Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

08.10.2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] (далі квартира [ADDRESS] ). Зазначає, що 31.07.2021 року її квартиру було затоплено, причиною чого була поломка крана у квартирі [PERSON] , що підтверджується актом залиття від 09.08.2021 року. Внаслідок,\~залиття квартира\~ потребує\~термінового поточного\~ремонту,\~оскільки мешкати\~в ній\~стало неможливо. Згідно звіту\~про оцінку\~збитків внаслідок\~залиття квартири\~їй нанесено\~матеріальну шкоду: на стелі в кухні 12 м2,\~сліди затікання\~та залиття\~натяжної стелі,\~відпадання штукатурки\~на стелі; на стелі у ванні 2,5 м2,\~деформовано підвісну\~стелю (пластикову\~вагонку),\~яка потребує\~заміни; в коридорі 1,4 м2, залиті 4 стіни та стеля (шпалери потребують заміни); в житловій кімнаті 20 м2,\~частково залито\~стіни (шпалери\~потребують заміни). Вказує,\~що вартість\~збитків згідно\~звіту про\~оцінку збитків\~визначеної витратно-порівняльним\~підходом становить\~8\~575\~грн.\~Крім того,\~вартість оцінки\~становила 1000\~грн. У свою чергу, [PERSON] добровільно відшкодовувати завдану шкоду не бажає. Разом з тим, зазначає, що діями [PERSON] , їй завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Зазначає, що відповідач уже неодноразово затоплював її квартиру, проте витрати на її відновлення несла вона. Враховуючи наведене, просить суд стягнути з відповідача на її користь відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 9575 грн. та 10000 грн. моральної шкоди. \~ \~ \~ \~10.01.2022 року представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву на обґрунтування якого зазначив, що затоплення квартири [ADDRESS] , трапилось не з вини його довірителя. Просив відмовити у повному обсязі. \~ \~ \~ \~До початку судового засідання представником позивача було подано до суду заяву з проханням розгляд справи здійснювати у її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи від них на адресу суду не надходили. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Дана обставина підтверджується реєстраційним посвідченням серії [NUMBER] від 24.05.2002 року. Судом також встановлено, що належна відповідачу [PERSON] кв. [ADDRESS] розташована безпосередньо над квартирою [ADDRESS] , яка належить позивачу. Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку Відповідно до частини 4 статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; проводити за власні кошти ремонт квартири (наймач (орендатор) згідно з договором найму (оренди); забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання. Тобто, відповідальність за належний стан санітарно-технічного обладнання в квартирі [ADDRESS] , несе безпосередньо власник вказаної квартири відповідач [PERSON] . Відповідач зобов`язаний був контролювати стан санітарно-технічного обладнання в квартирі та докладати зусиль для того, щоб не порушити права інших осіб, не завдати їм шкоди, що витікає з вимог ст. 13 ЦК України. Як встановлено судом 31.07.2021 року відбулося затоплення квартири [ADDRESS] . Причиною затоплення квартири [ADDRESS] була поломка крану у квартирі [ADDRESS] , яка знаходиться поверхом вище, що підтверджується актом залиття № 4 від 09.08.2021 року, складеного комісією у складі голови ОСББ Колонюка О.Ю., [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно з актом залиття № 4 від 09.08.2021 року залито 4 приміщення квартири, а саме: кухня площею 12 м2, залиття натяжної стелі; ванна кімната площею 2,5 м2,\~деформовано підвісну\~стелю; коридор площею 2 м2, залито 4 стіни та натяжну стелю; кімната площею 20 м2, залито стіну над кімнатою та кімнатними дверима та суміжну стіну з коридором у під`їзді. Таким чином, суд вважає доведеним, що матеріальна шкода, яка була завдана позивачу [PERSON] затопленням належної їй квартири, знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з неналежним станом санітарно-технічного обладнання в належній відповідачу квартирі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками визнаються: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушено, має право на відшкодування завданої йому шкоди. На підставі ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Отже, судом встановлено, що між винною дією відповідача [PERSON] та заподіяною позивачу шкодою є причинно-наслідковий зв`язок. Згідно вимог ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Одночасно з цим, ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з висновку СОД оцінювача [PERSON] про вартість об`єктів оцінки від 13.08.2021 року, завданих власнику квартири [ADDRESS] [PERSON] , сума матеріального збитку, завданого позивачу складає 8575 грн. Суд вважає вищевказаний висновок належним та допустимим доказом, який підтверджує розмір завданої позивачу [PERSON] майнової шкоди внаслідок залиття належної їй квартири. Суд наголошує, що за загальним принципом диспозитивності при здійсненні судочинства кожен учасник справи розпоряджається своїми правами щодо доведення обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, на власний розсуд. Зокрема, надаючи висновки СОД оцінювача [PERSON] , позивач у такий спосіб фактично вчиняє процесуальні дії зі своєї сторони щодо надання доказів для доведення обставин, якими він обгрунтовує свої позовні вимоги, що в повній мірі відповідає принципу змагальності сторін. Згідно ч. ч. 3, 4 ст.\~10, ч. 1 ст.\~11 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В ході розгляду даної справи відповідачем не було заявлено клопотання про призначення відповідної експертизи з метою обґрунтування своїх заперечень щодо розміру заявлених [PERSON] позовних вимог, іншими доказами розмір завданої позивачу матеріальної шкоди стороною відповідача не спростований. Отже, в такий спосіб відповідач розпорядився своїми процесуальними правами на власний розсуд. Судом також встановлено, що позивачем [PERSON] були понесені витрати на проведення оцінки завданого їй матеріального збитку внаслідок затоплення належного їй житла в сумі 1000 грн. Зазначене підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 27 від 13.08.2021 року. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] матеріальна шкода, завдана затопленням квартири в розмірі 8575 грн., витрати на проведення оцінки в сумі 1000 грн., а всього 9575 грн. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За загальним правилом особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, тому поряд із компенсацією матеріальної шкоди позивач має право на компенсацію за заподіяну моральну шкоду. Під власне моральною шкодою маються на увазі душевні страждання, пов`язанні із заподіянням як фізичної, так і майнової шкоди, а також душевні страждання, не пов`язанні ні з тією, ні з іншою. Моральну шкоду, на відміну від майнової, не можна вимірювати у грошах, але це не означає, що вона не може бути компенсованою в будь-якій формі. Нічого дивного в тому немає, що людина, в котрої через чужу провину відібрали життєві радощі, задоволення, духовні блага, бажає компенсації грошима, які відкривають джерела людських задоволень. Можливою є, зокрема грошова компенсація, розмір якої визначений не за принципом еквівалентності, а виходячи з обставин конкретної справи, ступеня й характеру моральної шкоди, майнового стану потерпілих. Компенсацією за заподіяну моральну шкоду призначають для пом`якшення якоюсь мірою тяжких для потерпілих наслідків. Відшкодування монетизація уявлення потерпілого про заподіяні йому збитки. \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. \~ \~ \~ \~Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, - обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Згідно п. 7 зазначеної Постанови, - заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. Суд вважає доведеним, що дії відповідача [PERSON] у даному випадку були неправомірними і цими неправомірними діями позивачу було завдано моральну шкоду, між діями відповідача, що призвели до порушення законних прав позивача та наслідками в вигляді завдання моральної шкоди, яка виразилася у негативних емоціях\~та переживаннях\~з приводу\~пошкодження майна\~та неможливості\~нормального користування\~ним,\~порушення звичного\~способу життя, у зв`язку з цим є причинно-наслідковий зв`язок. Суд також враховує рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ромашов проти України» від 27.07.2004 року і вважає, що завдана позивачам моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом Констатації Судом факту порушення. Крім того, суд констатує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені. Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). Тому, виходячи з принципів розумності й справедливості, а також характеру і обсягу моральних страждань, яких зазнала позивачка, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 5000 грн. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на сторону відповідача. За наведених обставин, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 676, 07 грн. (пропорційно розміру задоволених вимог). На підставі ст.ст. 11, 13, 22, 23, 322, 382, 386, 1167 ЦК України,

Outcome: approved