Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свою позовну вимогу він мотивує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 07 травня 2016 року. Від шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є та обставина, що неможливе подальше спільне проживання, шлюбні відносини припинені більше року тому, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Просить розірвати шлюб, зареєстрований 07 травня 2016 року Тернівським відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 44, між ним та відповідачем, судові витрати залишити за ним, справу розглядати без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи, строк для примирення не надавати. Позивач в судове засідання не з`явився, але в позовній заяві просить судові витрати залишити за ним, справу розглядати без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи, строк для примирення не надавати. Відповідач в судове засідання не з`явилася, але надала суду письмову заяву, в якій згодна на розірвання шлюбу, в судове засідання прийти не може, бо перебуває за кордоном України, просить неповнолітню дитину залишити проживати з нею. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 травня 2016 року Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 44. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Суд не бере до уваги прохання відповідача про те, щоб суд залишив неповнолітню дитину проживати з нею, оскільки суд відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, а відповідач не зверталася до суду з зустрічною позовною заяву про встановлення місця проживання малолітньої дитини разом з нею. Як видно з позовної заяви, в сім`ї немає взаємопорозуміння та взаємоповаги, шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо. сумісне життя не склалося тобто характер сформованих відносин у родині є таким, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Таким чином, суд приходить до висновку, що зареєстрований між сторонами шлюб може бути розірваний за рішенням суду, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим і буде суперечити інтересам сторін. Головними мотивами, з яких суд визнав збереження сім`ї неможливим є ініціатива позивача, тобто звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, та обставини викладені у позовній заяві, а також визнання відповідачем даної позовної заяви з відсутністю заперечень проти задоволення позовних вимог, що виражає її байдужу позицію щодо збереження шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 16 Загальної декларації ООН з прав людини, ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідач не висловила своєї позиції щодо прізвища, яке їй слід залишити після розірвання шлюбу. У зв`язку з тим, що позивач не наполягає на стягненні з відповідача судового збору, що є його правом, суд при ухваленні рішення зазначене питання не розглядає.

Outcome: approved