Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить: - встановити факт повної сплати ним паєнакопичення за квартиру [ADDRESS] ; - визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 22.5 кв.м., житловою 13.5 кв.м.; - усунути перешкоди у здійсненні права користування квартирою [ADDRESS] , шляхом вселення його до квартири. Посилається в позові на те, що з 90-х років він разом з відповідачем фактично проживає в квартирі [ADDRESS] . Даний багатоквартирний житловий будинок є кооперативним та відноситься до ЖБК «ТЕМП-14». Зазначає, що ним, як членом ЖБК «ТЕМП-14», у 1998 році було повністю сплачено паєнакопичення за квартиру та отримано довідку на підставі якої було зареєстровано право власності у Київському БТІ від 2006 року. В усних домовленостях між ним та відповідачем було узгоджено, що останній має надавати грошові кошти на сплату внесків за квартиру, а в майбутньому він подарує відповідачу половину квартири. Зазначених коштів відповідач не надавав, всю суму сплатив він. Під час продажу вказаної квартири з відповідачем виник спір, оскільки останній посилався, що він є власником квартири та саме він сплачував пайові внески. Після цього, відповідач направив на його адресу листа, в якому вказав, що саме він є власником спірної квартири та додав розписку від 05.05.1998 року про те, що кошти на оплату квартири надавав він, також вимагав звільнити квартиру від речей. При відвідуванні квартири виявив змінений замок, відповідач повідомив йому через зачинені двері, що не впустить його до квартири та має намір звертатися до суду про визнання права власності на спірну квартиру. Крім того зазначає, що виявив відсутність оригіналу реєстраційного посвідчення БТІ. Виходячи з цього, просить задовольнити позов. Ухвалою суду від 22 вересня 2021 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ст. 178 ЦПК України, відповідачу був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву. 26 листопада 2021 року канцелярією суду було зареєстровано заяву позивача про розгляд справи у його відсутності, на підставі наявних доказів в матеріалах справи, просив суд позов задовольнити. 03 грудня 2021 року канцелярією суду було зареєстровано заяву відповідача про визнання позову, відповідно до якої він не заперечує проти задоволення позову та просить розглянути справу у його відсутності. Розпорядженням керівника апарату суду від 26 квітня 2022 року №202 призначений повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із тимчасовим переведенням шляхом відрядження судді Слободянюк А.В. на посаду судді Дніпровського районного суду міста Києва, відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду. Відповідно до протоколу повторного розподілу справ автоматизованою системою документообігу в суді від 26 квітня 2022 року, вказана справа розподілена судді Машкевич К.В. Ухвалою судді Машкевич К.В. від 02 травня 2022 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності та усунення перешкод у користуванні квартироюприйнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторони в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином. 08 вересня 2022 року канцелярією суду було зареєстровано заяву позивача про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтями 15 та 20 ЦК України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту визначені ч.2 ст.16 ЦК України, якими можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №141658038 від 14 вересня 2021 року (а.с.3). З інформаційної довідки КП КМР «КМ БТІ» №062/14-9968 від 06 вересня 2021 року вбачається, що згідно з даними реєстрових книг Бюро, квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] , [INFO] , на підставі довідки, виданої житлово-будівельним кооперативом ЖБК «ТЕМП-14» від 16 травня 1998 року, №271/17 (а.с.4). З довідки ЖБК «ТЕМП-14» №271/17 від 16 травня 1998 року вбачається, що [PERSON] повністю сплачено паєнакопичення за квартиру [ADDRESS] (а.с.3). З Реєстраційного посвідчення Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна №023599 від 02 березня 2006 року вбачається, що квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] , [INFO] , на праві приватної власності на підставі довідки №271/17 виданої ЖБК ТЕМП-14» від 16 травня 1998 року (а.с 4). З листа Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації від 22 липня 2021 року, на запит приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Ільяшова О.В. вбачається, що з наявних даних Відділу з питань реєстрації місця проживання\\перебування фізичних осіб та даних з Реєстру територіальної громади м. Києва у квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована одна особа, [PERSON] , [INFO] (а.с.5). При зверненні до суду позивач просить встановити факт, що він сплатив повністю паєнакопичення за квартиру [ADDRESS] , що підтверджено довідкою ЖБК «ТЕМП-14» №271/17 від 16 травня 1998 року. З точки зору закону юридичні факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. При цьому для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету його встановлення а також заявник має довести, що відсутні інша можливість одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо). Виходячи з викладеного вище, характеру юридичного факту, який просить встановити позивач, суд вважає, що підстави визначені законом для його встановлення відсутні, оскільки даний факт встановлений довідкою ЖБК «ТЕМП-14» №271/17 від 16 травня 1998 року. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність» /на час винекнення правовідносин/ член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сім`ї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здаватив оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав Виходячи з цього, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на квартиру, оскільки уже врегульованні законом та не потребують додаткового судового захисту підстави та набуття позивачем права власності на квартиру [ADDRESS] , Позивач при звернені до суду посилається, що відповідачем чиняться перешкоди у користуванні належної йому квартири, однак не зазначає ким є відповідач по відношенню до нього, з якого часу він чинить перешкоди, який характер мають дані перешкоди. На підтвердження вказаного надає лист Соломян`ського УП ГУНП у м.Києві від 02 серпня 2021 року, відповідно до якого вбачається, що позивач звертався до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій відповідача щодо перешкоджання у здійсненні ним права власності квартири, однак обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення не встановлено. Згідно статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, цивільне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Вирішуючи спір, суд повинен встановити, що в зв`язку з неправомірними діями або бездіяльністю порушуються права особи, яка звернулася до суду за захистом. В той же час, з заяви відповідача про визнання позову вбачається, що він в квартирі позивача не проживає, право власності не оспорює. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких доказів порушення його прав, як власника квартири, з боку відповідача позивач суду не надав і такі порушення судом не встановлені. За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача.

Outcome: dismissed