Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, орган опіки та піклування Солом`янського району м. Києва про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] відносно їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з січня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття, стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з січня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати стягнути пропорційно з відповідачів на користь позивача. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є відповідачі у справі. [PERSON] є дочкою позивача, а малолітній [PERSON] відповідно онуком позивача. Відповідачі разом з сином мешкали за адерсою місця реєстрації [PERSON] у м. Києві. При відвідуванні дочки та онука у Києві позивач неодноразово бачила, що дитина перебуває у незадовільних умовах: дитина була брудна та недоглянута, була відсутні приготована їжа та продукти харчування. Відповідачі ведуть аморальний спосіб життя, вживають наркотичні засоби, залишали дитину на тривалий час одного без нагляду дорослих. З жовтня 2021 року дитина проживає разом з позивачем у м. Запоріжжя, при цьому відповідачі жодного разу сина не відвідали, допомогу на його утримання не надавали, його життям та здоров`ям не цікавилися. Відповідачі свідомо ухиляються від виконання батьківських обов`язків, не приймають жодної участі у вихованні, розвитку, лікуванні дитини, навіть не бажають спілкуватися з сином. Відповідачі не працюють, є наркозалежними особами, ведуть асоціальний спосіб життя. Таким чином, відповідачі тривалий час не виявляють батьківської турботи та не піклуються про фізичний та духовний стан сина. При цьому позивач не створювала жодних перешкод у спілкуванні з дитиною. Сторони та треті особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Відповідачі причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали. Від представника позивача адвоката Байда М. О. на електрону адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі сторін спираючись на матеріали справи. У зв`язку з обстрілами м. Запоріжжя заявлені свідки виїхали за межі міста та їх участь у судовому засіданні є неможливою. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у справі, суд прийшов до наступних висновків. [INFO] народився [PERSON] , матір`ю дитини зазначено[PERSON] , батьком дитини - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] . Позивач у справі є матір`ю [PERSON] , та бабусею малолітнього [PERSON] . Згідно копії наказу №498 від 04.05.2022 року начальника служби (управління) у справа дітей Запорізької міської ради, малолітнього [PERSON] тимчасово влаштовано в родину [PERSON] . Відповідно до копії відповіді Солом`янського управління поліції ГУНП у м. Києві на адвокатський запит №173-А/125/55/05-22 від 04.07.2022 року [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 187 КУпАП (порушення правил перебування під адміністративним наглядом) та за ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство). Крім того. встановлено, що [PERSON] неодноразово затримувався працівниками поліції за вчинення крадіжок. притягався до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 185 КК України, та ч. 1 ст. 309 КК України. Інформації щодо притягнення до адміністративної чи кримінальної відповідальності [PERSON] немає. Згідно характеристики, наданої Солом`янським управління поліції ГУНП у м. Києві від 05.07.2022 року в ході проведеної перевірки [PERSON] за місцем проживання, шляхом опитування мешканців будинку [ADDRESS] , вона характеризується посередньо, громадський порядок не порушує, з сусідами не конфліктує.Скарги на [PERSON] до Солом`янського управління поліції ГУНП у м. Києві не надходили. Згідно характеристики, наданої Солом`янським управління поліції ГУНП у м. Києві від 05.07.2022 року в ході проведеної перевірки [PERSON] за місцем проживання, шляхом опитування мешканців будинку [ADDRESS] , вона характеризується посередньо, громадський порядок не порушує, з сусідами не конфліктує. По обліках в Солом`янському відділі поліції [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил перебування від адміністративним наглядом за ч. 2 ст. 187 КУпАП, дрібне хуліганство за ч. 1 ст. 173 КУпАП, а також притягувався 01.02.2021 року до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 185 КК України за вчинення крадіжки, 07.07.2010 року за ч. 1 ст. 309 КК України за зберігання наркотичних засобів. Згідно відповіді Запорізького районного управління поліції від 15.08.2022 року на адвокатський запит, у період часу з серпня 2021 року по серпень 2022 року [PERSON] до адміністративної відповідальності не притягувалася, скарг, заяв щодо неналежного виконання батьківських обов`язків до органів поліції не надходило. Відносно [PERSON] були внесені відомості до ЄРДР№1201808005000056 від 16.02.