Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Відповідно до договору купівлі-продажу від 10 серпня 2007 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить на праві приватної власності у рівних частках 120/1000 часток двоповерхової будівлі гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є рідною бабусею позивача, яка померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтвом про смерть, та разом проживала з померлим [PERSON] яки помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Відповідач по справі [PERSON] є мати позивача по справі. Позивач стверджує, що він спільно з [PERSON] , [PERSON] проживали у 120/1000 частках двоповерхової будівлі гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , починаючи з вересня 1999 року. При цьому, вони всі проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, робили в квартирі ремонт, сплачували комунальні послуги. Вищевказаний факт підтверджується актом про спільне проживання, який підписаний сусідами, що мешкають у гуртожитку за адресою [ADDRESS] . Після сметрі [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 40/1000 квартири за адресою: [ADDRESS] . З цього приводу позивач звернувся до Приватного нотаріуса Одеського нотаріального округу Одеської області Фьодорова Євгена Анатолійовича з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але нотаріусом було роз`яснено, що у нотаріуса немає підстав для прийняття заяви про прийняття спадщини та відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] , у в зв`язку з тим, що у померлого та позивача зазначені різні місця реєстрації, тому було роз`яснено звернутися до суду щодо вирішення питання втановлення проживання однією сім`єю з померлим. Факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується наступними доказами: Копією договору купівлі-продажу від 10.08.2007 року, копією витята про реєстрацію права власності від 29.08.2007 року, копією Витягу з Державного реєстру правочинів, Актом про спільне проживання від 16.05.2021 року. На підставі викладеного, позивач просить встановити факт проживання однією сім`єю спадкоємця [PERSON] [INFO] зі Спадкодавцем [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] , у період з 1999 по 2021 роки, тобто на момент відкриття спадщини, та визнати спадкоємцем четвертої черги за законом. В судове засідання представник позивача подав заяву, згідно якої підтримав позовні вимоги у повному обсязі, а також просив справу розглянути у його відсутність. Відповідачка в судове засідання подала заяву, згідно якої вона визнала позовні вимоги у повному обсязі, а також просила справу розглянути у його відсутність. Встановлені судом обставини справи та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що відповідно договору купівлі-продажу від 10 серпня 2007 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить на праві приватної власності у рівних частках 120/1000 часток двоповерхової будівлі гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , тобто по 40/1000 частин кожному. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] проживав спільно з [PERSON] , [PERSON] у 120/1000 частках двоповерхової будівлі гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , починаючи з вересня 1999 року. При цьому, вони всі проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, робили в квартирі ремонт, сплачували комунальні послуги. [PERSON] , яка є рідною бабусею позивача, померла [INFO] , актовий запис № 7966 від 02.08.2017р. зареєстрований Одеським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області. Після її смерті із заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору звернулась [PERSON] , що підтверджуються копію спадкової справи №793/2017. [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 4246 від 31.03.2021р., зареєстрований Одеським міським відділом ДРАЦС ПМУЮ (м. Одеса). Після сметрі [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 40/1000 двоповерхової будівлі гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , Судом встановлено, що спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] не відкривалась, що підтверджується листом Суворовської державної нотаріальної контори від 10.10.2022р. за № 2272/02-14. В той же час, в судовому засіданні встановлено, що на час відкриття спадщини [PERSON] проживав спільно [PERSON] у 120/1000 частках двоповерхової будівлі гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , як член сім`ї. Вищевказаний факт підтверджується актом про спільне проживання, який підписаний сусідами, що мешкають у гуртожитку за адресою [ADDRESS] . Вищевказаний факт підтверджує, що він фактично прийняв спадщину після померлого [PERSON] . З матеріалів справи також убачається, що позивач звертався до Приватного нотаріуса Одеського нотаріального округу Одеської області Фьодорова Євгена Анатолійовича з питання заведення спадкової справи. Однак листом від 22.04.2021р. від 46/0216 нотаріусом було роз`яснено позивачу про неможливість відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] , у в зв`язку з тим, що не має доказів, що позивач був членом сім`ї спадкодавця, а тому рекомендував звернутись до суду щодо вирішення питання втановлення проживання однією сім`єю з померлим. Отже в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] проживав однією сім`єю з [PERSON] , який помер [INFO] , починаючи з 1999р. по день смерті [PERSON] , тобто [INFO] . Правові підстави ухваленого рішення. Правові підстави ухваленого рішення. Згідно із частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. , Відповідно до вимог ч. 1 статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. За змістом статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1268 та частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки та інші. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 2 СК України Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.

Outcome: approved