Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

12 травня 2022 року до амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із вищевказаним, в обґрунтування якого послався на те, що 22 січня 2021 року між сторонами було укладено договір №1144210122081 оренди майна з правом викупу шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту), відповідно до умов якого позивач зобов`язався передати відповідачу у платне строкове володіння та користування майно - смартфон Xiaomi Mi 10T 6/128Gb Cosmic Black з наступним переходом права власності на такий об`єкт оренди на умовах договору, а відповідач зобов`язалась прийняти вказаний об`єкт оренди у володіння та користування, а згодом у власність сплативши визначені договору орендні платежі. Посилаючись на те, що відповідач, на відміну від позивача, свої договірні зобов`язання в повному обсязі не виконала, допустила прострочення сплати обумовлених договором орендних платежів, внаслідок чого у неї виникла заборгованість, позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив на підставі умов укладеного між сторонами договору оренди за правом викупу стягнути з відповідача заборгованість станом на 28 січня 2022 року в розмірі 96345,02 гривень, яка складається з: 21421 гривень - сума прострочений орендних платежів, 9757,52 гривень - пеня, 10710,5 гривень - штраф, 54456 гривень - вартість об`єкта оренди. Також позивач просив покласти на відповідача судові витрати по справі. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони повторно не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, відповідач право на подання відзиву не скористалась. Від представника позивача до суду надійшло клопотання про підтримання позовних вимог в повному обсязі, розгляд справи за відсутності сторони позивача, заперечення проти заочного розгляду справи не висловлено. За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ст.ст.211, 223, 240, 280 ЦПК України провести судове засідання за відсутності сторін та здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису у відповідності до положень ст.247 ч.2 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 22 січня 2021 року між позивачем, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, було укладено в електронній формі договір №1144210122081 оренди майна з правом викупу, за умовами якого орендодавець зобов`язався передати орендареві у строкове платне володіння та користування майна - смартфон Xiaomi Mi 10T 6/128Gb Cosmic Black з наступним переходом права власності на такий об`єкт оренди від орендодавця до орендаря на умовах, передбачених Правилами надання майна в оренду, які є невід`ємною частиною цього договору, а орендар зобов`язалась прийняти об`єкт оренди у строкове володіння та користування, а згодом і у власність, на визначених умовах, а також сплачувати орендодавцеві орендну плату. Наведені обставини підтверджуються копією означеного договору, копією Правил надання майна в оренду, копією анкети-заяви клієнта, направленим на електронну пошту клієнта підтвердженням укладення договору, довідкою про послідовність дій сторін з укладення договору. Відповідно до п.2 договору №1144210122081 оренди майна з правом викупу від 22 січня 2021 року щомісячний платіж (орендна плата) становить 2269 гривень, строк договору оренди 24 місяці, вартість викупу об`єкта оренди при викупі за 24 місці - 54456 гривень, а при викупі за 90 днів - 15248 гривень. Пунктом 3 договору №1144210122081 оренди майна з правом викупу від 22 січня 2021 року передбачено, що розмір авансового платежу, передбаченого п.7.2 Правил надання майна в оренду, є включеним у зазначену у цьому пункті суму орендних платежів та складає 9076 гривень від пяти останніх щомісячних платежів. Згідно п.4 договору №1144210122081 оренди майна з правом викупу від 22 січня 2021 року за прострочення орендних платежів орендар зобов`язується сплатити на користь орендодавця пеню в розмірі 2% від суми простроченого платежу за кожен день такого прострочення, починаючи з першого дня прострочення, але не більше 50% від загальної суми прострочених орендних платежів. Пунктом 6 договору №1144210122081 оренди майна з правом викупу від 22 січня 2021 року визначено, що викуп об`єкта оренди після закінчення строку оренди здійснюється за умов належної сплати всіх орендних та авансових платежів. Згідно п.7.1, 7.2 Правил надання майна в оренду орендар має право викупити об`єкт оренди на умовах, погоджених у Договорі оренди майна з правом викупу та відповідно до цих Правил. Викуп об`єкта оренди після закінчення строку оренди відповідно до Договору оренди майна з право викупу здійснюється за умов належної сплати всіх орендних платежів. При цьому орендар сплачує авансові платежі у якості оплати вартості об`єкта оренди. Об`єкт оренди переходить у власність орендаря за умови здійснення орендарем всіх належних платежів зі сплати (орендної плати) на користь орендодавця згідно з графіком. Авансові платежі входять в обсяг щомісячних платежів, встановлених договором оренди майна з правом викупу, та складають 80% від п`яти останніх щомісячних платежів. Орендні платежі складають 20% від п`яти останніх щомісячних платежів. Затверджена договором оренди майна з право викупу сума щомісячних платежів при цьому не змінюється. Пунктом 8.4 Правил надання майна в оренду передбачено, що за прострочення орендних платежів орендар зобов`язується сплатити на користь орендодавця штраф в сумі 75 гривень за кожен факт прострочення оплати орендних платежів, а також пеню в розмірі 3% від суми простроченого платежу за кожен день такого прострочення, починаючи з другого дня прострочення, але не більше 50% від загальної суми прострочених орендних платежів за договором оренди майна з правом викупу. Пунктом 8.5 Правил надання майна в оренду визначено, що у разі не здійснення оплати орендарем орендної плати протягом 60 календарних місяців з моменту останнього платежу або укладення договору оренди майна з правом викупу (залежно від того, що настане раніше), орендодавець має право в односторонньому порядку розірвати договір оренди майна з право викупу, повідомивши орендаря за 15 календарних днів до фактичної дати такого розірвання. У такому разі орендар зобов`язується сплатити вже нараховану орендну плату, додатково штраф в розмірі 50% від загальної суми прострочених орендних платежів за договором оренди майна з правом викупу та викупити об`єкт оренди за ціною, визначеною у договорі оренди майна з право викупу за вирахуванням суми вже внесених на момент припинення договору оренди майна з правом викупу орендних платежів або повернути об`єкт оренди. Факт виконання позивачем, як орендодавцем, свого договірного зобов`язання із передання у володіння та користування відповідача, як орендаря, обумовленого укладеним між ними договором об`єкту оренди підтверджується копією експрес-накладної «Нової Пошти» від 23 січня 2021 року №20450336582294. Відповідно до наданого стороною позивача розрахунку заборгованості за договором №1144210122081 оренди майна з правом викупу від 22 січня 2021 року відповідач здійснила лише три орендні платежі за цим договором - 21 лютого, 22 березня 2021 року в повному обсязі (по 2269 гривень кожний), а 23 квітня 2021 року лише на суму 1269 гривень. Розмір нарахованої позивачем станом на 28 січня 2022 року заборгованості відповідача за укладеним між сторонами договором становить 9634502 гривень, з яких: 21421 гривень - орендні платежі, 9757,52 гривень - пеня, 54456 гривень - вартість об`єкта оренди для викупу, 10710,5 гривень - штраф. Розрахунок боргу наявний в матеріалах справи. Також судом встановлено, що 13 січня 2022 року позивачем складено на ім`я відповідача письмове повідомлення-вимогу щодо одностороннього розірвання договору та стягнення заборгованості в судовому порядку. У вказаному документі позивач, посилаючись на п.8.5 Правил надання майна в оренду, повідомляє відповідача про одностороннє розірвання договору №1144210122081 оренди майна з правом викупу від 22 січня 2021 року з 28 січня 2022 року. Однак копія такого повідомлення-вимоги була направлена на адресу відповідача позивачем лише 17 січня 2022 року, про що свідчать відповідні штампи АТ «Укрпошта» на поштових документах, тобто менше ніж за обумовлені договором сторін 15 календарних днів. Викладені обставини підтверджуються копією відповідного повідомлення-вимоги, копією поштової документації з відправлення вказаного повідомлення-вимоги. Правовідносини сторін, окрім положень вищевказаного договору, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право у встановленому законом порядку звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст.ст.202, 205, 207, 626, 639 ЦК України договір, як різновид правочину, вважається таким, що вчинений у письмовій (електронній) формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Положеннями ст.3 ч.1 п.5 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Нормами ч.ч.3-6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Нормою ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частинами 12, 13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Статтями 5, 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Частиною 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України, ГК України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ст.ст.759, 760, 762, 763 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Договір найму укладається на строк, встановлений договором. Згідно ст.705 ЦК України за договором найму-продажу до переходу до покупця права власності на переданий йому продавцем товар покупець є наймачем (орендарем) цього товару. Покупець стає власником товару, переданого йому за договором найму-продажу, з моменту оплати товару, якщо інше не встановлено договором. За змістом ст.ст.3, 6, 627, 628, 629 ЦК України однією із засада цивільного законодавства є свобода договору. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за найм речі протягом трьох місяців підряд. За змістом ст.ст.651, 653 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Нормою ст.654 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені в ходу розгляду справи на підставі таких доказів фактичні обставини спірних правовідносин в контексті наведених вище норм законодавства, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення позову. Правова позиція суду, покладена в основу такого результату розгляду справи, ґрунтується на тому, що строк оренди за укладеним між сторонами договором №1144210122081 оренди майна з правом викупу від 22 січня 2021 року спливає лише 22 січня 2023 року, а тому з огляду на положення цього договору та зміст позову правовою підставою для пред`явлення цього позову та можливості його задоволення і стягнення з відповідача на користь позивача вже нарахованої і не сплаченої орендної плати, неустойки та вартості ціни викупу об`єкта оренди є наявність правових підстав для застосування положень п.8.5 Правил надання майна в оренду, як невід`ємної частини укладеного між сторонами згаданого договору оренди, а також дотримання позивачем порядку реалізації положень означеного пункту Правил. Саме на підставі застосування положень означеного пункту позивач і ґрунтує свої позовні вимоги, посилаючись на те, що ним в односторонньому порядку розірвано укладений між сторонами договір оренди майна з правом викупу, що в свою чергу породжує виникнення у відповідача обов`язку зі сплати позивачу заявлених у позові до стягнення коштів. Разом з тим, п.8.5 Правил надання майна в оренду встановлює обв`язок для позивача дотриматись певної процедури розірвання договору в односторонньому порядку, яка (процедура) полягає в тому, що позивач зобов`язаний повідомити відповідача, як орендаря, про таке розірвання договору в односторонньому порядку за 15 календарних днів до фактичної дати такого розірвання. На підтвердження дотримання вказаних вимог договору позивач подав суду копію повідомлення-вимоги щодо одностороннього розірвання договору та стягнення заборгованості в судовому порядку від 13 січня 2022 року, в якому вказано дату розірвання договору 28 січня 2022 року. Разом з тим, відповідно до копій долучених до позову поштових документів відправлення на адресу відповідача означеного повідомлення-вимоги відбулось лише 17 січня 2022 року, тобто лише за 11 календарних днів до зазначеної дати розірвання договору. Зазначені обставини безумовно свідчать про недотримання стороною позивача вимог взятого на себе і вказаного у п.8.5 Правил надання майна в оренду договірного обв`язку щодо порядку розірвання укладеного між сторонами договору оренди майна з правом викупу. Останнє не дає суду достатніх підстав вважати укладений між сторонами договір розірваним, положення п.8.5 Правил надання майна в оренду реалізованими, що, в свою чергу, не дає підстав для виникнення у позивача права на пред`явлення до відповідача викладених у позові вимог зі стягнення коштів, які (вимоги) ґрунтуються виключно на застосуванні означеного пункту Правил. Відтак, позовні вимоги суд вважає необґрунтованими та безпідставними, а отже такими, що не можуть бути задоволенні ні повністю, ні частково. При цьому суд вважає помилковим та безпідставним посилання сторони позивача на норму ст.782 ч.2 ЦК України, оскільки правовідносини сторін щодо порядку та підстав розірвання в односторонньому порядку за ініціативою орендодавця договору оренди майна за право викупу врегульовані сторонами у п.8.5 Правил надання майна в оренду на підставі та із дотриманням норм ст.ст.3, 6, 627, 628 ЦК України, а тому саме положення укладеного між сторонами договору у відповідності до ст.ст.204, 629 ЦК України і підлягають застосуванню до регулювання спірних правовідносин сторін. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат,

Outcome: dismissed