Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 159047, 30 грн згідно договору позики від 13.05.2019 року та судові витрати. В обґрунтування вимог зазначено, що 13.05.2019 року між сторонами було укладено договір позики на суму 20000, 00 злотих, що станом на момент звернення до суду з даною позовною заявою є еквівалентом 138302, 00 грн, зі сплатою 15% від суми позики за користування коштами, строком до 31.08.2019 року. Проте, у встановлений договором строк відповідач свої зобов`язання не виконав, загальна сума заборгованості за договором позики становить 159 047, 30 грн. Позивачем неодноразово подавалися до суду заяви про відкладення розгляду справи. Останню заяву від 20.09.2022 року суд до уваги не бере, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів для прийняття заочного рішення, чергове відкладення розгляду справи може призвести до порушення строків розгляду справи. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 30). Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 13.05.2019 року між [PERSON] (Позикодавцем) та [PERSON] (Позичальником) укладено договір позики. Згідно параграфу 1 предметом договору є надання грошової позики в розмірі 20 000, 00 злотих. Отримання суми грошових коштів підтверджується підписанням договору. Параграфом 2 та 3 договору визначено, що позичальник зобов`язався повернути предмет позики разом з відсотками в розмірі 15%, починаючи з дня підписання договору до моменту повернення позики, у строк до 31.08.2019 року (а.с. 14, 16-17). Проте, у встановлений строк та станом на день розгляду справи [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики та не повернув суму боргу [PERSON] . Відповідно до ст. 15 ЦК України право на захист цивільних прав та інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно положення статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст.\~1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, як передбачено ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частина перша ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В позовній заяві позивачем на підтвердження своїх вимог в частині стягнення з відповідача відсотків за договором позики, надано розрахунок, згідно якого сума відсотків складає 3000, 00 злотих. Відповідач розрахунок позивача не спростував. З урахуванням викладеного, оскільки майнові права позивача порушені, зобов`язання за договором позики [PERSON] не виконані належним чином, суд приходить до висновку про законність та доведеність позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики, яка становить 23000,00 злотих, що станом на день проведення розрахунку позивачем 04.02.2022 року становить - 159047, 30 грн.( з розрахунку 1 злотий 6,9151грн) у зв`язку з чим, позовна заява підлягає до задоволення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, судом встановлено наступне. При зверненні до суду [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 1590, 47 грн., з ціни позову 159047,30 грн. (а.с. 1). Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, на підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України з\~відповідача підлягають\~стягненню на\~користь позивача\~судові витрати\~пропорційно до\~розміру задоволених\~вимог,\~а саме\~судовий збір\~в сумі\~1590,\~47\~грн.

Outcome: approved