порядку договору про розподіл майна подружжя. У зв?язку із наявністю спору щодо спірного майна, позивач звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05.07.2022 року позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків (а.с. 17-18). Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28.07.2022 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 24). 22.08.2022 року від відповідача [PERSON] надійшла до суду заява, в якій визнав позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі та просив задовольнити позов. 28.09.2022 року до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача та її представника. В судове засідання позивач не з"явидася, надіслала заяву про судовий розгляд без її участі. Відповідач та його представник в судовому засіданні визнали позовні вимоги та не заперчували пооти задоволення позову. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що 21.11.2003 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім?ї, про що складено актовий запис № 2977, що стверджується даними свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 3). 15.07.2015 року за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 66,2 кв.м., житловою площею 33,7 кв.м., що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 40693812 від 15.07.2015 року (а.с. 7). Реєстрацію права власності за [PERSON] на спірну квартиру проведено на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 15.07.2015 року Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с. 6). Крім того, на підставі розпорядження Броварської районної державної адміністрації № 376 від 01.03.2010 року на ім?я [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, що розташована у Київській області, Броварському районі, на території Зазимської сільської ради, кадастровий номер 32212828000:02:004:0245 (а.с. 9). Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України та ЦК України зокрема, в частині щодо права особистої приватної власності на майно, яке набуте під час шлюбу, спільної сумісної власності подружжя, здійснення останнім цього права, способів та порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно частини першої статті 21 СК України шлюб - сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до частини першої статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Згідно з частиною першою статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 2 статті 60 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело та час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 Цивільного кодексу України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Такий правовий висновок викладений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17. Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, звернувшись до суду із відповідною заявою, в тому числі і обставини придбання спірного майна за рахунок спільних коштів подружжя у період зареєстрованого шлюбу. За встановлених обставин, суд надходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved