Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Тивоненко Д.Р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, розмір позовних вимог якого у подальшому було змінено, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 05.05.2018 за № 317/734/18 з відповідача стягуються аліменти на утримання спільної неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, починаючи з 14.03.2018 і до досягнення дитиною повноліття. На виконанні у Вознесенівському ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного МУ МЮ (м. Дніпро) перебуває виконавчий лист від 18.06.2018 по вищевказаній цивільній справі, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 56615433. За розрахунком державного виконавця, який здійснює примусове виконання зазначеного рішення суду, за відповідачем нараховано заборгованість по аліментам за період з грудня 2018 року по серпень 2021 року у розмірі 75\~041,13 грн. (з урахування зменшення позовних вимог). Відповідач частково сплачував аліменти, проте у нього наявна заборгованість з їх оплати. Посилаючись на зазначені обставини, враховуючи, що відповідач ухиляється від обов`язку сплачувати стягнуті за судовим рішенням аліменти, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) у розмірі 75\~041,13 гривень, та судові витрати на професійну правничу допомогу. 18.10.2021 ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів залишено без руху. 25.10.2021 від представника позивача [PERSON] адвоката Тивоненко Д.Р. надійшла заява про усунення недоліків на виконання ухвали судді від 18.10.2021. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2021 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, у порядку спрощеного позовного провадження, та призначено у справі судове засідання. 17.01.2022 від представника відповідача [PERSON] адвоката Кошліченко Н.В. надійшло клопотання про зупинення провадження у вищезазначеній справі, до набрання законної сили судового рішення у справі ЄУН 317/734/18 (провадження № 4-с/317/5/2022) за скаргою [PERSON] на дії старшого державного виконавця Вознесенівського відділу ДВС Південно-Східного регіонального управління юстиції (м. Дніпро) Манделюк Д.П., яка знаходиться в провадженні Запорізького районного суду Запорізької області. Ухвалою суду від 17.01.2022 клопотання представника відповідача адвоката Кошліченко Н.В. про зупинення провадження у справі задоволено. Провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів - зупинено, до набрання законної сили судового рішення у справі ЄУН 317/734/18 (провадження № 4-с/317/5/2022) за скаргою [PERSON] на дії старшого державного виконавця Вознесенівського відділу ДВС Південно-Східного регіонального управління юстиції (м. Дніпро) Манделюк Д.П., яка знаходиться в провадженні Запорізького районного суду Запорізької області. 26.07.2022 від представника позивача [PERSON] адвоката Тивоненко Д.Р. надійшло клопотання про поновлення провадження у вищезазначеній цивільній справі. Ухвалою судді від 27.07.2022 поновлено провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів, та призначено судове засідання. 06.09.2022 на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від представника відповідача [PERSON] адвоката Кошліченко Н.В. надійшов відзив, згідно якого зазначено, як вбачається із розрахунку заборгованості від 13.07.2022 у виконавчому провадженні № 56615433 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів за період з 14.03.2018 по серпень 2021 року становить 75041,13 грн. (період, який зазначено у розрахунку заборгованості, доданому до позовної заяви), що на 26168,90 грн. менше, аніж заявлено позивачем при поданні позову за аналогічний період. Згідно розрахунку заборгованості, [PERSON] сплачував аліменти, хоча і у меншому розмірі, аніж визначено державним виконавцем, але регулярно, що свідчить про те, що [PERSON] не ухилявся від сплати аліментів, просто не мав змоги сплачувати їх у визначеному розмірі, оскільки мав нерегулярний неофіційний дохід. Крім того, державним виконавцем невірно розраховувалась сума аліментів, що підлягала сплаті, а саме була завищена на 19,5 %, що є досить значною різницею, також свідчить про те, що така велика сума заборгованості зі сплати аліментів у понад 100 000 грн. виникла через помилку державного виконавця, що виключає вину у діях [PERSON] у виникненні такого розміру заборгованості. Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 13.07.2022, станом на червень 2022 року заборгованість складає 101\~210,03 грн. при цьому, останній платіж за даними державного виконавця січень 2022 року. 12.03.2022 [PERSON] був мобілізований до Збройних Сил України на підставі Указу Президента № 69/2022 від 03.03.2022 і по теперішній час проходить військову службу захищаючи Батьківщину, перебуваючи на передовій. Державний виконавець Вознесенівського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного регіонального управління юстиції (м. Дніпро) Манделюк Д.