Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», треті особи: Комунарський ВДВС у м. Запоріжжя Південно Східного МРУ МЮ (м.Дніпро), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. Приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Є.М. 11 травня 2021 року вчинив виконавчий напис № 36096, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ»» заборгованості у розмірі 11836,43 гривень. Про вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису та взагалі про наявність якоїсь заборгованості перед відповідачем позивач дізнався лише після отримання постанови Державного виконавця Комунарського ВДВС\~у м.\~Запоріжжя Південно\~ Східного\~МРУ МЮ\~(м.Дніпро) про відкриття виконавчого провадження, поштою. Позивач вважає, що виконавчий напис приватного нотаріусу був вчинений з порушеннями, оскільки заборгованості не існувало, нотаріально посвідченого договору приватному нотаріусу не було надано, вимог позивачу не було направлено. Позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 36096 від 11 травня 2021 року, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ»» заборгованості у розмірі 11836,43 гривень. на користь позивача судові витрати. Відзив на позовну заяву не надходив Процесуальні дії у справі Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 серпня 2021 року заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення на підставі виконавчого документу. 24 листопада 2021 року ухвалою суду позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. У судове засідання позивач, повідомлений своєчасно та належним чином, не прибув, до суду направив свого представника адвоката Трачук Н.І., яка надала заяву про проведення судового засідання за її відсутністю, просила стягнути витрати на правову допомогу. Відповідач, повідомлений своєчасно та належним чином, у судові засідання на 10 травня 2022 року, 07 липня 2022 року, на 01 серпня 2022 року, на 13 вересня 2022 року,на 04 жовтня 2022 року та на 18 жовтня 2022 року не з`явився, свого представника не направив, причини його неявки суду не відомі. Представник третьої особи, державний виконавець Щетинікна А.С., до суду надала клопотання про розгляд справи без участі представника відділу, вирішення питання залишила на розсуд суду. Третя особа, приватний нотаріус, повідомлений своєчасно та належним чином, у судове засідання не прибув, причини його неявки суду не відомі. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки представника відповідача, повідомленого належним чином, враховуючи відсутність відзиву, що представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рушення, то суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути справу заочно та, згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювати фіксацію процесу звукозаписувальними технічними засобами. Установлені судом фактичні обставини у справі 15 грудня 2006 року між позивачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 163/706163 з АТ «Індустріально-експортний банк». 14 грудня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Груп Фактор» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» було укладено договір відступлення права вимоги № 14/12/2020-ФМ, за кредитним договором № 163/706163 від 15 грудня 2006 року, укладений між Первісним кредитором АТ «Індустріально-експортний банк» та [PERSON] . Приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Є.М. 11 травня 2021 року вчинив виконавчий напис № 36096, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ»» заборгованості у розмірі 11836,43 гривень за період з 13 грудня 2020 року по 12 травня 2021 року. Постановою державного виконавця Комунарського ВДВС у м. Запоріжжя Південно - Східного МРУ МЮ (м.Дніпро) Лавровою К.А. від 08 вересня 2021 року відкрито виконавче провадження № 66692262 на підставі виконавчого напису № 36096 від 11 травня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. Позиція суду та нормативно правове обґрунтування Згідно із \~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Отже, виконавчий напис вчинено відповідно до п. 2\~Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса». Пунктом 2 вказаної вище Постанови передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин подаються: оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Тобто п. 2 зазначеної Постанови передбачений вичерпний перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Крім того, нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документах, але не визначає та не перевіряє її розмір. Так, у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», прийнятого на підставі Постанови ВССУ № 2 від 07.02.2014 р., вказано, що судам апеляційної інстанції слід мати на увазі, що, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених\~Законом № 3425-ХІІ. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості згідно наданим документам для вчинення виконавчого напису. Окрім цього, як було з`ясовано при вивчені виконавчого напису, приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис на підставі кредитного договору, який не було нотаріально посвідчено, на підставі\~постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", якою було внесено до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів таку форму договору, як кредитний договір. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"\~було визнано незаконною та нечинною постанову № 662 в частині, доповнення переліку документів, на підставі яких вчинюється виконавчий напис оригіналу кредитного договору. Таким чином, виконавчий напис було вчинено на підставі та в порядку нормативного акту, який було визнано незаконним та нечинним. Крім того, згідно ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України аналогічно зазначається, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 3.4 вказаної Глави зазначається, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягають задоволенню, оскільки при його вчиненні нотаріусом був порушений порядок та не перевірено безспірність вимог. Розподіл судових витрат. У зв`язку із задоволенням основної вимоги, з відповідача на користь позивача відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00грн. за подання до суду заяви про забезпечення позову. Статтею 137 ЦПК України\~передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу суду надано: договір про надання правової допомоги від 01 грудня 2021 року в якому встановлена вартість послуг у розмірі 10\~000 грн.; квитанцію до прибуткового касового ордеру № 16, яка підтверджує сплату [PERSON] адвокату Трачук Н.І. гонорару у розмірі 6000,00 грн.;ордер. Суд вважає, що за таких обставин позивачем доведено витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 6000,00 грн., а відповідачем не доведено неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката, тому вимогу щодо стягнення витрат на правову допомогу суд задовольняє частково. У зв`язку із задоволенням основної вимоги, з відповідача на користь позивача відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved