Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 26 травня 2007 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого в них народився син: [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем було фактично припинено у зв`язку з втратою почуттів один до одного, негативної та напруженої атмосфери у сім`ї та можливого негативного впливу на подальше виховання їх сина. Примирення, подальше спільне проживання та збереження сім`ї не можливе, оскільки втрачені почуття любові та взаємоповаги, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та її сина. З наведених підстав просила розірвати шлюб та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати в розмірі 7492,40 грн., з яких судовий збір - 992,40 грн. та витрати на правничу допомогу - 6500 грн. Ухвалою суду від 19 вересня 2022 року по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження (а.с. 22-23). 22.09.2022 відповідач подав відзив на позовну заяву яким визнав позов в частині розірвання шлюбу. Що стосується стягнення на правничу допомогу, то такі вважав завищеними, тому просив перевірити їхню обґрунтованість та зменшити цю суму до реально витраченого часу адвокатом та об`ємом проведеної роботи. Погодився на стягнення з нього в повному обсязі судового збору та витрат на правничу допомогу в сумі 2500,00 грн. (а.с. 27-28). 30.09.2022 представник позивачки подав відповідь на відзив, в якому посилаючись на не доведення відповідачем неспівмірності понесених позивачкою витрат на правничу допомогу просив стягнути з нього вказані витрати в повному обсязі (а.с. 35-36). В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Вако М. Ю. не з`явилися, останнім подано клопотання/заяву з проханням розглядати справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України). Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд встановив, що між сторонами 26 травня 2007 року, було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 12 липня 2007 року (а. с. 24). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 14 лютого 2008 року (а.с. 9). Згідно статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. При вирішенні питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Згідно з частинами 1 та 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з частинами 1-6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З матеріалів справи вбачається, що 11.09.2022 між [PERSON] та адвокатом Вако М. Ю. укладено договір про надання правничої (правової) допомоги, за умовами якого останній зобов`язався надати замовнику визначені за цим Договором юридичні послуги щодо захисту та представництва її інтересів по справі (а.с. 14-16). Актом від 11.09.2022 підтверджено оплату послуг адвоката: - консультація в сумі 2000,00 грн.; - аналіз та вивчення первинних матеріалів справи 1500,00 грн.; - складання позовної заяви 2500,00 грн.; - оформлення письмових доказів до позовної заяви 500,00 грн., всього 6500,00 грн. Вирішуючи питання про стягнення витрат, які мають бути сплачені відповідачем за надання правничої допомоги під час розгляду справи, суд керується принципами розумності, добросовісності та виваженості, а також диспозитивності цивільного процесу. Суд приймає до уваги заперечення відповідача щодо завищеного розміру заявлених до стягнення витрат, а також зважає на зміст позову та заяв по суті, категорію справи, яка є нескладною та вважає, що витрат за надані послуги підлягають суттєвому зменшенню. З огляду на викладене, оцінивши подані представником позивачки докази на підтвердження витрат на правову допомогу, виходячи з вищенаведених критеріїв та обставин справи, суд дійшов висновку, що стягненню підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. Відповідно до вимог статей 141, 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, позивачці з державного бюджету підлягають поверненню 496,20 грн., що дорівнює 50-ти відсоткам судового збору, сплаченого нею при подачі позовної заяви до суду (992,40 х 0,5 = 496,20). Інша частина понесених нею витрат зі сплати судового збору в розмірі 496,20 грн. відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягуються з відповідача на користь позивачки. На підставі статей 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved