Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача неустойку ( пеню) за прострочення сплати аліментів . Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 23.09.2021 року з відповідача стягнуті аліменти на користь позивачки на утримання дочки [PERSON] 2009 р.н. та сина [PERSON] 2011 р.н. в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку ( доходу) , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , починаючи з 06.08.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. 08.10.2021 року судом був виданий виконавчий лист та 15.11.2021 року Міжрегіональним ВДВС по Куликівському та Чернігівському районах відкрито виконавче провадження. 24.01.2022 року на електронну адресу представника позивачки адвоката Палій А.В. надійшла довідка з виконавчої служби , відповідно до якої станом на 31.12.2021 року у відповідача має місце заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 16063 грн. 94 коп. за період з 06.08.2021 року по 01.10.2021 року . Відповідно до наданого розрахунку пеня за вказаний період складає 11 192 грн. 40 коп. Статтею 196 СК України передбачено , що в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка повинна сплачувати аліменти за рішенням суду , одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня простроченнясплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Оскільки відповідач не виконував рішення суду , не сплачував аліменти і утворилася заборгованість , то просить стягнути з відповідача пеню, стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу. Стороною відповідача поданий відзив , відповідно до якого просять відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що відповідно до ч.1 ст. 196 СК України в редакції від 17.05.2017 року прийнятій законом № 2037- VIII , які набрали чинності 08.07.2017 року у разі виникнення заборгованості з вини особи , яка зобов"язується сплачувати аліменти за рішенням суду стягувач має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені , але не більше 100 відсотків заборгованості. У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про застосування судами окремих норм Сімейнолго кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів " від 15.05.2006 року № 3 , вказано , що відповідальнівсть платника аліментів за ст.196 СК України настає лише за наявності вини цієї особи. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів . Ухиленням є дія чи бездіяльність винної особи спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Верховний Суд у складі Об"єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 29.08.2018 року у справі № 572/1689/16-ц ( провадження № 61-311 св.17) зазначив , що відповідальність настає лише за наявності вини платника аліментів , а не у всіх випадках. В данному випадку відсутні винні дії відповідача та його умисел на виникнення заборгованості. Рішення про стягнення аліментів було ухвалено 23.09.2021 року , проте воно набрало законної сили лише по закінченню строку на апеляційне оскарження. Виконавчий лист видано 08.10.2021 року , а виконавче провадження відкрите 15.11.2021 року . Заборгованість , яку вказує державний виконавець утворилася з незалежних від відповідача причин за попередній період до відкриття виконавчого провадження. Крім того виконавчий лист державним виконавцем було направлено за місцем роботи відповідача , де у визначеному законом порядку та розмірі з його заробітку ( доходу) щомісяця здійснюються відрахування та погашення поточних аліментів та заборгованості , на даний час вся заборгованість погашена , що також свідчить про відсутність умислу відповідача на ухилення від сплати заборгованості за аліментами. Більше того відповідачу на даний час не вручена постанова про відкриття виконавчого провадження. Також звертають увагу , що розрахунок пені наведений позивачем не відповідає правовій позиції Верховного суду , викладеній в постанові від 25.04.2018 року по справі № 572/1762/15-ц. В судовому засіданні представник позивача , адвокат Палій А.В. позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Також додала , що відповідач , відповідно до ст. 180 СК України зобов"язаний утримуватии своїх дітей до досягнення ними повноліття, він був присутній при розгляді справи Куликівським районним судом , йому було оголошено рішення суду про стягнення з нього аліментів , отже з цього час і повинен був сплачувати аліменти , добровільно до відкриття виконавчого провадження, але не виконував його, тому і утворилася заборгованість .Так як має місце заборгованість , то позивачка має право на стягнення неустойки за період коли мала місце заборгованість, яку і просить стягнути . Також позивач понесла витрати на правову допомогу, що підтверджено наданими доказами, тому проосить стягнути вказані витрати. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги не визнала з підстав зазначених в відзиві та пояснила , що вказана державним виконавцем у довідці заборгованість є формальною , відповідач не вчиняв жодних дій щодо ухилення від сплати аліментів , рішення після ухвалення судом могло бути змінене, скасоване , тобто не набрало законної сили , а заборгованість , виникла за період до набрання рішенням законної сили та відкриття виконавчого провадження . Після відкриття провадження виконавчий лист був направлений за місцем роботи відповідача і аліменти стягувалися та направлялися позивачці , на даний час всі належні до стягнення аліменти виплачені, заборгованість відсутня. Також зазначила , що копію постанови про відкриття виконавчого провадження відповідач не отримував, що примусово стягуються аліменти дізнався , коли з заробітної плати почали відрахування , починаючи з листопада місяця 2021 року. В судовому засіданні також досліджувалися письмові докази , надані позивачем та відповідачем. Згідно рішення Куликівського районного суду від 23.09.2021 року з відповідача [PERSON] стягнуто на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] 2009 року народження та сина [PERSON] 2011 року нарордження в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку ( доходу) , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , починаючи з 06.08.2021 року і до досягнення дітьми повноліття ( а.с. 14,15). 08.10.2021 року за даним рішенням був виданий виконавчий лист (а.с. 17). 15.11.2021 року було відкрите виконавче провадження з виконання рішення суду (а.с. 19) . Згідно наданих позивачці та відповідачу довідок про заборгованість після відкриття виконавчого провадження аліменти з заробітної плати стягувалися з урахуванням тих виплат , які повинні були б стягуватися з дня подачі позивачкою позову до суду та станом на 13.06.2022 року заборгованість відсутня ( а.с. 20, 52, 53). Заслухавши учасників процесу , дослідивши письмові докази , суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.. Верховний Суд у складі Об"єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 29.08.2018 року у справі № 572/1689/16-ц ( провадження № 61-311 св.17) зазначив , що відповідальність настає лише за наявності вини платника аліментів , а не у всіх випадках. Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 14.12.2020 року у справі №661/905/19 зробила висновок, що неустойка (пеня) є санкцією за ухилення від сплати аліментів . Ухиленням є дії або бездіяльність винної особи , спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Також, ОП ВС у згадуваній постанові звертає увагу на те, що ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитися як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Відповідно до роз`яснень викладених у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України??відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду розглянув справу № 175/3922/19 та в своєму рішенні визначив в чому полягає ухилення від сплати аліментів та зазначив, що ухиленням особи від виконання обов`язку зі сплати аліментів є приховування свого місця проживання, роботи, фактичного заробітку або інших грошових надходжень. Оскільки аліменти стягувалися з моменту відкриття виконавчого провадження з заробітної плати , відповідач не приховував свого місця роботи, не звільнявся з місця роботи з метою несплати аліментів, не переховувався , позивачці відоме місце проживання та всі необхідні дані щодо відповідача, це є свідченням про відсутність ухилення від сплати аліментів, а отже і про відсутність вини відповідача спрямованої на невиконання рішення суду. Згідно до ст. 18 ЦПК України обов"язковими до виконання є рішення, які набрали законної сили. Відповідно до ст. 431 ЦК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа виданого судом , який розглянув справу як суд першої інстанції. Відповідно до постанови державного виконавця виконавче провадження відкрите 15.11.2021 року і з часу його відкриття рішення суду виконувалося належним чином. Формально мала місце заборгованість , яка виникла до відкриття виконавчого провадження , проте вона не є свідченням винних дій відповідача . Позивачкою не надано достатніх та належних доказів на підтвердження вини відповідача в виникненні заборгованості по аліментам .

Outcome: dismissed