Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який обґрунтовує тим, що він має у приватній власності будинок [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку садибного типу з надвірними спорудами від 8 лютого 1992 року, зареєстрованого в реєстрі за №122. У цьому будинку зареєстрована [PERSON] дочка позивача, проте не проживає з березня 2018 року, а також відмовляється в добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку, і ця обставина перешкоджає вільному володінню, користуванню та розпорядженню позивачем його власністю, у зв`язку з чим просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а судові витрати покласти на нього. Позивач в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про підтримання позову, справу просив розглядати у його відсутність, проти заочного рішення не заперечував (а.с.25). Відповідач повторно в судове засідання не з`явилася, заяв про розгляд справи за її відсутності та відзиву не подавала, в силу ч.7 ст.128, ч.4 ст.130 ЦПК України вважається такою, що повідомлена належним чином про час і місце судового засідання (а.с.28,29,33). Враховуючи зазначене, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню зважаючи на таке. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , позивач у справі, є власником будинку [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку садибного типу з надвірними спорудами від 8 лютого 1992 року, зареєстрованого в реєстрі за №122 (а.с.7-10). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Новослобідської сільської ради Конотопського району Сумської області №258 від 12 жовтня 2021 року в будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , а також його дочка [PERSON] (а.с.11,12). Комісійним актом від 18 жовтня 2021 року, засвідченим депутатом Мазівського старостинського округу, зафіксовано той факт, що в будинку [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , яка з 20 березня 2018 року за вказаною адресою не проживає (а.с.13). В силу ч.1\~ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї та інших осіб. Відповідно до ч.2\~ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~передбачено, що судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. У постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК України;\~ст.405 ЦК України). Статтею 55 Конституції України\~передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, оскільки як член сім`ї власника будинку відповідач понад чотири роки у вказаному будинку не проживає, докази поважності причин її відсутності у справі відсутні, тому її слід визнати такою, що втратила право користування цим житлом.

Outcome: approved