Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника у червні 2022 року засобами поштового зв`язку звернулася до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 жовтня 2005 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 770. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що подружнє життя з відповідачем не склалося. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага. Більше шести років кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть та шлюбні стосунки не підтримують. Фактично сім`я припинила своє існування. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 червня 2022 року, у вказаній цивільній справі визначено головуючим суддею суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 29 червня 2022 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, натомість на електронну адресу суду її представником адвокатом Горобець Ю.В. подано клопотання, в якому вона просила розглядати справу без участі позивача та її представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, натомість через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої просив розглядати справу без його участі, проти позовних вимог не заперечував та просив їх задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 14 жовтня 2005 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) уклали шлюб, який зареєстровано Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 770 (а.с. 7зв.). Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 8-8зв.). Між позивачем та відповідачем відсутній спір про поділ майна та місце проживання спільних дітей, що проживають разом з матір`ю. Також, встановлено, що між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки, сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім`ї є протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивачем [PERSON] заявлено клопотання про відновлення її дошлюбного прізвища, суд вважає необхідним після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище позивача - « [PERSON] ». Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої сплачені позивачем судові витрати підлягають стягненню на її користь з відповідача.

Outcome: approved