П. не встановлює джерела доходу [PERSON] та не виносить постанову про звернення стягнення на заробітну плату, грошове забезпечення боржника. [PERSON] не має доступу до мобільного зв`язку та інтернету, щоб самостійно сплачувати аліменти та заборгованість з їх сплати. Поведінка боржника [PERSON] підтверджує той факт, що він не ухилявся від сплати аліментів, сплачував їх добровільно та систематично щомісяця. Підставою для нарахування та стягнення пені за прострочення зі сплати аліментів обов`язковою умовою є наявність вини платника аліментів. [PERSON] проживає зі своїми батьками, непрацездатними батьками [PERSON] та [PERSON] , які є пенсіонерами. Розмір пенсії матері [PERSON] становить 1897,53 грн., а батька [PERSON] складає 2893,65 грн. Батьку [PERSON] у 2020 році було проведено хірургічне втручання - аорто- біфеморальне шунтування, у зв`язку із атеросклерозом артерій нижніх кінцівок, оклюзією клубових сегментів ліворуч, стеноз праворуч, оклюзією стегново-підколінного сегменту праворуч, стенозу ліворуч, XI лівої нижньої кінцівки 4 ст. Лікування за оперативне втручання коштувало понад 40000 грн., які [PERSON] вимушений був напозичати у родичів та знайомих, для оплати лікування та операцію. З таким діагнозом батьку [PERSON] постійно безперервно необхідно приймати ліки для підтримання стану здоров`я, тому як атеросклероз не виліковується, а потребує постійного медикаментозного профілактичного лікування. Пенсії батькам не вистачає на життя, тому [PERSON] також матеріально забезпечує ще і своїх батьків, які є непрацездатними. За таких обставин, за відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, враховуючи сімейний та майновий стан боржника [PERSON] підстав для стягнення пені за прострочення зі сплати аліментів немає. У зв`язку з вищевикладеним, просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. 14.09.2022 від представника позивача [PERSON] адвоката Тивоненко Д.Р. надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, оскільки згідно розрахунку борг по сплаті аліментів становить 75 041,13 грн., а розмір пені не може перевищувати 100% заборгованості, у зв`язку з чим, просить стягнути з [PERSON] пеню за несплату аліментів у розмірі 75 041,13 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Тивоненко Д.Р. позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Враховуючи заяву про зменшення позовних вимог, суду пояснив, що відповідачем та його представником не надано доказів того, що [PERSON] проживає разом з батьком, долучені відповідачем до справи документи не свідчать про відсутність обов`язку сплачувати аліменти. Також відсутні підстави для зменшення суми аліментів. Просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 75\~041,13 грн. та судові витрати у розмірі 16\~500,00 грн. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Кошліченко Н.В. зазначила, що [PERSON] сплачував аліменти частково, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем. Державним виконавцем невірно було нараховано розмір заборгованості зі сплати аліментів. На утриманні [PERSON] перебувають його батьки, яких він також утримує. Батько [PERSON] захворів і потрібно було сплачувати кошти за лікування. Не заперечує, що заборгованість потрібно сплачувати. Наразі [PERSON] проходить військову службу. Умислу та вини у його діях не має. Просить суд врахувати майновий та сімейний стан [PERSON] . У зв`язку з чим просить зменшити розмір пені до 10\~000,00 грн., у задоволенні розміру правової допомоги просить відмовити у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, проаналізувавши зібрані та досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30 жовтня 2008 року, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 767, [INFO] народилася: [PERSON] , батьками якої, є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 22.06.2015 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 03.07.2015 (а.с. 7-8). Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 05.05.2018 стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) батька, щомісяця, починаючи з 14.03.2018 та до досягнення дитиною повноліття але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішення набрало законної сили 05.06.2018 (а.с. 8 обор. сторона - 9). На підставі рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 05.05.2018 судом було видано відповідний виконавчий лист № 317/734/18, який перебуває на примусовому виконанні у Вознесенівському відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), виконавче провадження № 56615433. Згідно із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 14.09.2021, складеним державним виконавцем у виконавчому провадженні № 566615433, загальна сума заборгованості зі сплати відповідачем [PERSON] аліментів за виконавчим листом № 317/734/18 за період з грудня 2018 року по серпень 2021 року становить 104 896,86 гривень, який обраховано, виходячи із середньомісячної заробітної плати у кожному місяці вказаного періоду. (а.с. 10 обор. сторона -11). У позові наведено розрахунок заборгованості неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, за її розрахунками за період з грудня 2018 року по серпень 2021 року сума неустойки, яку відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача складає 104 896,86 гривень. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 27.05.2022 визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного регіонального управління юстиції (м. Дніпро) Манделюка Дениса Петровича щодо складання розрахунку заборгованості від 16.08.2018, 14.09.2021, 16.11.2021 без номерів, по виконавчому провадженню № 56615433. Скасовано розрахунки заборгованості, складені державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного регіонального управління юстиції (м. Дніпро) Манделюка Дениса Петровича від 16.08.2018, 14.09.2021, 16.11.2021 без номерів по виконавчому провадженню № 56615433. Зобов`язано державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного регіонального управління юстиції (м. Дніпро) Манделюка Дениса Петровича здійснити по виконавчому провадженню № 56615433 перерахунок заборгованості за період з 14.03.2018 по жовтень 2021 року включно та здійснювати в подальшому, застосувавши показники середньої заробітної плати для даної місцевості (регіону) з врахуванням вимог пункту 13 Постанови Кабінету Міністрів України № 146 від 26.02.1993 року «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Визнано неправомірними дії начальника Вознесенівського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного регіонального управління юстиції (м. Дніпро) Сулакова Едуарда щодо відмови в задоволенні клопотань представника боржника [PERSON] від 25.11.2021 про перерахунок заборгованості по виконавчому провадженню № 56615433. (а.с.47-54). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 13.07.2022 складає 101\~210,03 грн., а за період з грудня 2018 року по жовтень 2021 року борг становить 75\~041,13 грн. Правильність розрахунку розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, наданого позивачем, сторонами не оспорювалось. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частинами першою, другою статті 196 СК України в редакції, чинній на момент вирішення спору, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) викладені правові висновки про порядок нарахування пені за прострочення аліментів. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у цивільній справі № 661/905/19 неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. У Сімейному Кодексі України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Представник відповідача не заперечує того, що у боржника, на момент звернення до суду з позовом, існує заборгованість зі сплати аліментів. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина 9 статті 7 СК України). Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Доводи представника відповідача про те, що на утриманні [PERSON] перебувають батько та матір, та те, що лише він їх забезпечує матеріально, суд не бере до уваги, при встановленні його провини щодо існуючої заборгованості зі сплати аліментів, оскільки не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували дані обставини. Надані копії квитанцій про сплату грошових коштів за медичні препарати за лікування батька відповідача, не є доказом того, що саме [PERSON] їх сплачував. Законодавство покладає на особу зобов`язання своєчасно та в повному обсязі сплачувати аліменти, при цьому, якщо аліменти стягуються за рішенням суду, то невиконання чи неналежне виконання такого обов`язку має негативні наслідки у вигляді додаткової відповідальності. Вина у сімейних правовідносинах характеризується тим, що особа усвідомлювала протиправність своєї поведінки, передбачала або повинна була передбачати настання шкідливого результату, бажала його настання або відносилась до нього байдуже. Форма вини не має принципового значення у сімейних правовідносинах. Саме на платника аліментів покладається обов`язок довести, що заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банківськими установами, наявністю форс-мажорних обставин тощо. В інших випадках застосовується презумпція вини платника аліментів у виникненні заборгованості по сплаті аліментів, а стягнення пені за весь час прострочення стає невідворотним. Отже, враховуючи вищевикладене, вважаю, що представником відповідача не доведено, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини або умислу та що він вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання. Рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини відповідачем у встановленому законом порядку не оскаржувалося, отже він погодився з даним розміром аліментів. Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачені випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Підстав для звільнення відповідача від сплати неустойки, суд не вбачає, відповідачем не надано належних та допустимих доказів відсутності своєї вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів, що виключало б покладення на нього відповідальності у формі пені. З розрахунку заборгованості також вбачається, що відповідач здійснював часткове погашення заборгованості по аліментам. Відповідно до ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Вимога справедливості, добросовісності та розумності сімейного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у сімейних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного сімейного права або інтересу. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність права у позивача на стягнення неустойки за прострочення сплати відповідачем аліментів на спільну дитину. Визначаючи розмір неустойки (пені), що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача, суд виходив з наступного. Згідно зі ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. З урахуванням того, що відповідач має нерегулярний неофіційний дохід, надає матеріальну допомогу своїм непрацездатним батькам, частково сплачував аліменти, суд доходить висновку про можливість зменшення розміру неустойки за період з 02 грудня 2018 року по 05 жовтня 2021 року. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача пеня за прострочку сплати аліментів у розмірі 25\~000,00 грн. У позовній заяві позивач просить вирішити питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1-6 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Позивачем надано суду належні докази надання адвокатських послуг та понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а саме: договір № 04/10 про надання професійної правничої допомоги від 04 жовтня 2021 року, укладений між [PERSON] та адвокатом адвокатського бюро «Данила Тивоненка «Пріоритет», в особі керуючого Тивоненка Д.Р., який діє на підставі статуту, перелік та вартість послуг за договором від 05.10.2021; акт № 1 наданих послуг від 11.10.2021, акт №3 від 13.09.2022, які містять найменування і вартість послуг, виконаних адвокатом. Отже,

Outcome: partial