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 т. 185 КК України. Ухвалою суду від 18.05.2022 року орган опіки та піклування Солом`янського району м. Києва державної адміністрації було зобов`язано надати висновок щодо доцільності або не доцільності позбавлення батьківських прав. Ухвала суду про надання висновку органом опіки та піклування виконана не була. 21.09.2022 року від заступника голови Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації надійшов лист що вони просять покласти відповідальність за надання відповідного висновку на орган опіки та піклування за фактичним місцем проживання дитини. 13.10.2022 року від начальника служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації надійшов лист, що вони просять покласти відповідальність за надання відповідного висновку на орган опіки та піклування за фактичним місцем проживання дитини. Згідно копії відповіді начальника служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 05.08.2022 року, наданої позивачу на її запит, представникам служби не вдалося провести обстеження умов проживання батьків дитини [PERSON] , оскільки на телефоні дзвінки [PERSON] не відповідає, на виклик до служби для узгодження дати та часу обстеження батьки не з`явилися. У судовому засіданні 20.09.2022 року [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її дочкою. Після одруження дочка переїхала проживати до чоловіка у Київ, потім періодично повертала до Запоріжжя. Подружжя [PERSON] вживають наркотичні засоби, ведуть асоціальний спосіб життя. Останні півтора року її дочка вживає наркотики дуже активно, зникає на тривалий час, дзвонить лише коли потрібні гроші. Коли [PERSON] проживав з батьками, позивач намагалася їм допомагати, постійно надавала кошти дочці на утримання онука, незважаючи на складні стосунки з дочкою, яка в останній приїзд додому обікрала позивачку. Відповідачі не приділяли належної уваги дитині, хлопчик був постійно брудний та голодний, у квартирі як правило не було продуктів харчування. Дитина не відвідувала дитячий садочок, періодично на тривалий час залишалася без нагляду дорослих. Онука вона забрала з Києва до Запоріжжя після дзвінка відповідача [PERSON] , який повідомив що [PERSON] в черговий раз зникла, не поверталася додому останні два тижні, а він не бажає доглядати за сином. Позивачка у той же день поїхала до Києва, там застала брудного та голодного [PERSON] , матері вдома не було. Батько дитини просив позивачку забрати хлопчика зовсім, бо він хворий та не може доглядати навіть себе (проблеми з ногами, майже не пересувається по квартирі), а мати покинула дитину на нього. Відповідачі [PERSON] не дзвонять, інколи дитина просить набрати номер телефон батька, він з ним трохи спілкується. З матір`ю хлопчик відмовляється розмовляти категорично, а дочка позивачці дзвонить просити грошей, про сина не питає взагалі. Коштів на утримання дитини відповідачі не надають. Після початку війни відповідачі свою поведінку не змінили, навіть не цікавилися, чи перебуває дитина у безпеці, чи потребує вона допомоги. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з п. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. П. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. П. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHURv. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. 1, 2 ст. 155 СК України). Ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1). Виходячи з тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, позбавлення батьківських прав з підстав ухилення одного із батьків від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Згідно із роз`ясненнями, викладеними у пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійний характер, коли кожен, так і в сукупності, можна розцінити як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У судовому засіданніпозивач повідомив, що відповідачі не приймають участі у вихованні дитини, є наркозалежними особами, ніякої цікавості щодо розвитку дитини, її навчання та виховання не виявляють, матеріально дитину не утримують. В умовах воєнного стану, враховуючи постійні ракетні обстріли м. Запоріжжя та близькість зони бойових дій, існуючий ризик для життя та здоров`я дитини, відповідачі не цікавляться ні його місцем перебування, ні станом здоров`я, ні умовами поживання. На думку суду, відповідачі свідомо нехтують своїми обов`язками щодо виховання дитини, покинулисина на виховання бабусі, не виявляють до нього батьківської турботи та не мають наміру змінювати свою поведінку на краще, фактично самоусунулися від виконання батьківських обов`язків. Враховуючи постійний характер винної поведінки відповідачів щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дитини, небажання щось змінити у відносинах із дитиною, наявність інформації про вживання наркотичних засобів, виходячи з інтересів дитини, з метою забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, що позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи, що наказом служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 04.05.2022 року малолітнього [PERSON] тимчасово влаштовано в родину [PERSON] , суд вважає можливим стягнути аліменти на утримання малолітнього на її користь.

Outcome: approved