Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою про визнання за нею права власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, після смерті [INFO] її матері [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла її матір [PERSON] . Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом, інші спадкоємці про прийняття спадщини із заявами не звертались. Звернувшись до приватного нотаріуса, їй було відмовлено в оформленні спадкових прав, в зв`язку з тим, що вона не надала правовстановлюючі документи на майно. Таким чином, на теперішній час склалася ситуація, при якій позивачка не має можливості реалізувати своє законне право на спадкове майно і отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Ухвалою суду від 26.08.22 р. відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного провадження, без виклику (повідомлення) сторін. Ухвалою суду від 26.08.22 р. витребувано у нотаріуса копії спадкової справи. Відповідач у письмовій заяві від 19.09.2022р. № 882 позов визнав. Суд, провівши у сукупності дослідження матеріалів справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [INFO] померла мати позивача, [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. Заповіт [PERSON] не залишала, тому спадщина відкрилась за законом. [PERSON] є спадкоємцем майна померлої за законом першої черги, яка в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті матері. Інших спадкоємців майна померлої, які би прийняли спадщину та претендували на неї, нема. На частину спадкового майна, зокрема земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, [PERSON] оформила свої спадкові права та отримала свідоцтво про право на спадщину (спадкова справа № 166-2021). Спадковим майном після смерті [PERSON] являється також будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . 10.08.2022 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Люзняка О.М. з питанням оформлення спадщини після смерті [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Люзняка О.М. від 10.08.2022 року за вих. №169/02-31, [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, так як відсутні правовстановлюючі документи на вищевказане майно. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.4 ст. 25, п. 11 ч. 4 ст. 346 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.1261 ЦК України позивачка є спадкоємцем за законом на майно померлої матері і має право на оформлення спадщини та відповідне право власності на спадкове майно. Згідно із вимогами ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Судом встановлено, що приватний нотаріус відмовляючи [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, посилався на те, що відповідно до відомостей, викладених у довідці, виданій Дунаєвецьким КП «Інвентарбюро» 30 березня\~2022\~року, акт про завершення будівництвом житлового будинку не складався, свідоцтво про право власності на домоволодіння Дунаєвецькою районною (міською) радою на прізвище [PERSON] не видавалось. Матеріалами справи встановлено, що житловий будинок належав померлій [INFO] [PERSON] , що підтверджується випискою з по господарської та довідкою. Згідно виписки з по господарської книги №4 за 2006-2010 роки, що видана Новодунаєвецькою селищною радою, [PERSON] являться власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , рік забудови житлового будинку [ADDRESS] , головою двору [PERSON] являється з 1970 року, площа земельної ділянки біля будинку - 0.91 га, номер об`єкта ПГО 8297-1. Свідоцтво про право власності на будинок не видавалось та реєстрація будинку на праві власності здійснена не була. Згідно листа ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013\~року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: «Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня\~1966\~року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня\~1995\~року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого\~2002 року №7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого\~2002\~року за №157/6445\~(з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня\~2004\~року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня\~2004\~року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. При вирішений спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями УРСР\~1963\~року, Законом України "Про власність" «Законом України від 7 грудня\~1990\~ року №533-Х/ІІ "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня\~1974\~року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 1 березня\~1985\~року №105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня \~1979\~року за №112/5. Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року №5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року №45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976року №1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у негосподарських книгах. Додатками №32 та №33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від ІЗ грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. [PERSON] було замовлено та Дунаєвецьким КП «Інвентарбюро» виготовлено технічний паспорт на будинок. Згідно технічного паспорту житловий будинок [ADDRESS] , житлова площа будинку становить 56.2 кв.м., загальна площа будинку - 62.4кв.м, в склад Суд,\~з врахуванням вищевказаного, приходить до висновку, що [PERSON] має право на отримання будинку садибного типу з господарськими будівлями і спорудами у власність після смерті матері. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає позов обґрунтованим та таким, який підлягає задоволенню.

Outcome: approved