Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

Харківська міська рада звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: державний реєстратор Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоніцевської селищної ради Луценко Павло Геннадійович, про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії. Вимоги позову позивач обґрунтовує тим, що в ході проведення заходу самоврядного контролю Інспекцією з благоустрою Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, згідно направлення для проведення перевірки благоустрою міста від 23.09.2020 року за №5-Н, здійснено перевірку благоустрою міста Харкова за адресою проспект Незалежності, 5. Перевіркою встановлено, що житловий будинок «Жилий будинок «Червоний промисловець» по [ADDRESS] є пам`яткою містобудування та архітектури місцевого значення, охоронний №7263-Ха, прийнятий на облік рішенням Харківського обласного виконавчого комітету від 30.04.1980 за №334. На об`єкті (елемент) благоустрою, а саме на фасаді будинку [ADDRESS] , з боку двора зазначеного будинку на 5 поверсі, де розташовується квартира [ADDRESS] , проведені роботи зі зміни фасаду, а саме над вказаною квартирою самочинно виконувались будівельні роботи з надбудови 6-го поверху. За результатами перевірки видано припис №5-П від 23.09.2020 про усунення порушення держаних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, Правил благоустрою міста Харкова з вимогою негайно зупинити проведення робіт. Актом перевірки благоустрою міста Харкова №5-А від 05.10.2020, встановлено факт порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів, зокрема, Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та Правил благоустрою м. Харкова, а саме: по [ADDRESS] проводяться будівельні роботи з добудови додаткового 6-го поверху над кв. [ADDRESS] , яка розташована на 5-му поверсі вказаного будинку. На момент проведення перевірки не представлено документ, що надає право на виконання будівельних робіт, паспорт опорядження фасаду. Під час виходу на місце щодо перевірки виконання вимог припису №5-П від 23.09.2020 встановлено, що вимоги зазначеного припису не виконано, він є чинним, у судовому порядку не оскаржувався. Квартира [ADDRESS] загальною площею 142, 8 кв.м., житловою площею 25,4 кв.м. належить [PERSON] на підставі договору - купівлі продажу від 03.03.2017 року, серія та номер 534, довідки від 22.04.2019, серія та номер 238, виданої ТОВ «Харківське міське бюро нерухомості». Державним реєстратором, приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Гуменною Л. П., 03.03.2017 року було прийнято рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно (з відкриттям розділу) та зареєстровано право власності за відповідачем на квартиру [ADDRESS] . В подальшому 26.04.2019 року державним реєстратором КП «Постачальник послуг» Солоніцевської селищної ради Луценком П. Г. прийнято рішення про реєстрацію змін до права власності та на підставі Довідки від 22.04.2019, виданої ТОВ «Харківське міське бюро нерухомості», внесено відомості до реєстру (без відкриття розділу) і здійснено реєстрацію змін площі квартири [ADDRESS] : загальна площа 69,5 кв.м, житлова 44,8 кв.м змінено на загальну площу 142, 8 кв. м та житлову площу 25.5 кв.м. Згідно матеріалів архівної інвентаризаційної справи №283352 на квартиру [ADDRESS] , отриманих від Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», зазначена квартира згідно експлікації до плану житлового дому літ. «А-6» про [ADDRESS] , станом на дату проведення інвентаризації 26.01.2017 року, складається з: приміщень №№ 1-11, а загальна площа квартири складає 69,5 кв. м. Тобто, дані зазначені в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо спірної квартири, станом на день подання позову не відповідають експлікації приміщень квартири [ADDRESS] , що міститься в матеріалах архівної інвентаризаційної справи №283352. Будь-яких документів дозвільного характеру стосовно об`єкта будівництва за вказаною адресою до Інспекції не надходило. Департаментом містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації також не розглядалася і не погоджувалася науково-проектна документація на проведення будь-яких робіт на фасаді квартири [ADDRESS] та не надавався дозвіл на їх проведення. Будь-які рішення постійно діючої комісії з питань самочинного будівництва Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради стосовно вказаного об`єкту за вищезазначеною адресою не приймалися. На думку позивача, виконані будівельні роботи з надбудови 6-го поверху над квартирою [ADDRESS] , пов*язані зі зміною фасаду, свідчать про самочинне будівництво, здійснене з порушенням вимог діючого законодавства, яке регулює архітектурно-будівельну діяльність. У зв*язку з чим право власності на вказаний реконстуйований об*єкт зареєстровано всупереч вимогам чинного законодавства України, тобто, без попереднього прийняття такого об`єкта в експлуатацію. Внаслідок зазначених вище порушень позивач звернувся до суду та просить суд: 1) скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Луценка П.Г. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (без відкриття розділу) індексний номер 46670489 від 26.04.2019 р., яке стало підставою для реєстрації в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно змін площі квартири [ADDRESS] : загальна площа 69,5 кв.м, житлова 44,8 кв.м змінено на загальну площу 142,8 кв. м та житлову площу 25.5 кв.м.; 2) зобов`язати [PERSON] здійснити за власний рахунок перебудову квартири [ADDRESS] та привести у стан, що існував до здійснення самочинного будівництва, а саме відповідно до поверхового плану та експлікації внутрішніх площ до плану житлового будинку літ. «А-6» по [ADDRESS] (інвентаризаційна справи № 283352), затвердженому Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради; 3) стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору. Представник позивача Харківської міської ради Швидкий О. В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву, який би відповідав вимогам статті 178 ЦПК України, чи будь-яких письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів, заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не надала. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: державний реєстратор Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоніцевської селищної ради Луценко Павло Геннадійович в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, письмових пояснень по суті позову до суду не подав. Суд, дослідивши доводи учасників справи, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до\~ст.31\~ЗУ «Про\~місцеве самоврядування\~в Україні»\~до відання\~виконавчих органів\~сільських,\~селищних,\~міських рад\~належать делеговані\~повноваження у\~галузі будівництва,\~зокрема:\~надання відповідно\~до закону\~містобудівних умов\~і обмежень\~забудови земельних\~ділянок; надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності"; здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу. Крім того, згідно з п.5 ч.2 ст.10 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень виконавчих органів сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою належить, зокрема, здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів. На виконання повноважень здійснення самоврядного контролю Інспекцією з благоустрою Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, згідно з направленням для проведення перевірки благоустрою міста Харкова від 23.09.2020 року за №5-Н, здійснено перевірку благоустрою міста Харкова за адресою: [ADDRESS] (а. с. 46). За результатами перевірки встановлено факт порушення Правил благоустрою території м. Харкова, тобто виконання робіт без відповідного дозволу. Видано припис №5-П від 23.09.2020 про усунення порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, Правил благоустрою території міста Харкова з вимогою негайного зупинення проведення робіт та повідомлення до 30.09.2020 року про результати розгляду припису (а. с. 47). Під час виходу на місце щодо виконання вимог припису №5-П від 23.09.2020 встановлено, що вимоги зазначеного припису не виконано. Вищевказаний припис є чинним, у судовому порядку не оскаржувався. Так, з Акту перевірки благоустрою міста Харкова №5-А від 05.10.2020 року щодо виконання вимог припису вбачається, що проведено перевірку фасаду квартири [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок «Жилий будинок «Червоний промисловець» по [ADDRESS] є пам`яткою містобудування та архітектури місцевого значення, охоронний №7263-Ха, прийнятий на облік рішенням Харківського обласного виконавчого комітету від 30.04.1980 року за №334. За результатами перевірки встановлено факт порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів, зокрема, Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та Правил благоустрою території м. Харкова, а саме: по [ADDRESS] проводяться будівельні роботи з добудови додаткового 6-го поверху над кв. [ADDRESS] , яка розташована на 5-му поверсі вказаного будинку, а саме - на рівні шостого поверху виконано зведення стін, віконні отвори заповнені металопластиковими вікнами, дах - металевий профлист, утворивши таким чином 2-й рівень вказаної вище квартири (орієнтовними розмірами 8x9 м., приблизною площею 70-72 кв.