Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

22 липня 2022 року представник позивача [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, згідно якого просив визначити позивачеві, [PERSON] додатковий строк в 2 місяці, відлік якого починати з дня набрання законної сили рішенням суду, для подачі заяви про прийняття спадщини після [PERSON] , яка померла в с. Дударків [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить Ѕ частка у праві спільної часткової власності на квартиру в [ADDRESS] . За життя спадкодавець заповіт не склала. На день смерті разом з [PERSON] був зареєстрований її колишній чоловік - [PERSON] , батько позивача. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті спадщину прийняв позивач. До нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] позивач не звертався, оскільки не міг надати нотаріусу свідоцтво про розірвання шлюбу між батьками і підтвердити факт родинних відносин. Проте, на даний час позивач відшукав свідоцтво про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . З цих підстав позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх спадкових прав. Ухвалою суду від 25 липня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 06 вересня 2022 року ухвалою суду підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, натомість представник позивача подав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, позовні вимоги повністю підтримав та просив задовольнити. Від відповідача Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області надійшов лист, відповідно якого при вирішенні позову покладається на думку суду та просить справу слухати без участі їхнього представника. Дослідивши подані заяви, матеріали цивільної справи та наявні в ній докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Приписами ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обґрунтовуючи судове рішення, суд також приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року (серія А, № 303А, п. 2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Бориспільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) 25 червня 2022 року. Родинні відносини між позивачем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 31 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бобровицького районного управління юстиції (повторно) та копією свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] виданого 03 лютого 1989 року Відділом РАЦС райвиконкому м. Бориспіль. Після розірвання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із Ѕ частка у праві спільної часткової власності на квартиру в [ADDRESS] , яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло за № [NUMBER] від 28 грудня 1994 року. За життя [PERSON] заповіт не склала. На день її смерті у вказаній квартирі був зареєстрований колишній чоловік - [PERSON] , що підтверджується довідкою виданою Пристоличною сільською радою Бориспільського району Київської області за № 02-16/1617 від 22.06.2022 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області 14 лютого 2012 року. Після його смерті спадщину на Ѕ частку у праві спільної часткової власності на квартиру в [ADDRESS] прийняв його син, позивач по справі [PERSON] . Наведене підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 грудня 2012 року. З листа Другої бориспільської державної нотаріальної контори від 22.07.2022 року за № 544/01-16 вбачається, що спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не відкривалась. Нотаріусом було рекомендовано звернутися до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини у зв`язку з пропуском строк. Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починає-ться з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1222, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 ЦК України). Відповідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст.1268 ЦК України). Частиною 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Таким чином, відповідно до наведених вище положень цивільного законодавства України для набуття прав щодо вступу в спадщину, на спадкоємця покладається вимога подати відповідну заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк. Позивач у термін, встановлений ст. 1270 ЦК України, не звернувся до нотаріальної контори за оформленням та отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом. Поважними причинами пропуску строку визначеного для прийняття спадщини позивач зазначає те, що не міг знайти свідоцтво про розірвання шлюбу між його батьками для підтвердження родинних відносин, оскільки мати позивача змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Проте, зараз свідоцтво про розірвання шлюбу між його батьками знайдено. З огляду на викладені обставини, суд вважає, що позивач з поважних причин пропустив строк, встановлений законом для прийняття спадщини. Крім того, суд вважає, що оскільки спадкова справа до майна померлої [PERSON] не відкривалася, спадщина ніким не прийнята, інші спадкоємці не встановлені, заяв про відмову від спадщини позивач не подавав, спадщина не визнана судом відумерлою, в інший спосіб, крім як звернутися до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та відновити своє порушене право позивач не може. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю 2 (два) місяці. На підставі викладеного та

Outcome: approved