Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

Представник позивачки звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 08.08.2016 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомі Неліпинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, актовий запис № 17. В шлюбі в них народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя між сторонами не склалося, так як в них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, у зв`язку з чим між ними відбуваються сварки. Вказує, що подружнє життя сторонами не ведеться вже протягом одного року, а наміру зберегти сім`ю у позивача не має. Тому просить суд шлюб між ними розірвати, після розірвання шлюбу залишити позивачці її дошлюбне прізвище « [PERSON] », понесені нею судові витрати покласти на відповідача. Сторони в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні (а.с. 15). Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, про судове засідання призначене на 15.07.2022 року о 09.00 год. повідомлений належними чином (а.с. 17). Протягом судового розгляду справи на адресу відповідача надсилалися судові повістки про виклик до суду на 08.08.2022 року та на 12.10.2022 року, які повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 21-24). За приписами ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовну заяву належить задовольнити зважаючи на наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08.08.2016 року, між сторонами, 08.08.2016 року, зареєстровано шлюб у Виконавчому комітеті Неліпинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, актовий запис № 17 від 08.08.2016 року (а.с. 5). У шлюбі в них народилося двоє дітей донька [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 06.04.2017 року , актовий запис № 14 від 06.04.2017 року) та син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 07.06.2019 року, актовий запис № 104 від 07.06.2019 року) (а.с. 6-7). Згідно із ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. П.10 постанови ПВСУ за №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" визначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подружжя не має бажання зберегти сім`ю, яка існує формально, суд вважає, що примирення між сторонами є неможливим, позовні вимоги необхідно задовольнити, шлюб розірвати. Правила ст. 113 СК України передбачають право особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, дошлюбне прізвище позивачки після розірвання шлюбу підлягає відновленню.

Outcome: approved