Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

у квітні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив визнати недійсним комплексний договір про надання банківських послуг № 26255026669604-КР від 31.12.2015 року, укладений між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 13.09.2012 року між сторонами укладено договір № 26259926669603-ПК про відкриття поточного рахунку фізичній особі, операції за якими можуть здійснюватись з використанням спеціального платіжного засобу - платіжної картки та надання овердрафту за цим рахунком. За умовами вказаного договору [PERSON] отримав платіжну картку, поповнюючи її та проводячи платежі за дебетовою схемою. У 2018 році з вказаної картки почали зникати грошові кошти, у зв?язку із чим [PERSON] звернувся із письмовим запитом до банку. Листом від 25.07.2019 року банк повідомив позивача про те, що 31.12.2015 року між сторонами укладено договір про надання банківських послуг № 26255026669604-КР, за яким позивач отримав кредитну картку з лімітом у розмірі 1 000 000 грн., фактично уклавши кредитний договір. Позивач зазначає, що договір про надання банківських послуг № 26255026669604-КР від 31.12.2015 року є недійсним, оскільки такий договір позивач не підписував та волі на його укладення на виражав. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06.04.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (т. 1 а.с. 12). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.06.2020 року зобов?язано посадових осіб АТ «Банк Кредит Дніпро» надати Голосіївському районному суду м. Києва оригінал комплексного договору про надання банківських послуг № 26255026669604-КР від 31.12.2015 року (т. 1 а.с. 21). 18.09.2020 року до суду надійшли письмові пояснення від представника відповідача, в яких останніх заперечив недійсність оспорюваного договору, зазначивши, що позивач особисто поставив свій підпис на вказаному договорі. за період користування карткою, виданою згідно оспорюваного договору позивачем неодноразово використовувались кредитні кошти. представник відповідача зазначає, що звернення до суду з даною позовною заявою є спробою позивача уникнути виконання зобов?язань за укладеним кредитним договором та повернення заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання позивачем умов кредитного договору (т. 1 а.с. 34-36). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.09.2020 року у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта (т. 1 а.с. 108-109). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.02.2021 року провадження у справі поновлено (т. 1 а.с. 154). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.02.2021 року у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта (т. 1 а.с. 158-159). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.06.2021 року провадження у справі поновлено (т. 1 а.с. 180). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 31.08.2021 року у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта (т. 1 а.с. 195-197). 12.01.2022 року до суду надійшов висновок експертів за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 21.12.2021 року № 29441/29442/21-32 (т. 1 а.с. 215-233). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.01.2022 року провадження у справі поновлено (т. 1 а.с. 244). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.09.2022 року закрито підготовче провадження (т. 2 а.с. 62). В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов. Представник відповідача в судовому засіданні не визнала позовні вимоги та заперечувала проти їх задоволення. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 31.12.2015 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено комплексний договір про надання банківських послуг № 26255026669604-КР, згідно умов якого [PERSON] отримав кредитну картку, на яку встановлено кредитний ліміт у сумі 1 000 000 грн. Проценти, комісії та платежі нараховуються банком згідно діючих тарифів з обслуговування кредитних карток з пільговим періодом (т. 1 а.с. 7). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає про недійсність комплексного договору про надання банківських послуг № 26255026669604-КР від 31.12.2015 року, оскільки заперечує справжність свого підпису на ньому. Частиною першою статті 626 Цивільний кодекс України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Підпунктом 2 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Підставою недійсності правочину згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до частин 1-3, 5, 6 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Отже, угода може бути визнана недійсною лише з підстав, передбачених законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд встановлює наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угоди недійсною. За приписами ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Отже, заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків. Вирішуючи спори про визнання правочинів (договорів) недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 31.08.2021 року у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта. На вирішення експертизи поставлено наступне питання: «Чи виконано підпис в графах «підпис клієнта» і « [PERSON] » у інформації про умови кредитування, паспорті споживчого кредиту та комплексному договорі про надання банківських послуг № 26255026669604-КР від 31.12.2015 р., а також рукописний текст «1 000 000 грн.» особисто [PERSON] чи іншою особою?»(т. 1 а.с. 195-197). 12.01.2022 року до суду надійшов висновок експертів за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 21.12.2021 року № 29441/29442/21-32 (т. 1 а.с. 215-233). Відповідно до вказаного висновку експертів, підписи від імені [PERSON] , які містяться: - у графах «підпис клієнта (власника рахунку) ____» та « [PERSON] ___» у комплексному договорі про надання банківських послуг № 26255026669604-КР (опитувальник) від 31.12.2015 р.; - у графі «31.12.2015 р. _____ ( [PERSON] ) в Інформації про умови кредитування від 31.12.2015 року»; - у графі «Підпис споживача:____» у паспорті споживчого кредиту від 31.12.2015 року - виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів. Підписи від імені [PERSON] , які містяться: - у графах «підпис клієнта (власника рахунку) ____» та « [PERSON] ___» у комплексному договорі про надання банківських послуг № 26255026669604-КР (опитувальник) від 31.12.2015 р.; - у графі «31.12.2015 р. _____ ( [PERSON] ) в Інформації про умови кредитування від 31.12.2015 року»; - у графі «Підпис споживача:____» у паспорті споживчого кредиту від 31.12.2015 року - виконані [PERSON] . Рукописні записи: - «1 000 000,00 один мільйон гривень» у графі «параметри кредиту»: бажана (max) сума, валюта:___» у комплексному договорі про надання банківських послуг № 26255026669604-КР (опитувальник) від 31.12.2015 р.; - «1 000 000,00» в графі «сума кредиту» в інформації про умови кредитування від 31.12.2015 року, - виконані [PERSON] . Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є найважливішою складовою принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України. Врахувавши те, що на обґрунтування своїх позовних вимог позивач не надав суду належних та допустимих доказів, не довів їх переконливість, а також не довів наявності обставин, на які посилався як на підставу своїх вимог, зокрема, того, що не підписував оспорюваний правочин, а так само відсутність вільного волевиявлення на його укладення, суд надходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. За вказаних обставин, суд надходить до висновку про недоведеність позовних вимог, у зв?язку із чим у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed