Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 30 травня 2009 року він зареєстрував з відповідачем шлюб, від якого у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , однак подружнє життя у них не склалося, наслідком чого було припинення між ними шлюбних відносин. Також вказує, що за судовим наказом Перечинського районного суду від 26 вересня 2019 року у справі № 304/1437/19 з нього було стягнуто аліменти на утримання спільної доньки, у розмірі 1/4 заробітку (доходу), починаючи з 12 вересня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 29 липня 2020 року шлюб між ними було розірвано, питання щодо залишення проживання дитини чи визначення її місця проживання судом не вирішувалося; за усною домовленістю спільна дитини після розірвання шлюбу періодично проживала то з ним, то з відповідачем у с. Т.Ремета. Однак з квітня 2021 року донька постійно проживала разом з ним у [ADDRESS] , тут відвідувала дитячий садок «Веселка», а зараз буде відвідувати школу. В той же час на виконанні у Великоберезнянському міжрайонному відділі Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) знаходиться виконавче провадження з примусового виконання судового наказу про стягнення з нього аліментів, заборгованість за якими відсутня. Позивач зазначає, що з метою узаконення місця проживання дитини разом з ним, 30 червня 2022 року вони з відповідачем уклали Договір про виховання та утримання дитини, за яким їх спільна донька [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу буде проживати разом з ним за його зареєстрованим місцем проживання у [ADDRESS] . Отже вважає, що судовий наказ Перечинського районного суду від 26 вересня 2019 року по справі № 304/1437/19, який в силу частини третьої статті 431 ЦПК України є виконавчим документом, слід визнати таким, що не підлягає виконанню та відкликати. На підставі наведеного просить з моменту набрання судовим рішенням законної сили припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання спільної доньки та визнати судовий наказ, виданий 26 вересня 2019 року Перечинським районним судом, таким, що не підлягає виконанню та відкликати.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак його представник адвокат Зизич Н.Ю. подала суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила такі задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, однак попередньо подавала суду клопотання, в якому серед іншого визнала позовні вимоги та не заперечила проти їх задоволення, а розгляд справи просила провести без її участі. У судове засідання представник Великоберезнянського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, свою позицію з приводу спору не висловив.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, 12 квітня 2016 року у сторін від шлюбу, зареєстрованого 30 травня 2009 року у виконкомі Тур`я-Реметівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 6, народилася донька [PERSON] . Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 29 липня 2020 року вказаний шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було розірвано; відповідачу [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Попередньо, а саме 26 вересня 2019 року Перечинським районним судом Закарпатської області за заявою [PERSON] видано судовий наказ про стягнення [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини, а саме доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 вересня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 Сімейного кодексу України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право, шляхом пред`явлення нового позову, вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу вказаних статей видно, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, в даному випадку мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів матері дитини. При цьому обов`язок батька платника аліментів утримувати дитину не припиняється. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України, має на меті скасування їх присудження. При вирішенні даного спору, суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Встановлено, що спільна донька сторін малолітня [PERSON] з квітня 2021 року постійно проживає з батьком, що також визнано відповідачем [PERSON] та на даний час погоджено сторонами на підставі Договору про виховання та утримання дитини від 30 червня 2022 року, згідно якого малолітня [PERSON] , [INFO] , буде проживати разом з батьком за його зареєстрованим місцем проживання [ADDRESS] та повністю знаходиться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Згідно з приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача і припинити примусове стягнення на користь відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , які стягуються згідно судового наказу, виданого Перечинським районним судом Закарпатської області 26 вересня 2019 року, оскільки факт зміни місця проживання дитини від одного з батьків до іншого, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку позивача на користь відповідача. За наведених обставин, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується позовної вимоги про визнання судового наказу, виданого Перечинським районним судом 26 вересня 2019 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , таким, що не підлягає виконанню, то у її задоволенні слід відмовити, оскільки така є процесуальним питанням, що пов`язане з виконанням судового рішення у цивільній справі та для її розгляду цивільним процесуальним законом передбачено інший порядок (Розділ VI, ст. 432 ЦПК України). Судовий збір у порядку ст. 141 ЦПК України покласти на відповідача.

Outcome: partial