Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовною заявою\~до [PERSON] \~про розірвання\~шлюбу,\~визнання майна\~спільною сумісною\~власністю та\~поділ майна\~подружжя. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 27.11.2004 року вона зареєстрував шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] [INFO] . Основна причина розпаду сім`ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння і довіри. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, відповідач останнім часом став зловживати алкогольними напоями та вчиняти домашнє насильство, некоректно та грубо відноситься до неї. Фактичні шлюбні відносини між ними припинились, спільне господарство не ведеться. На даний час шлюб існує лише формально. Вважає подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, та як суперечить її інтересам. Примирення між ними не можливе, тому терміну для примирення просила не надавати. Після їх одруження, вони придбали житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS] , який за спільною домовленістю оформили на відповідача. Відповідач [PERSON] у відповідності до договору купівлі-продажу жилого будинку від 06.12.2006 року, зареєстрованого в реєстрі № 2065 серії ВЕІ № 072947 купив його у [PERSON] . Враховуючи викладене, просила розірвати їхній шлюб з відповідачем, прізвище після розірвання шлюбу залишити набуте у шлюбі « [PERSON] », визначити місце проживання дітей з матір`ю та визнати за [PERSON] 3/4 права власності на об`єкт спільної сумісної власності подружжя, а саме житловий будинок з надвірними спорудами та стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, проте у матеріалах справи знаходиться заява, у якій просили справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте до суду надійшла заява, у якій він просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згоден, діти будуть проживати біля матері та погоджуєтьсь на поділ будинку, згідно якого 3/4 права власності будуть визначені за позивачкою та не заперечує щодо стягнення з нього судових витрат. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з положеннями ст. 200 ЦПК України, у випадку визнання позову відповідачем у підготовчому судовому засіданні, суд, у відповідності зі ст. 206 ЦПК України, та за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач в позовній заяві як на підставу своїх вимог, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає наступне. Згідно зі ст.ст. 104, 105 та 110 СК України, однією із підстав припинення шлюбу є його розірвання, яке може відбуватися на підставі рішення суду за позовом одного з подружжя. Відповідно до положень ст.ст. 111-112 СК України, суд з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, вживши всіх заходів щодо примирення подружжя та встановивши, що їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, - постановляє рішення про розірвання шлюбу. Оскільки, відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу не заперечує, суд, враховуючи викладене, вважає, що дана сім`я фактично розпалась, шлюб існує лише юридично, суперечить інтересам позивача [PERSON] і його необхідно розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право, після розірвання шлюбу, надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просила залишити їй прізвище набуте у шлюбі, тому суд вважає за необхідне, після розірвання шлюбу, залишити їй прізвище, набуте у шлюбі - « [PERSON] ». Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання\~дитини,\~яка не\~досягла десяти\~років,\~визначається за\~згодою батьків. Місце\~проживання дитини,\~яка досягла\~десяти років,\~визначається за\~спільною згодою\~батьків та\~самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Позивач просила, а відповідач не заперечував, після розірвання шлюбу, місце проживання трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] [INFO] , залишити проживати біля матері. Тому суд, вважає за доцільне, після розірвання шлюбу, залишити неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] [INFO] , проживати біля матері [PERSON] . За таких обставин, суд вважає, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає до задоволення, оскільки, сторони сімейних відносин не підтримують і поновлювати їх не збираються, подальше збереження сім`ї неможливе, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.11.2004 року по теперішній час. За час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , ними за спільні кошти було придбано житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS] , який за спільною домовленістю оформили на відповідача. Відповідач [PERSON] у відповідності до договору купівлі-продажу жилого будинку від 06.12.2006 року, зареєстрованого в реєстрі № 2065 серії ВЕІ № 072947, купив у [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS] та згідно технічного паспорту складається з житлового будинку (літера А) загальною площею 71,9 кв.м., житлова площа становить 26,4 кв.м., прибудови (літери а), літньої кухні (літери Б), прибудови (літери б), сараю (літери В), сараю (літери Д), погрібу (літери П), криниці - №3, вбиральні № 4, огорожі № 5. Право власності на житловий будинок [PERSON] підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12807265 від 07.12.2006 року, згідно якого власником будинку по [ADDRESS] являється [PERSON] , згідно договору купівліпродажу № 2065/06.12.2006 року, форма власності приватна, частка 1/1, витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 3267093 від 06.12.2006 року. Вартість будинку, згідно висновку оцінювача про вартість, складеного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , станом на 24 серпня 2022 року становить 86742 гривні 00 копійок. Відповідно до ч. 3\~ст. 368 ЦК України\~майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~є їхньою\~спільною сумісною\~власністю,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. Відповідно до ст. 60 СК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Тобто, дана стаття закріплює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності подружжя, навіть у випадках, коли майно, яке придбане подружжям під час шлюбу, зареєстроване на когось одного з них. У ч. 3 ст. 368 ЦК України, також зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У п. 23 Постанови ПВС України від 21.12.2007 № 11 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» зазначено, що спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Розірвання шлюбу, як зазначено у ч. 1 ст. 68 СК України, не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, а у разі такого поділу, згідно зі ст. 70 СК України частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Виходячи з матеріалів справи, між сторонами шлюбний договір не укладався та будь-яких домовленостей щодо поділу майна, не було. З огляду на вищевикладене, за відсутності шлюбного договору між сторонами, суд приходить до висновку, що позов в частині визнання права власності на 3/4 частини житлового будинку з надвірними спорудами обґрунтований, підтверджений належним чином доказами, а тому підлягає до задоволення. При цьому, суд бере до уваги, що відповідач позов в цій частині також визнає. Щодо стягнення з відповідача понесених судових витрат, суд вважає наступне. Позивач та її представник просили стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у сумі 3984,80,\~з яких:\~992\~гривні 40\~копійок -\~ сплачений судовий збір (квитанція 0.0.2658084065.1 від 30.08.2022 року);\~992\~гривні 40\~копійок -\~ сплачений судовий збір (квитанція №1028039161 від 31.08.2022 року), 2000 гривень 00 копійок витрати на правову допомогу (договір про надання правової допомоги від 23.08.2022 року, рахунок-фактура від 31.08.2022 року, акт виконаних робіт (розрахунок витрат на правничу допомогу до договору про надання правової допомоги № 85 від 23.08.2022 року). Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову, - на відповідача. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні, в порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при подачі позову. Враховуючи викладене, у зв`язку з визнанням відповідачем позовних вимог до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 992 гривні 40 копійок. Оскільки, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, інші витрати пов`язані з розглядом справи документально підтверджені, та й відповідач не заперечував щодо стягнення з нього понесених позивачем судових витрат, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені судові витрати у сумі 2992 гривні 40 копійок. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved