Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-06 00:00:00

30.07.2020 представник позивача, адвокат Романченко Олексій Михайлович,звернувся до суду з вказаним позовом,в якому просив, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 02.05.2022, в судовому порядку стягнути з відповідача на свою користь 1655 доларів США, як три відсотки річних (ст. 625 ЦК України) за порушення строків виконання грошового зобов`язання з повернення депозиту та відсотків за депозитним договором №SAMDNWFD0070028566200 від 06.12.2013, за період нарахування з 13.01.2020 по 23.02.2022. 03.09.2020, після усунення позивачем недоліків позову, судом відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 05.07.2022 ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 26.09.2022 рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області позовну заяву [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон», про захист прав споживачів банківських послуг, задоволено в повному обсязі, стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»\~ на користь [PERSON] 1655,26 доларів США, як три відсотки річних за порушення строків виконання грошового зобов`язання з повернення депозиту та відсотків за депозитним договором №SAMDNWFD0070028566200 від 06.12.2013, за період з 13.01.2020 по 23.02.2022.Питання відшкодування відповідачем судових витрат позивача на професійну правничу допомогу у рішенні суду не розглядалось, оскільки представником позивача було заявлено, що докази вказаних витрат будуть подані ним додатково протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення у справі. 28.09.2022 представник позивача, адвокат Романченко Олексій Михайлович,через підсистему «Електронний суд», подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн., мотивуючи тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.09.2022, у справі № 357/7395/20, позовні вимоги [PERSON] до АТ КБ «Приватбанк», про захист прав споживачів задоволено у повному обсязі. На виконання вимог ЦПК України разом із позовною заявою позивачем було зазначено, що орієнтовний розмір судових витрат по даній справі становить 15000,00 грн., з яких витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції 5000,00 гривень. У заяві про зміну предмета позову від 02.05.2022 позивачем було повідомлено суд про те, що докази на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають сплаті позивачем, будуть надані протягом п`яти днів у випадку ухвалення рішення на користь позивача разом із заявою про ухвалення додаткового судового рішення. У зв`язку із тим, що акт виконаних робіт підписується сторонами після ухвалення рішення по справі, суд був позбавлений можливості вирішити питання розподілу судових витрат позивача на професійну правничу допомогу під час розгляду справи по суті. Так, 23.12.2019 між Адвокатським бюро «Олексія Романченко» та [PERSON] було укладено Договір № 20/12-2019. На виконання п. 6.2. даного договору 20.07.2020 між Адвокатським бюро «Олексія Романченко» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 20/12-2019 від 23.12.2019. Відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 1 до Договору № 20/12-2019 від 23.12.2019 Адвокатське бюро «Олексія Романченко» прийняло на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу щодо стягнення штрафних санкцій із АТ КБ «Приватбанк» за порушення строків повернення Клієнту коштів по депозитному договору. Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 1 до Договору № 20/12-2019 від 23.12.2019 сторони погодили, що гонорар Адвокатського бюро за ведення справи, визначеної у п. 1 даної додаткової угоди, у суді першої інстанції становить 5000,00 грн. у будь-якому випадку, навіть у разі ухвалення судом рішення не на користь Клієнта. Відповідно до п. 8 Додаткової угоди № 1 до Договору № 20/12-2019 від 23.12.2019 надання Адвокатським бюро правничої допомоги при розгляді справи у суді першої інстанції включає у разі необхідності: підготовка та подання до суду позовної заяви, підготовку і подання до суду відповіді на відзив на позовну заяву, підготовка та подання до суду клопотань про залучення доказів, надання суду відповідних доказів, за необхідності підготовку та подання до суду заяв та клопотань з процесуальних питань або заперечень на заяви та клопотання з процесуальних питань, участь у судових засіданнях, надання пояснень суду, підготовку та подання до суду інших документів, передбачених Цивільним процесуальним кодексом України, які необхідні для розгляду справи. Отже, сума гонорару Адвокатського бюро є фіксованою та не залежить від витрат часу, обсягу підготовлених та поданих документів чи ухвалення судом рішення на користь Клієнта, а тому ці обставини не впливають на вартість наданої професійної правничої допомоги та, відповідно, на розмір судових витрат. Такий порядок визначення гонорару узгоджується з вимогами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», яка передбачає можливість встановлення фіксованої суми гонорару, що обчислюється з урахуванням складності справи, кваліфікації і досвіду адвоката, фінансового стану клієнта та інших істотних обставин. 27.09.2022 між Адвокатським бюро «Олексія Романченко» та [PERSON] було підписано Акт виконаних робіт № 2 до Договору № 20/12-2019 від 23.12.2019, відповідно до якого сторони погодили, що відповідно до п. 1, 6 Додаткової угоди № 1 від 20.07.2020 до Договору № 20/12-2019 від 23.12.2019 Адвокатське бюро надало Клієнту правничу допомогу у Білоцерківському міськрайонному суді Київської області при розгляді справи № 357/7395/20 про захист прав споживачів. Згідно із п. 2 та 5 Додаткової угоди № 1 від 20.07.2020 до Договору № 20/12-2019 від 23.12.2019 гонорар Адвокатського бюро за надання правничої допомоги Клієнту у суді першої інстанції при розгляді Білоцерківським міськрайонним судом Київської області при розгляді справи № 357/7395/20 про захист прав споживачів становить 5000,00гривень, які мають бути сплачені Клієнтом у строк до 26.10.2022. Станом на сьогоднішній день позивачем вказаний гонорар не сплачено, проте відповідно до висновків, викладених у додатковій ухвалі Верховного Суді від 04.06.2020 у справі № 906/598/19 судом визначено, що за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. 06.10.2022 представник відповідача, за довіреністю Бригинець А.А., подала до суду заперечення на заяву про стягнення витрат на оплату правничої допомоги, обґрунтовуючи тим, що права позивача відповідачем не порушуються та не оспорюються, оскільки зобов`язання за договором, який є предметом спору, повинен виконувати з 17.11.2014 ТОВ «ФК «Фінілон», не вбачається правових підстав для задоволення позовних вимог, як наслідок позовні вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу є безпідставними. По-друге, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Для підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Позивачем до заяви про ухвалення додаткового рішення не надано жодного документу, який би підтверджував сплату коштів адвокату в розмірі 5000,00 грн., таким чином, позивачем не надано жодного документального підтвердження витрат на правову допомогу в заявленому розмірі 5000,00 грн., що є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Також, позивачем не надано а ні доказів сплати таких витрат адвокату, тому такі витрати не є понесеними на час подання заяви, а ні зазначено позивачем вартість кожної наданої послуги, що фактично не може довести, що в сукупності така робота має вартість 5000,00 грн. Тому, відсутні підстави для стягнення з АТ КБ «Приватбанк» витрат правничої допомоги на користь позивача та просить залишити заяву позивача про ухвалення додаткового рішення без задоволення, у зв`язку з недоведеністю таких витрат позивачем. 06.10.2022 судом відмовлено у задоволенні заяви відповідача про зупинення провадження у справі щодо ухвалення додаткового рішення. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином. Представник позивача, адвокат Романченко Олексій Михайлович в заяві про ухвалення додаткового рішення просив заяву розглядати без участі позивача та його представника. 06.10.2022 представник відповідача, за довіреністю Бригинець А.А., подала до суду письмову заяву, в якій просила розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення здійснювати без участі представника банку та заяву залишити без задоволення, з підстав викладених у запереченнях на заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали додані до заяви, дійшов до наступних висновків. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Встановлено, що позивач відповідно до положень ст. 134 ЦПК України надав попередній розрахунок судових витрат, який міститься у заяві про зміну предмету позову (а.с. 146-149) та в даній заяві зазначив, що відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України докази щодо розміру понесених стороною судових витрат будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду. Заява про ухвалення додаткового рішення разом з доказами, що підтверджують розмір понесених судових витрат на правничу допомогу, подано 28.09.2022, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. За змістом ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. У п 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа № 1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: 1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»); 2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; 3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом у постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18 та від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц. Також, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04), у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Представник позивача на підтвердження понесених позивачем судових витрат надав: копію договору № 20/12-2019 від 23.12.2019, копію Додаткової угоди № 1 від 20.07.2020 до Договору № 20/12-2019 від 23.12.2019 та Акт виконаних робіт № 2 від 27.09.2022 до Договору № 20/12-2019 від 23.12.2019, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 1 до Договору № 20/12-2019 від 23.12.2019 Адвокатське бюро «Олексія Романченко» прийняло на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу щодо стягнення штрафних санкцій із АТ КБ «Приватбанк» за порушення строків повернення Клієнту коштів по депозитному договору. Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 1 до Договору № 20/12-2019 від 23.12.2019 сторони погодили, що гонорар Адвокатського бюро за ведення справи, визначеної у п. 1 даної додаткової угоди, у суді першої інстанції становить 5000,00 гривень у будь-якому випадку, навіть у разі ухвалення судом рішення не на користь Клієнта. Відповідно до п. 8 Додаткової угоди № 1 до Договору № 20/12-2019 від 23.12.2019 надання Адвокатським бюро правничої допомоги при розгляді справи у суді першої інстанції включає у разі необхідності: підготовка та подання до суду позовної заяви, підготовку і подання до суду відповіді на відзив на позовну заяву, підготовка та подання до суду клопотань про залучення доказів, надання суду відповідних доказів, за необхідності підготовку та подання до суду заяв та клопотань з процесуальних питань або заперечень на заяви та клопотання з процесуальних питань, участь у судових засіданнях, надання пояснень суду, підготовку та подання до суду інших документів, передбачених Цивільним процесуальним кодексом України, які необхідні для розгляду справи. Відповідно до Акта виконаних робіт № 2 від 27.09.2022 до Договору № 20/12-2019 від 23.12.2019, сторони погодили, що відповідно до п. 1, 6 Додаткової угоди № 1 від 20.07.2020 до Договору № 20/12-2019 від 23.12.2019 Адвокатське бюро надало Клієнту правничу допомогу у Білоцерківському міськрайонному суді Київської області при розгляді справи № 357/7395/20 про захист прав споживачів, а саме: підготовка позовної заяви від 25.07.2020 2,5 години; підготовка клопотання про поновлення провадження у справі від 02.05.2022 0,25 години; підготовка заяви про зміну предмета позову від 02.05.2022 1,5 години; підготовка відповіді на відзив від 27.06.2022 1 година; підготовка клопотання про поновлення провадження від 10.08.2022 0,25 години; участь у судовому засіданні 14.06.2022 0,5 години; участь у судовому засіданні 05.07.2022 0,5 години; участь у судовому засіданні 26.07.2022 1,5 години; участь у судовому засіданні 26.09.2022 1 година. Згідно із п. 2 та 5 Додаткової угоди № 1 від 20.07.2020 до Договору № 20/12-2019 від 23.12.2019 гонорар Адвокатського бюро за надання правничої допомоги Клієнту у суді першої інстанції при розгляді Білоцерківським міськрайонним судом Київської області при розгляді справи № 357/7395/20 про захист прав споживачів становить 5000,00 гривень, які мають бути сплачені Клієнтом у строк до 26.10.2022. Отже, сума гонорару Адвокатського бюро є фіксованою та не залежить від витрат часу, обсягу підготовлених та поданих документів чи ухвалення судом рішення на користь Клієнта, а тому ці обставини не впливають на вартість наданої професійної правничої допомоги та, відповідно, на розмір судових витрат (правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 28.12.2020 № 640/18402/19). Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Суд враховує правову позицію Верховного суду викладену у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19 та від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц, в яких зазначено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Так, від представника відповідача в порядку ч. 5 ст. 137 ЦПК України надійшла заява про необґрунтованість витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, однак, представник відповідача належних та допустимих доказів на підтвердження неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу, до заперечень не надала. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, представник відповідача в своєму клопотанні про відмову у відшкодуванні витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката, зазначає, що як доказами понесених судових витрат надаються квитанції виставлені адвокатом на оплату його послуг, при цьому доказів оплати таких послуг позивачем в розмірі 5000,00 грн. не надано. Однак, суд критично оцінює зазначене твердження представника відповідача, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, Об`єднаною палатою Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 15.06.2021 року у справі № 159/5837/19. У Рішенні "ZUSTOVIC v. Croatia" (№27903/15) Європейський Суд з прав людини вказав, що заявник вважається таким, який поніс судові витрати, якщо він їх оплатив або був зобов`язаний оплатити внаслідок юридичного чи договірного зобов`язання (до прикладу, HaJnal v. Serbia, no. 36937/06, параграф 154, 19 червня 2012 року, пункт 109 рішення). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Отже, позивач підтвердив обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, яка підлягає розподілу за результатами розгляду справи, оскільки розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, підлягає сплаті позивачем до 26.10.2022 згідно договору № 20/12-2019 від 23.12.2019 та додаткової угоди №1 від 20.07.2020 до Договору № 20/12-2019 від 23.12.2019, а отже, є визначеним в розмірі 5000,00 грн., який підлягає розподілу за результатами розгляду справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. 2 якої судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Так, рішенням суду від 26.09.2022 позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі. Таким чином, діючи в межах заявлених вимог, при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що вказані витрати пов`язані з розглядом справи, приймає до уваги конкретні обставини справи, принципи співмірності та розумності судових витрат та приходить до висновку, про ухвалення додаткового рішення і стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь [PERSON] судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Outcome: approved