Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди. Заявлені вимоги позивач мотивував тим, що 12.10.2020 року керуючи власним транспортним засобом - автомобілем марки Renault Megane, д.н.з. [NUMBER] , він разом з пасажирами: [PERSON] та [PERSON] , рухався по вул. Данила Нечая, в напрямку виїзду з м. Вінниця. Близько 18:45 год. 12.10.2020 року позивач проїжджав регульоване дорожньою розміткою та світлофорним об`єктом перехрестя вулиць Якова Шепеля та Данила Нечая м. Вінниці на дозволяючий рух - зелений колір світлофору. В цей час водій автомобіля ВАЗ 21053, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку, не надав переваги у русі та здійснивши різкий маневр - поворот ліворуч, в напрямку вул. Якова Шепеля м. Вінниці, допустив зіткнення з транспортним засобом позивача. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб позивача зазнав суттєвих механічних ушкоджень. Після повідомлення про дорожньо-транспортну подію працівників поліції по телефонній лінії екстренного зв`язку «102» та приїзду екіпажу патрульної поліції, відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП серії ДПР18 № 017501, відповідно до змісту якого останній порушив вимоги п. 16.6, п.10.1 Правил дорожнього руху України. До вказаного протоколу було долучено план-схему дорожньо-транспортної події, пояснення водіїв, рапорт працівника поліції. Позивач зазначає, що відповідно до п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Відповідно до п. 16.6 ПДР України повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч. В подальшому, протокол про адміністративне правопорушення разом з іншими матеріалами відносно [PERSON] було надіслано до Вінницького міського суду Вінницької області для судового розгляду. За результатами судового розгляду справи №127/23462/20 відносно [PERSON] 02.02.2021 року Вінницьким міським судом було винесено постанову, якою провадження у зазначеній справі про притягнення [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Однак позивач зазначає, що незважаючи на те, що вказаним вище судовим рішенням закрито адміністративне провадження у справі відносно [PERSON] у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, його вина у порушенні правил дорожнього руху України, що призвело до пошкодження транспортного засобу позивача, повністю підтверджується іншими доказами: матеріалами справи про адміністративне правопорушення № 127/23462/20, а саме: рапортом поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП рядового поліції Ігоря Пугачова від 12.10.2020 року; поясненням [PERSON] від 12.10.2020 року; поясненням [PERSON] від 12.10.2020 року; протоколом про адміністративне правопорушення ДПР18 № 017501; план-схемою місця ДТП від 12.10.2020 року; фотосвітлинами з місця дорожньо-транспортної пригоди; відеозаписом ситуаційного центру м. Вінниці події дорожньо-транспортної пригоди, поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , які на момент зіткнення транспортних засобів перебували в салоні автомобіля позивача, були прямими очевидцями події ДТП і за необхідності можуть бути допитані у судовому засіданні тощо. 3 метою наступного відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди, внаслідок ушкодження його транспортного засобу та необхідністю проведення оцінки ушкоджень автомобіля, позивач звернувся до Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України із відповідною заявою. Експертом було проведено огляд ушкодженого транспортного засобу та проведено відповідну авто-товарознавчу експертизу. Відповідно до висновку експерта № ЕД-19/102-21/5988-АВ від 26.04.2021 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки Renault Megane, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок його пошкодження від 12.10.2020, станом на момент огляду КТЗ, а саме на 16.04.2021 становила 181 710, 10 грн. Таким чином позивач зазначає, що завданий йому збиток становить вищевказану суму. Небажання відповідача в добровільному порядку відшкодувати завдану ним шкоду, змусило позивача звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 05.07.2021 р. позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення виявлених недоліків. 05.07.2021 р. на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою суду від 09.07.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за загальними правилами позовного провадження та призначено до підготовчого розгляду. В ході проведення підготовчого засідання, ухвалою суду від 11.10.2021 року по справі призначено судову автотоваризнавчу експертизу, в зв`язку з чим провадження у справі зупинено. 06.01.2022 року на адресу суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, у зв`язку з чим ухвалою суду від 10.01.2022 року провадження по справі поновлено та призначено до продовження підготовчого засідання. Ухвалою суду від 10.02.2022 року закрито підготовче засідання та справу признасчено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача адвокат Рябокінь Р.П. підтримав заявлені вимоги за обставин, викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити у повному обсязі. Судові витрати просив стягнути з відповідача. Представник відповідача адвокат Захарчук М.В. в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на його необгрунтованість. З`ясувавши позиції представників сторін, вислухавши пояснення свідків та судового експерта, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] являється власником транспортного засобу Renault Megane, реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.50). 12.10.2020 року о 18 год. 45 хв. в м. Вінниця, на перехресті вул. Д.Нечая та Я.Шепеля, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21053, д.н.з. [NUMBER] , при повороті ліворуч не дав перевагу в русі автомобілю Рено Меган, д.н.з. [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 16.6, 10.1 ПДР, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП. На місці ДТП працівниками патрульної поліції складено адміністративні матеріали відносно водія [PERSON] , які в подальшому передано до суду за для вирішення питання притягнення його до адміністративної відповідальності (а.с.41). Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.02.2021 р. в справі №127/23462/20 провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с. 44). Відповідно до висновку експерта № ЕД-19/102-21/5988-АВ від 26.04.2021 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки Renault Megane, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок його пошкодження від 12.10.2020, станом на момент огляду КТЗ, а саме на 16.04.2021 становила 181 710, 10 грн. (а.с. 9-37). Ухвалою суду від 11.10.2021 р. по справі призначено судову автотоварознавчу експертизу. Згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №7802/21-21 від 29.12.2021 р., вартість матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля марки Renault Megane, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок його пошкодження під час ДТП, станом на 12.12.2020, складає 179 227,00 грн. Утилізаційна вартість КТЗ даного автомобіля, станом на дату проведення експертизи, складає 54 982, 00 грн. (а.с.105-112). Допитані в ході судового розгляду в якості свідків працівники поліції [PERSON] та [PERSON] , які 12.10.2020 року за викликом прибули на місце ДТП, суду повідомили, що на той час працювали інспекторами патрульної поліції, приїхали на виклик 12.10.2020 року. Зазначили, що прибувши на місце ДТП виявили, що автомобіль ВАЗ під керуванням [PERSON] , не надав перевагу у русі Рено Меган, в наслідок чого сталось зіткнення автомобілів, на підставі порушень ПДР [PERSON] , на останнього було складено протокол про адміністративне правопорушення. Додатково повідомили, що в Рено Меган були пасажири, але їх не опитували та не зазначили їх в протоколі в якості свідків. Допитаний в ході судового розгляду судовий експерт [PERSON] , підтримав висновок № 7802/21-21 від 29.12.2021 року та додатково пояснив, що повна вартість відновлювального ремонту автомобіля Рено Меган, зазначена ним на сторінці 12 висновку в сумі 192 196,78 грн., без врахування коефіцієнта фізичного зносу даного транспортного засобу, а останній абзац пункту 1.3.4. "Визначення втрати товарної вартості КТЗ", на сторінці 13 висновку, ним зазначено помилково. У статті\~1\~Закону України\~«Про страхування»\~визначено,\~що страхування\~-\~це вид\~цивільно-правових\~відносин щодо\~захисту майнових\~інтересів фізичних\~та юридичних\~осіб у\~разі настання\~певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (постанова Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі № 754/1108/15-ц). У ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) зазначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Відповідно до пункту 35.1. ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Частиною першою статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з пунктом 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Згідно п. 1.7. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Згідно п. 9.1. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Як пояснив представник відповідача в ході розгляду справи, на час ДТП у відповідача закінчився договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Однак, представник позивача повідомив, що у позивача на момент ДТП, був чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно п.п. «а», п. 41.1. ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Враховуючи, вищевикладене та те що у позивача автомобіль був забезпечений, тобто відповідав п. 1.7. ст. 1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач, мав право звернутись до МТСБУ для отримання страхового відшкодування. Розпорядженням Нацкомфінпослуг «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21 вересня 2019 року розробленим відповідно до подання МТСБУ встановлені страхові суми за договорами обов?язкового страхування: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, до 130 тис. грн. За таких обставин, позивач дотримуючись вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мав би можливість отримати страхове відшкодування, звернувшись до МТСБУ та задовольнити свої вимоги в межах страхової суми 130 000 грн. В свою чергу, із урахуванням висновку експерта від 29.12.2021 року №7802/21-21 Вінницького відділення КНДІСЕ Міністерства юстиції України та положень пункту 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачу має бути відшкодовано 179 227,00 54 982,00=124 245,00 гривень. Отже, закон з огляду на принцип добросовісності визначає, що якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього Законом № 1961-IV обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до правової позиції Великої палати Верховного суду у постанові від 14.12.2021 року у справі №147/66/17, Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Враховуючи вищевикладене, на відповідача не може бути покладено обов`язок із відшкодування шкоди в розмірі 124 245,00 гривень, оскільки дана сума охоплюється лімітом відповідальності страховика (МТСБУ). А тому, навіть у випадку доведення вини відповідача у ДТП, у позові необхідно відмовити у зв`язку із недотриманням позивачем вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1194 ЦК України. Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика. З огляду на викладене, позивач повинен був вимагати кошти за майнову шкоду зі страхової компанії. Лише у разі недостатності ліміту цивільно-правової відповідальності страховика, решту завданої і доведеної шкоди відшкодовує особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність (стаття 1194 ЦК України). Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до переконання в тому, що позов задоволенню не підлягає. Судові витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають залишенню за позивачем. На підставі викладеного, згідно ст.ст. 15, 16, 980, 1167, 1194 ЦК України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed