Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

17 грудня 2018 року публічне акціонерне товариство « Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» звернулись до суду із позовною заявою до [PERSON] в якій просить стягнути з неї на користь ПАТ « Акціонерна страхова компанія « ІНГО Україна» матеріальну шкоду у розмірі 218169,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що 11 квітня 2017 року між АСК « ІНГО Україна» з одного боку та [PERSON] з іншого боку, було укладено договір страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів № 670539256.17. Згідно до умов якого було застраховано автомобіль « Volkswagen», реєстраційний номер знак [NUMBER] . 28 грудня 2017 року, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулося зіткнення між автомобілем «Volkswagen», реєстраційний номерний знак [NUMBER] та автомобілем під управлінням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Винною у скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди було визнано [PERSON] , що підтверджується постановою судді Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/804/18 від 31 січня 2018 року. АСК « ІНГО Україна» визнала подію що мала місце 28 грудня 2017 року із застрахованим автомобілем «Volkswagen», реєстраційний номерний знак [NUMBER] страховим випадком. У зв`язку із чим 08 лютого 2018 року, АСК « Інго Україна» згідно платіжного доручення № 367 здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 318169,95 грн. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів була застрахована в ПрАТ СК « Провідна», Поліс АМ /0116175. У зв`язку із чим в ПрАТ СК «Провідна» на вимогу АСК « Інго Україна» здійснила страхове відшкодування відповідно до лімітів Полісу АМ/0116175 у розмірі 100000,00 грн. Так, згідно положень ст. 27 Закону України « Про страхування», ст.ст. 993,1194 Цивільного кодексу України, можна дійти висновку, що [PERSON] має відшкодувати ПАТ АСК « Інго Україна», різницю між страховим відшкодуванням, яке було виплачено з боку ПАТ АСК « Провідна» та фактичним розміром шкоди, що була понесена ПАТ АСК « Інго Україна», тобто суму у розмірі 218169,00 грн. Розрахунок: 318169,95 грн. ( виплата АСК « Інго Україна» за договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності Поліс № АМ/0116175) =218169,00 грн. Також, в матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву у якому відповідач [PERSON] просить у задоволенні позову приватного акціонерного товариства « Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» відмовити та провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що в позовній заяві йдеться про те, що 28 грудня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулося зіткнення між автомобілем «Volkswagen» реєстраційний номерний знак [NUMBER] та автомобілем під управлінням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Винною у скоєні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди було визнано [PERSON] , що підтверджується постановою судді Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/804/18 від 31 січня 2018 року. Згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів посвідченого полісом АМ/0116175 автомобіль, яким керувала [PERSON] було застраховано у ПрАТ « СК « Провідна». Згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 670539256.17 автомобіль «Volkswagen» реєстраційний номерний знак [NUMBER] було застраховано у АСК « Інго Україна». АСК « Інго Україна» визнала подію, що мала місце 28.12.2017 страховим випадком здійснила суму страхового відшкодування у розмірі 318169,95 грн. ПрАТ СК «Провідна» на вимогу АСК « Інго Україна» здійснила страхове відшкодування відповідно до лімітів полісу АМ/0116175 у розмірі 100000 грн. Так вона вважає, що заявлений позов безпідставним , необґрунтованим та таким, що не може бути задоволений судом виходячи з наступного. По перше відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім того, вона наголошує на тому, що копію договору страхування та платіжного доручення було отримано лише після звернення ПрАТ «АСК « Інго України» до суду. Таким чином у неї була відсутня можливість досудового врегулювання спору. По друге, вона вважає, що висновок № 01-002 спеціалістаоцінщика зі встановлення вартості матеріального збитку, який був завданий власнику автомобіля «Volkswagen» Tiguame є необ`єктивним та таким, що не відповідає дійсності. Велику кількість питань викликає той факт, що калькуляція ТОВ «Автомобільний дім» майже аналогічна в сумі з сумою відновлювального ремонту, яка зазначена у висновку № 01-002. Але в основу розрахунку заподіяних збитків не може бути покладена калькуляція СТО. Крім того, у висновках до висновку № 01-002 вказано, що : « вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen» Tiguame днз. [NUMBER] складає 377855,77 грн. за умовою виконання ремонтних робіт на СТО ООО «Автомобільний дім». Отже, висновок № 01-002 не можна вважати належним та допустимим доказам, адже його було зроблено лише на основі даних СТО ТОВ « Автомобільний Дім». Так, ухвалою суду від 03 квітня 2019 року по вищевказаній цивільній справі було призначено автомобільно-товарознавчу експертизу. Однак, ухвала про проведення автотоварознавчого дослідження була залишена без виконання, до суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, потрібних для виконання судової авто -товарознавчої експертизи № 19-2585. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява в якій вони просять розглядати справу у їх відсутність. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. У відповідності до п. 4 ч.1 ст. 280 ЦПК України також не заперечують проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судові засідання неодноразово не з`являлись, через канцелярію суду від них надходили заяви в яких вони на протязі всього часу розгляду справи просили відкласти судове засідання. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ході судового розгляду встановлено, що 28 грудня 2017 року біля 18:00 год. в м. Одесі, по вул. Дегтярна [PERSON] керуючи автомобілем марки «Део», д/н [NUMBER] виїхала на регульоване перехрестя по вул. Тираспольська 23 А на заборонений ( червоний) сигнал світлофору та скоїла зіткнення з т/з « Tiryan» д/н [NUMBER] , який рухався по вул. Тираспольській на (зелений) сигнал світлофору, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Приморського районного суду м. Одеси (справа 522/804/18) від 31 січня 2018 року встановлено, що зазначена ДТП сталася з вини водія [PERSON] , яку визнано винною у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У відповідності до ч.4, ч.5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній справі або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, проте, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Таким чином, потерпілий звернувся до ПАТ « АСК « Інго Україна» з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування. Позивач сплатив на користь потерпілої особи страхове відшкодування у сумі 318169,95 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 367 від 08 лютого 2018 року. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПАТ « АСК «Інго Україна» на підставі заяви про виплату страхового відшкодування. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів була застрахована в ПАТ СК « Провідна», Поліс АМ /0116175. У зв`язку із чим в ПАТ СК « Провідна» на вимогу АСК « Інго Україна» здійснила страхове відшкодування відповідно до лімітів Полісу АМ/0116175 у розмірі 100000,00 грн. Відповідно до ст.1.6. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року N 1961-IV), при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально. Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону N 1961-IV, для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву. У заяві про виплату страхового відшкодування має міститися: а) найменування страховика, до якого подається заява, б) назва (для юридичної особи), прізвище, ім`я, по батькові (для фізичної особи) заявника, його місцезнаходження або місце проживання; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування завданих збитків, г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована та потерпілих; ґ) обставини, якими заявник обґрунтовує свою вимогу, та докази, що підтверджують її відповідно до законодавства; д) розмір шкоди; е) підпис заявника і дата подання заяви. Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фізичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України - майнова шкода, заподіяна майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. На підставі ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з пунктом 38.2.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПАТ « АСК « Інго Україна» після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Отже, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених ПАТ « АСК «Інго Україна» на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу. Як роз`яснено у пунктах 26, 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (ПАТ « АСК « Інго Україна»), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Крім того положенням п.40.3 ст.40 Закону передбачено право страховика залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитку у випадках, визначених у ст.41 Закону. Таким чином, обов`язковою умовою прийняття ПАТ « АСК «Інго Україна» рішення про здійснення регламентної виплати на користь потерпілої особи є залучення відповідного експерта для встановлення розміру збитку. Отже, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ПАТ « Акціонерна страхова компанія « ІНГО Україна» до [PERSON] про відшкодування шкоди Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved