Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

В обґрунтування позову позивач [PERSON] вказувала, що з 16 вересня 2006 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який було розірвано рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 29 грудня 2020 року, В період шлюбу у них народилися двоє синів, які на даний час проживають з нею та перебувають на її утриманні, а відповідач в свою чергу матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча між ними була досягнута домовленість, що з липня 2020 року діти проживатимуть з нею та перебуватимуть на її утриманні. Саме тому позивач була змушена звернутися з позовом до суду. Ухвалою суду від 08 серпня 2022 року будо відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін суд заслуховує усні пояснення сторін та досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заява по суті справи. У визначений судом строк представником відповідача [PERSON] був поданий відзив на позов, в якому позовні вимоги відповідач визнав частково та погодився сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини від заробітку з огляду на те, що він офіційно працевлаштований у Водопровідно-каналізаційному комунальному управлінні Люботинської міської ради, де отримує заробітну плату, та протягом минулого часу добровільно сплачував аліменти на дітей, надаючи готівкові кошти позивачу. Він не відмовляється від свого обов`язку по утриманню дітей, але стягненню аліменти підлягають лише з 01 серпня 2022 року, тобто з моменту пред`явлення позову. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В усній промові позивач пояснила, що проживає з синами окремо від відповідача з липня 2020 року, коли переїхала до будинку своїх батьків. Від тоді [PERSON] повинен був надати допомогу в утриманні дітей, так як вони про це з ним домовились. Але відповідач свого обов`язку не виконував, виправдовувався відсутністю офіційного працевлаштування, хоча він мав достатній рівень заробітку. Зі слів дітей вона знає, що [PERSON] одного разу дав кожному з ним по 50,00 грн.; на її прохання про допомогу у придбанні одягу відповідач лише спромігся купити старшому сину шорти і футболку. Утриманням дітей опікується лише вона, за місцем роботи вона отримує приблизно 13000,00 грн., але потреби дітей вимагають значних витрат, які, на її думку, складають 3000,00 грн. щомісяця на кожного із синів. Вона надсилала колишньому чоловікові на телефон повідомлення з нагадуванням про необхідність сплати аліментів, але він їх ігнорував. Тому відповідач, на її переконання, повинен сплачувати аліменти, починаючи з липня 2020 року. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти заявленої позивачем вимоги про стягнення аліментів в загальному розмірі 6000,00 грн. та пояснила, що відповідач не відмовляється від свого обов`язку по сплаті аліментів на дітей та згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини від свого доходу, який він отримує за місцем роботи в ВККУ Люботинської міської ради Харківської області. Представник відповідача також пояснила, що відповідач після розірвання шлюбу з позивачем передавав їй гроші на утримання дітей, але не брав від неї письмового підтвердження про це. В судовому засіданні, вислухавши промови учасників справи, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне. Сторони [PERSON] і [PERSON] з 16 вересня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, в період якого у них [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 13 червня 2006 року, виданого відділом РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області, а також [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 28 серпня 2012 року, виданого відділом державної РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області. Заочним рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 29 грудня 2020 року, ухваленим в справі № 630/660/20, шлюб між [PERSON] і [PERSON] був розірваний. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналізуючи наведені норми Сімейного кодексу України, слід дійти висновку, що визначальною у вирішенні питання про присудження аліментів є та обставина, з ким з батьків проживає дитина. В теперішній час батьки дітей проживають окремо один від одного. але діти проживають разом з матір`ю, позивачем у справі, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області № 03-10/923 від 01 серпня 2022 року, а також підтверджується поясненнями учасників справи. Отже, діти на даний час перебувають на утриманні матері, позивача в даній справі, і з цим погодився відповідач. Це дає змогу дійти висновку, що позивач набула право на отримання аліментів на дитину. Відповідач [PERSON] з 23 квітня 2012 року і по теперішній час офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату у Водопровідно-каналізаційному комунальному управлінні Люботинської міської ради, що підтверджується довідкою № 159 від 16 серпня 2022 року та довідкою № 158 від 15 серпня 2022 року про доходи за період з січня по липень 2022 року. Середній заробіток відповідача [PERSON] за один місяць, після утримання податків, склав 7565,00 грн. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В той же час в ч. 5 ст. 183 СК України передбачено право того з батьків, разом з яким проживає дитина звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на двох дітей однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів. З наведених вище норм законодавства, можна дійти висновку, що законодавцем з метою забезпечення потреб дитини та захисту її інтересів визначений мінімальний розмір аліментів в частці від доходу платника, на який позивач вправі заявити безспірну вимогу про їх стягнення. На даний час відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання двох дітей, а тому стягує з нього аліменти на користь позивача на утримання двох дітей у частці від доходу, в розмірі 1/3 частині від всього його доходу, щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, матеріальне становище позивача, яка працевлаштована і отримує дохід, та платника аліментів, який є працездатною людиною, офіційно працевлаштований та не має на утриманні інших дітей. Також суд враховує ті обставини, що розмір відрахувань із доходу платника аліментів не повинен перевищувати 50% розміру такого доходу; і те що позивачем не надані докази наявності у відповідача додаткових джерел прибутку, окрім заробітної плати, які б вказували на можливість сплати відповідачем аліментів в розмірі, заявленому в позові. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення аліментів у розмірі, вказаному позивачем, суд відмовляє, оскільки позивачем не надані належні та допустимі докази того, що діти потребують утримання саме в такому розмірі, як вказано у позовній заяві. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В той же час, ст. 82 цього ж Кодексу передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Однак позивачем [PERSON] не надані суду належні і допустимі докази на підтвердження вжитих нею заході спрямованих на одержання аліментів з відповідача в період з липня 2020 року та того, що відповідач від тоді ухилявся від сплати аліментів на дітей. Доводи на обґрунтування вимоги про стягнення аліментів за минулий час, висловлені позивачем [PERSON] в судовому засіданні, представником відповідача не були визнані, тому відсутні підстави вважати ці доводи такими, що не потребують доказуванню. Тому в цій частині позову суд відмовляє в задоволенні. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 992,40 грн. на користь держави, оскільки позивач звільнена від сплати цих сум.

Outcome: partial