м.). На час виходу виконувались роботи з утеплення зовнішніх стін самочинної прибудови 6-го поверху (2-го рівня кв. 86) та вчиняються дії, що негативно впливають на архітектуру фасаду житлового будинку. Прибудинкова територія захаращена будівельними матеріалами, що є порушенням п.1 ч.1 ст. 16, п. 1, 2 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», п.5.7.1.1. та п.6.3.1. Правил благоустрою території м. Харкова, затверджених рішенням Харківської міської ради 16.11.2011 № 504/11 (зі мінами та доповненнями). На момент проведення перевірки не представлено документ, що надає право на виконання будівельних робіт, паспорт опорядження фасаду. Інформація про результати розгляду припису до інспекції не надходила. В реєстрі будівельної діяльності, розміщеному на офіційному вебсайті Держархбудінспекції України, який містить відповідну інформацію з травня 2011 року, відсутня інформація за вищевказаною адресою. Водночас, було встановлено, що [PERSON] , власником квартири [ADDRESS] , були виконані роботи на фасаді будинку квартири [ADDRESS] . Стосовно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення №5 від 05.10.2020 року за ст. 152 КУпАП (а. с. 48-50). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, квартира [ADDRESS] , належить [PERSON] (відповідачу) на підставі договору купівлі-продажу від 03.03.2017, р/№534 та довідки від 22.04.2019, р/№238, видавник ТОВ «Харківське міське бюро нерухомості». Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на рухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна №243665500 від 09.02.2021 року, державним реєстратором - приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Гуменною Любов Петрівною 03.03.2017 року було прийнято рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно (з відкриттям розділу), індексний номер 34132752, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1188411163101, та зареєстровано право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . В подальшому державний реєстратор Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоніцевської селищної ради Луценко Павло Геннадійович прийняв рішення про реєстрацію змін до права власності та вніс відомості до реєстру (без відкриття розділу), індексний номер рішення 46670489, яке стало підставою для реєстрації в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо квартири [ADDRESS] , змін площі квартири: загальна площа 69,5 кв.м, житлова 44,8 кв.м змінено на загальну площу 142, 8 кв. м. та житлову площу 25.4 кв.м. (а. с. 52-53). Судом дослідженими доказами також встановлено наступне: згідно матеріалів архівної інвентаризаційної справи №283352 на квартиру [ADDRESS] , отриманих від Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», зазначена квартира згідно експлікації до плану житлового дому літ. «А-6» про проспекту Незалежності, 5, складається з: приміщень № 1-11, а саме: № 1 коридор, загальною площею 10,9 кв.м.; №2 ванна, загальною площею 2, 8 кв.м; №3 уборна, загальною площею 1,1 кв.м.; №4 кухня, загальною площею 7,1 кв.м.; №5 жиле, загальною площею 20,2 кв.м.; №6 жиле, загальною площею 11, 8 кв. м.; №7 кладовка, загальною площею 0,5 кв.м; № 8 кладовка, загальною площею 0,5 кв.м; № 9 жиле, загальною площею 12,8 кв.м.; №10 кладовка, загальною площею 0,5 кв.м; № 11 кладовка, загальною площею 0,5 кв.м; а також балкону площею 5,2 кв.м. Загальна площа квартири складає 69,5 кв. м., станом на дату проведення інвентаризації 26.01.2017 року (а. с. 58-60). Отже, дані, зазначені в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не відповідають експлікації приміщень квартири [ADDRESS] , що міститься в матеріалах архівної інвентаризаційної справи №283352. Будь-яких документів дозвільного характеру стосовно об`єкта будівництва за вказаною адресою до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради не надходило, що підтверджується копією листа від 13.01.2021 року за №17/0/250-21 (а. с. 54). В Згідно з копією листа Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради від 15.01.2021 року за №166/0/605-21 будь-які рішення постійно діючої комісії з питань самочинного будівництва стосовно об`єктів самочинного будівництва за адресою: [ADDRESS] , не приймалися (а. с. 56). Звертаючись до суду із даним позовом, позивач зазначає, що дані, зазначені в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не відповідають експлікації приміщень квартири [ADDRESS] , що міститься в матеріалах архівної інвентаризаційної справи №283352, що перебуває в КП «ХМБТІ», що свідчить про вчинення самочинної реконструкції квартири шляхом надбудови 6 поверху над вказаною квартирою, та в подальшому прийняття протиправного рішення про реєстрацію змін до права власності та внесення відомостей до реєстру, відповідно до якого площа квартири збільшилась з 69,5 кв.м, до площі 142, 8 кв. м. Частинами 1, 2 статті 376 Цивільного кодексу України унормовано, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до ст.7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (надалі Закон), який встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності, управління у сфері містобудівної діяльності та архітектурно-будівельного контролю здійснюється, в тому числі, шляхом: - контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації; -\~надання (отримання,\~реєстрації),\~відмови у\~видачі чи\~анулювання (скасування)\~документів,\~що дають\~право на\~виконання підготовчих\~та будівельних\~робіт,\~прийняття в\~експлуатацію закінчених\~будівництвом об`єктів\~(крім\~анулювання (скасування)\~документів,\~що засвідчують\~прийняття в\~експлуатацію закінчених\~будівництвом об`єктів): виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю міських рад населених пунктів, які є адміністративними центрами областей - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1) та середніми (СС2) наслідками, розташованих у межах відповідних населених пунктів; центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду - щодо всіх об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із значними наслідками (СС3), розташованих у межах населених пунктів. Відповідно до частини 1 статті 1 Закону будівництво - це нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт об`єкта будівництва. Абзацем 2 частини 1 статті 4 Закону унормовано поняття об`єктів будівництва, до яких віднесено будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури (крім трубопроводів внутрішньогосподарських меліоративних систем). Правилами частини 1 статті 32 Закону України визначено, що клас наслідків (відповідальності) будівель і споруд (далі - клас наслідків) - це характеристика рівня можливої небезпеки для здоров`я і життя людей, які постійно або періодично перебуватимуть на об`єкті або які знаходитимуться зовні такого об`єкта, матеріальних збитків чи соціальних втрат, пов`язаних із припиненням експлуатації або з втратою цілісності об`єкта. Відповідно до частини 6 статті 32 Закону віднесення об`єкта до певного класу наслідків (відповідальності) здійснюється проектною організацією за погодженням із замовником будівництва. Разом з тим, частиною 5 статті 32 Закону визначено, що до класу значних наслідків (ССЗ) відносяться такі об`єкти, як пам`ятки культурної спадщини, визначені відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини», і вони не можуть бути віднесені до об*єктів класу незначних наслідків (СС1). Пунктом 1 частини 4 статті 31 Закону зазначено, що обов`язковій експертизі підлягають проекти будівництва об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) а значними (ССЗ) наслідками, - щодо додержання нормативів з питань санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, екології, охорони праці, енергозбереження, пожежної, техногенної, ядерної та радіаційної безпеки, міцності, надійності, довговічності будинків і споруд, їх експлуатаційної безпеки та інженерного забезпечення, у тому числі щодо додержання нормативів з питань створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення. Положеннями частини 1 статті 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що право на виконання підготовчих і будівельних робіт на об`єктах будівництва, що за класом наслідків належать до об`єктів з значними (ССЗ) наслідками, надається тільки після отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Аналогічна норма закріплена в пункті 5 Порядку виконання підготовчих і будівельних робіт, затвердженому Постановою КМУ від 13 квітня 2011 р. № 466 «Про деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» (надалі Порядок №466) та прийнятому на виконання вищезазначеного Закону. Під будівельними роботами розуміють роботи з нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту (пункт 2 Порядку №466). Згідно з частиною 2 статті 39 Закону та пункту 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. № 461 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідноси) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з значними (ССЗ) наслідками, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката. Крім того, як вбачається з копії листа Департаменту містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації від 12.01.2021 року за №01-04/46-2/77, будівля за адресою: [ADDRESS] , перебуває на державному обліку як пам`ятка містобудування та архітектури місцевого значення «Жилий будинок «Червоний промисловець», прийнята на облік рішенням виконавчого комітету Харківської обласної ради народних депутатів від 30.04.1980 року за №334 (зі змінами) та занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України наказом Міністерства культури та інформаційної політики від 04.06.2020 року №1883, охоронний №7263-Ха. Департаментом не розглядалася і не погоджувалася науково-проектна документація на проведення будь-яких робіт на фасаді квартири [ADDRESS] з дворової сторони будинку та не надавався дозвіл на їх проведення (а. с. 55). Згідно із частиною 1 статті 22 Закону України «Про охорону культурної спадщини» пам`ятки, їхні частини, пов`язане з ними рухоме та нерухоме майно забороняється зносити, змінювати, замінювати, перемішувати (переносити) на інші місця. Статтею 24 Закону України «Про охорону культурної спадщини» визначений порядок утримання та використання пам`яток культурної спадщини. Відповідно до цієї статті власник або уповноважений ним орган, користувач, зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно проводити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору. Використання пам`ятки повинно здійснюватися відповідно до режимів використання, встановлених органами охорони культурної спадщини, у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень пам`ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби. Статтею 26 Закону України «Про охорону культурної спадщини» визначено, що усі роботи щодо консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту, пристосування пам`яток місцевого значення здійснюються за наявності письмового дозволу органу виконавчої влади обласної, міської державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції, на підставі погодженої з ними науково-проектної документації, розробка якої здійснюється спеціалізованою організацією, що має відповідну ліценцію на виконання зазначеного виду робіт. Державні будівельні норми України А.2.2-14:2016 встановлюють вимоги до складу та змісту науково-проектної документації на збереження пам`яток культурної спадщини, що включає комплекс науково обґрунтованих заходів, спрямованих на забезпечення цілісності пам`ятки та її автентичності. Такі роботи щодо збереження пам*яток проводяться згідно з реставраційними нормами та правилами, погодженими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини. Будівельні норми та правила застосовуються у разі проведення робіт із збереження об`єкта культурної спадщини лише у випадках, що не суперечать інтересам збереження цього об`єкта. Отже, документація на проведення робіт на місці архітектурної пам*ятки погоджується місцевим органом охорони культурної спадщини (Департамент містобудування та архітектури Харківської обласної державної адмінстрації), до повноважень органу якого відповідно до п.п. 13,14 ч.1 ст.6 ЗУ «Про охорону культурної спадщини» належить, зокрема, надання дозволів на проведення робіт на пам`ятках місцевого значення (крім пам`яток археології), їхніх територіях та в зонах охорони; видання розпоряджень та приписів щодо охорони пам`яток місцевого значення, припинення робіт на пам`ятках, їхніх територіях та в зонах охорони, якщо ці роботи проводяться за відсутності затверджених або погоджених з відповідним органом охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених цим Законом дозволів або з відхиленням від них. Таким чином, діючим законодавством України визначено, що у разі зміни цілісності та автентичності пам`ятки архітектури місцевого значення, необхідно отримати для початку проведення будівельних робіт дозвіл на виконання таких робіт та в подальшому сертифікат для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Тобто, для зміни зовнішнього вигляду будівлі, яка знаходиться за адресою: проспект Незалежності, 5 у м. Харкові та є пам`яткою місцевого значення, необхідно отримати відповідний дозвіл органу виконавчої влади, до компетенції якого віднесене таке питання, на підставі погодженої з ним науково-проектної документації. Також, згідно з частиною 1 статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Департаментом не розглядалася і не погоджувалася науково-проектна документація щодо проведення будь-яких робіт на фасаді квартири [ADDRESS] з дворової сторони будинку та не надавався дозвіл на їх проведення. Отже, початок будівельної діяльності з боку відповідача на об`єкті, який розташований адресою: [ADDRESS] та який є пам`яткою місцевого значення, без погодження науково-проектної документації на проведення робіт є, на думку суду, є протиправним. Частиною 2 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Статтею 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що основними складовими вихідних даних для будівництва є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування. Згідно з копією листа Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради від 15.01.2021 року за №166/0/605-21 вихідні данні, а саме містобудівні умови та обмеження для проектування об`єктів будівництва по [ADDRESS] будь-яким юридичним або фізичним особам Департаментом не надавались, будь-які рішення постійно діючої комісії з питань самочинного будівництва стосовно об`єктів самочинного будівництва за адресою: [ADDRESS] , не приймалися (а. с. 56). З огляду на вищезазначені норми законодавства та встановлені обставини, суд доходить висновку, що відповідач здійснив будівництво 6-го поверху 2-го рівня квартири [ADDRESS] (орієнтовними розмірами 8x9 м) без отримання належного дозволу спеціально уповноваженого органу на проведення робіт на пам*ятці архітектури місцевого значення, що належить за класом наслідків (відповідальності) до об`єктів із значними (ССЗ) наслідками, тобто здійснив самочинне будівництво. Тобто, відповідачем, як замовником будівництва, виконано самовільне будівництво (реконструкція) над квартирою [ADDRESS] без отримання права на виконання даного виду будівельних робіт, що є порушенням вимог ст.ст. 34, 37, 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №466, пункту 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. № 461. Відповідно до статті 41 Конституції України, держава гарантує належне забезпечення захисту права власності на нерухоме майно, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно зі статтею 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За вимогами пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 925/1121/17, від 17.04.2019 у справі №916/675/15. Частиною 2 статті 3 Закону визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно з частиною 1 статті 5 Закону № 1952-IV у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень реєструються, зокрема, речові права та їх обтяження на житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Частиною 2 статті 5 вказаного Закону № 1952-IV визначено, що якщо законодавством передбачено прийняття з експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених ст. 31 цього Закону. Також, за загальним правилом ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності та нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. В силу вимог статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проведенню державної реєстрації прав на об`єкт будівництва має передувати прийняття його до експлуатації. Порядок прийняття об`єктів будівництва до експлуатації визначений статтею 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Об`єкт будівництва приймається до експлуатації після завершення будівельних робіт. Відповідно до Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466, будівельними роботами є роботи з нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту. Згідно ДБНА.2.2-3-2014, які встановлюють склад та зміст проектної документації на нове будівництво, реконструкцію, капітальний ремонт та технічне переоснащення будинків, будівель, споруд будь-якого призначення, їх комплексів або їх частин: реконструкція - це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення. Суд наголошує, що Постановою Кабінету Міністрів України №406 від 07.06.2017 затверджений Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, проте, у Примітках до цього Переліку зазначено, що дія цього переліку робіт не поширюється на об`єкти, що належать до пам`яток культурної спадщини. Таким чином, проведення будь-яких будівельних робіт на пам*ятці культурної спадщини (до якої відноситься будинок за адресою [ADDRESS] ) в розумінні норм діючого законодавства неможливо без отримання дозволу на їх виконання та об*єкт такого будівництва підлягає прийняттю в експлуатацію після завершення робіт з його зведення або реконструкції, у тому числі коли змінюються його геометричні розміри. Частиною 2 ст. 18 Закону № 1952-IV визначено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У частині обов`язку реєстрації права власності на ті об`єкти будівництва, які прийняті в експлуатацію (за винятком випадків, визначених ст. 31 Закону) Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 (далі Порядок №1127), відповідає вимогам Закону. Відповідно до п. 40 Порядку №1127 державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими законами України та цим Порядком. Згідно з п. 13 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №461, зареєстрована декларація або сертифікат є підставою для оформлення права власності на нього. Таким чином, ці два документи законодавець відносить до правовстановлюючих документів на нерухоме майно, визначених у п. 14 ч. 1 ст. 27 Закону № 1952-IV як «інші документи, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно». Крім того, в пункті 43 Порядку №1127 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна у результаті реконструкції такого об`єкта подаються: 1) документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт зареєстровано з Державному реєстрі прав); 2) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 3) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, реконструкція якого здійснювалася в результаті спільної діяльності). Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів. У такому разі державний реєстратор з використанням наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у режимі реального часу отримує з Єдиного реєстру документів відомості про документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, та перевіряє відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в зазначеному Реєстрі. Положення ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 43 Порядку №1127 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) не містять такого правовстановлюючого документа як довідка, на підставі якої здійснювалась би державна реєстрація права власності та/або проводилася реєстрація змін до права власності. Тобто, системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що для державної реєстрації права власності на новозбудований або реконструйований об`єкт, який пов*язаний з пам*яткою культурної спадщини, до державного реєстратора надається документ, що підтверджує прийняття такого об`єкта в експлуатацію як закінченого будівництвом об`єкта. З огляду\~на викладене,\~суд доходить\~висновку,\~що державний\~реєстратор Комунального\~підприємства «Постачальник\~послуг» Солоницівської\~селищної ради\~Луценко П.Г.\~не встановив\~належним чином\~відповідність заявлених\~прав і\~поданих документів\~вимогам законодавства,\~а також\~відсутність суперечностей\~між заявленими\~та вже\~зареєстрованими речовими\~правами на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяженнями,\~не перевірив\~документи на\~наявність підстав\~для зупинення\~розгляду заяви,\~зупинення державної\~реєстрації прав,\~відмови у\~проведенні державної\~реєстрації прав\~та прийняття\~відповідних рішень.\~Зокрема,\~під час\~проведення реєстраційних\~дій не\~перевірив відомості\~Єдиного реєстру\~дозвільних документів,\~у зв`язку\~з чим\~не встановив\~відповідність відомостей\~про державну\~реєстрацію права\~власності на\~реконструйовану квартиру,\~не перевірив\~наявність декларацій\~прийняття в\~експлуатацію закінченого\~будівництвом об`єкта.\~Тобто,\~оскаржувана реєстрація\~прав проведена\~з порушенням\~Порядку №1127\~та Закону\~України № № 1952-IV. державний реєстратор повинен був не вносити зміни до запису № 18366052 про право власності на квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 705348551101) Отже, судом достеменно встановлено, що державна реєстрація змін до запису про право власності на квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1188411163101) в частині зміни її площі, яка відбулась на підставі рішення державного реєстратора КП «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Луценка П. Г. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (без відкриття розділу) індексний номер 46670489 від 26.04.2019р., здійснена всупереч вимогам законодавства та є протиправною. Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Частиною 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. В силу вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Одночасно, положеннями ст. 383 ЦК України визначено, що власник квартири не може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому у використання як єдиного цілого, якщо ці зміни призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та порушать санітарно-технічні вимоги і правила експлуатації будинку. Відповідно до пункту 1.4.4 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово- комунального господарства від 17.05.2005 № 76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 за № 927/11207, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. Згідно з пунктом 1.4.5 вказаних Правил для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи: копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення; копія поповерхових планів, завірених в установленому порядку; проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку; згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності. Відповідно до пункту 1.4.6 Правил власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого ти нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану. Рішенням Харківської міської ради 16.11.2011 року №504/11 затверджені Правила благоустрою території міста Харкова (зі змінами та доповненнями) (далі- Правила). Судом встановлено, що під час перевірки об`єкту благоустрою Інспекцією з благоустрою виявлено, що відповідач порушив п.1 ч.1 ст. 16, п. 1, 2 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та п.5.7.1.1. та п.6.3.1. Правил. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 16 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» на об`єктах благоустрою забороняється виконувати роботи без дозволу в разі, якщо обов`язковість його отримання передбачена законом. Аналогічна норма передбачена пунктом 5.7.1.1 Правил. Згідно з п.п.1, 2 ч.2 ст.17 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію; дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів. Також, пунктом 6.3.1. Правил визначається, що роботи по ремонту, реконструкції, реставрації фасадів об`єктів архітектури виконуються відповідно до паспорту опорядження фасаду, погодженого головним архітектором міста Харкова, а якщо об`єкт архітектури є пам`яткою культурної спадщини, - додатково погодженого відповідним органом охорони культурної спадщини. Отже, з досліджених матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснив самочинне будівництво 6-го поверху (2-го рівня квартири [ADDRESS] без дотримання вимог чинного законодавства в сфері благоустрою та встановлених Правил благоустрою на території м. Харкова. Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», який регулює відносини з реалізації права власності у багатоквартирних будинках, до спільного майна багатоквартирного будинку, належить, зокрема, приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче- огороджувальні конструкції будинку. Також, приписами статті 7 даного Закону передбачені обов`язкі співвласників багатоквартиного будинку, а саме співвласники будинку зобов`язані забезпечувати додержання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин (п.6. ч.1 ст.7 Закону). Із встановлених судом обставин, які підтверджені відповідними доказами, самочинне будівництво відповідачем 6-го поверху (2 рівня квартири), якого до цього не існувало, не відповідає вимогам законодавства, оскільки зі змісту норм наведеного вище Закону несуче- огороджувальні конструкції будинку є спільним майном його співвласників, відтак, окремий співвласник не може самостійно його змінювати. Втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, переобладнання і перепланування жилих приміщень у жилих будинках, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, заборонено. Тому, суд констатує, що самочинне будівництво з боку відповідача, без отримання дозвільних документів та без згоди решти учасників спільної власності, порушує права співвласників, які мають бути відновлені шляхом зобов`язання відповідача відновити попередній стан квартири [ADDRESS] за вказаною адресою у відповідності з технічним паспортом до проведення реконструкції. Зважаючи на вищенаведене, в порушення норм Законів України «Про регулювання містобудівної діяльності», "Про архітектурну діяльність", «Про охорону культурної спадщини», «Про благоустрій населених пунктів», «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», Цивільного кодексу України та приписів Правил благоустрою території міста Харкова, Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій відповідач вчинив самочинне будівництво (реконструкцію) з численними порушеннями державних будівельних норм, стандартів та правил. Реконструкція відбулась без дозволу на будівництво, без погодженої науково - проектної документації та контролю органу охорони пам`яток, без отримання містобудівних умов та обмежень, без затвердження у встановленому законом порядку проекту будівництва, відсутності погодження зі співвласниками багатоквартирного житлового будинку. Самочинне будівництво, що здійснюється з численними порушеннями державних будівельних норм, стандартів та правил посягає на встановлений порядок та основні засади регулювання містобудівної діяльності та забезпечення безпеки сторонніх осіб у процесі використання об`єкта архітектури. Суспільна небезпека даних протиправних дій полягає насамперед у порушенні під час проведення будівельних робіт правил пожежної безпеки, санітарного благополуччя населення, державних будівельних норм та стандартів, що може призвести до тяжких та непередбачуваних наслідків, у зв`язку з чим можуть виникнути надзвичайні та аварійні ситуації, руйнування несучих конструкцій споруди, призвести до загрози загибелі чи травмування людей. За наведених умов відповідач зобов`язаний здійснити за власний рахунок перебудову квартири [ADDRESS] і привести у стан, що існував до здійснення самочинного будівництва, а саме відповідно до поверхового плану та експлікації внутрішніх площ до плану житлового будинку літ. «А-6» по [ADDRESS] (інвентаризаційна справа №283352), затвердженому Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради. Звертаючись до суду з позовом Харківська міська рада обрала належний і ефективний спосіб захисту своїх прав. Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16). Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 та від 30.01.2019 року у справі №569/17272/15-ц. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов Харківської міської ради до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: державний реєстратор Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоніцевської селищної ради Луценко Павло Геннадійович, про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії необхідно задовольнити.

Outcome: approved