Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: 28.09.2022 року [PERSON] звернулася до суду із заявою до заінтересованої особи [PERSON] , [PERSON] , Турківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), виконавчий комітет Турківської міської ради Самбірського району Львівської області як орган опіки і піклування, про надання права на шлюб. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.09.2022 року у провадження судді Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І. передана справа №458/659/22 про надання права на шлюб. Предметом заяви є надання неповнолітній особі права на шлюб. Згідно ст.23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції. Підсудність справи Турківському районному суду Львівської області визначається, оскільки відповідає вимогам ст.ст.315-318 ЦПК України. Згідно ч. 3 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно вимог ст. 47 ЦПК України в суд має право звертатися особа, яка наділена цивільною процесуальною дієздатністю - здатністю особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді мають фізичні особи, які досягли повноліття. Водночас згідно з ч.2 ст. 47 ЦПК України неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Суд може залучити до участі в таких справах законного представника неповнолітньої особи або особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Цивільна правоздатність - це здатність мати цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 25 ЦК України цивільну правоздатність мають усі фізичні особи. Нормами матеріального права передбачено, що цивільна дієздатність фізичної особи - це здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Окрім цього, цивільна дієздатність передбачає свідому і правильну оцінку людиною дій, що нею здійснюються і мають юридичне значення. Ця ознака суб`єкта цивільного права залежить від психічної зрілості суб`єкта, тобто від усвідомлення ним значення своїх дій і можливості керування ними. Окрім цього, ч.3 ст.47 ЦПК України передбачено, що у разі реєстрації шлюбу фізичної особи, яка не досягла повноліття, вона набуває цивільної процесуальної дієздатності з моменту реєстрації шлюбу. Цивільної процесуальної дієздатності набуває також неповнолітня особа, якій у порядку, встановленому цим Кодексом, надано повну цивільну дієздатність. Питання про надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності розглядаються судом в безспірному порядку, тобто в порядку окремого провадження, передбаченого ст.ст.301-304 ЦПК України. Згідно ч.1 ст.301 ЦПК України заява неповнолітньої особи, яка досягла шістнадцятирічного віку, про надання їй повної цивільної дієздатності у випадках, встановлених ЦК України, за відсутності згоди батьків (усиновлювачів) або піклувальника подається до суду за місцем її проживання. Зазначена справа відповідно до вимог ст.19 ЦПК України належить до компетенції судів щодо розгляду цивільних справ, оскільки ч.1 ст.19 ЦПК України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності. Підсудність є розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду. Територіальна підсудність є підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа. Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо. Згідно з ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У зв`язку з вище вказаним, справа підсудна Турківському районному суду Львівської області, оскільки ст.ст.23, 27 ЦПК України передбачено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб. Стислий виклад позиції сторін по справі. Позиція особи, яка подала заяву. Заявниця у своїй заяві зазначає, що вона народилася [INFO] в селі Ісаї Турківського району Львівської області. На даний час вона ще не досягла повноліття. Заявниця познайомилася із [PERSON] , [INFO] . Між ними склалися теплі і щирі стосунки, вони мають взаємні міцні почуття любові та поваги один до одного, тому я вона має намір зареєструвати шлюб з громадянином [PERSON] . Коли ж вони звернулись до Турківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), щоб подати заяву про реєстрацію шлюбу, там їй було роз`яснено, що оскільки вона не досягла віку, з якого можна зареєструвати шлюб, як це передбачено сімейним законодавством України, необхідно надати судове рішення про надання права на укладення шлюбу. Визнання права на укладення шлюбу для неї є необхідним і відповідає її інтересам, оскільки на даний час заявниця вагітна терміном 8-9 тижнів, що підтверджується довідкою поліклінічного відділення Турківської центральної міської лікарні №91 від 27.09.2022 року, а тому їй необхідно терміново зареєструвати шлюб до народження дитини. Батьки заявниці не заперечують проти укладення шлюбу із [PERSON] . В судовому засіданні заявниця [PERSON] заявлені вимоги просила задовольнити та надати їй право на шлюб із [PERSON] . Позиції заінтересованих осіб. В судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] просила заяву задоволити. В судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] просив заяву задоволити. В судове засідання повноважний представник заінтересованої особи Турківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) не прибула, 04.10.2022 року через канцелярію Турківського районного суду Львівської області подала клопотання про розгляд справи без участі представника, проти задоволення заяви не заперечує. В судове засідання повноважний представник заінтересованої особи Турківської міської ради Самбірського району Львівської області як органу опіки і піклування не прибув, 04.10.2022 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» подав клопотання про розгляд справи без участі представника, проти задоволення заяви не заперечує. Заяви (клопотання) учасників справи. Від представника заявниці інших клопотань і заяв на адресу суду не надходило. Від заінтересованих осіб: Турківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) і Турківської міської ради Самбірського району Львівської області як органу опіки і піклування на адресу суду скеровані клопотання, згідно яких такі особи просили справу слухати у їхню відсутність, не заперечували проти задоволення поданої заяви. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 28.09.2022 року прийнято до розгляду заяву та відкрито спрощене провадження у цивільній справі, призначено судове засідання на 04.10.2022 року. Суд вважає, що немає порушення прав сторін, оскільки справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані щодо своєчасного повідомлення особи про місце і час розгляду справи та якщо не надійшло клопотання про відкладення цього розгляду. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. 04.10.2022 року по справі проголошено вступну та резолютивну частину рішення. Заслухавши заявницю і заінтересовані особи, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи, відповідні до них правовідносини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Стаття 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст..12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Мета судового дослідження полягає у з`ясуванні обставин справи, юридичній оцінці встановлених відносин і у встановленні прав і обов`язків (відповідальності) осіб, які є суб`єктами даних відносин. Судове пізнання завжди опосередковане, оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому. Повнота судового пізнання фактичних обставин справи передбачає, з одного боку, залучення всіх необхідних доказів, а з іншого, - виключення зайвих доказів. Вирішуючи питання щодо доказів, суд враховує інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено шляхом дослідження матеріалів справи та отриманням пояснень в судовому засіданні у сторін по справі, що заявниця [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Ісаївською сільською радою Турківського району Львівської області 22.05.2005 року та на час звернення до суду не досягла повноліття. Згідно з довідкою, виданою комунальним некомерційним підприємством «Турківська центральна міська лікарня» Турківської міської ради Самбірського району Львівської області №91 від 27.09.2022 року [PERSON] , 2005 року народження перебуває на «Д» обліку в жіночій консультації поліклінічного відділення КНП «Турківська центральна міська лікарня» Турківської міської ради Самбірського району Львівської області з приводу першої вагітності 8-9 тижнів. Заявниця звернулася в суд з даною заявою про надання права на шлюб, оскільки не досягла повноліття. Встановивши дійсні обставини справи, дослідивши докази заявниці на обґрунтування заявлених вимог, суд виходить з наступних мотивів та норм права. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Заява подана у відповідності до вимог ст.4 ЦПК України, оскільки кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів і відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Така заява подана у відповідності до вимог ст.19 ЦПК України оскільки суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин і цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку окремого провадження. Згідно вимог ч.7 ст.19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ст.293 ЦПК України окреме провадження як вид непозовного цивільного судочинства, де розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 3 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно з ч. 2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно вимог ст. 47 ЦПК України в суд має право звертатися особа, яка наділена цивільною процесуальною дієздатністю - здатністю особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді мають фізичні особи, які досягли повноліття. Водночас згідно з ч.2 ст. 47 ЦПК України неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Суд може залучити до участі в таких справах законного представника неповнолітньої особи або особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Цивільна правоздатність - це здатність мати цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 25 ЦК України цивільну правоздатність мають усі фізичні особи. Нормами матеріального права передбачено, що цивільна дієздатність фізичної особи - це здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Окрім цього, цивільна дієздатність передбачає свідому і правильну оцінку людиною дій, що нею здійснюються і мають юридичне значення. Ця ознака суб`єкта цивільного права залежить від психічної зрілості суб`єкта, тобто від усвідомлення ним значення своїх дій і можливості керування ними. Окрім цього, ч.3 ст.47 ЦПК України передбачено, що у разі реєстрації шлюбу фізичної особи, яка не досягла повноліття, вона набуває цивільної процесуальної дієздатності з моменту реєстрації шлюбу. Цивільної процесуальної дієздатності набуває також неповнолітня особа, якій у порядку, встановленому цим Кодексом, надано повну цивільну дієздатність. Питання про надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності розглядаються судом в безспірному порядку, тобто в порядку окремого провадження, передбаченого ст.ст.301-304 ЦПК України. Згідно ч.1 ст.301 ЦПК України заява неповнолітньої особи, яка досягла шістнадцятирічного віку, про надання їй повної цивільної дієздатності у випадках, встановлених ЦК України, за відсутності згоди батьків (усиновлювачів) або піклувальника подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до роз`яснень п.2 Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" заява про надання особі, яка досягла чотирнадцяти років, права на шлюб (ст.23 СК України) повинна розглядатися судом в окремому провадженні. При цьому до участі в справі залучаються один або обоє батьків (усиновлювачів) неповнолітньої дитини, піклувальник, особа, з якою передбачається реєстрація шлюбу, а також інші заінтересовані особи. Заперечення батьків (піклувальників) щодо надання права на шлюб не є підставою для відмови в задоволенні заяви, оскільки головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Резолютивна частина рішення повинна відповідати вимогам ч.2 ст.23 СК України, згідно з якою суд надає право на шлюб (а не знижує шлюбний вік), а також містити прізвище, ім`я та по батькові особи, право на шлюб з якою надається судом. Згідно зі ст.22 СК України, шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Відповідно до ст.23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Таким чином, СК України при встановленні шлюбного віку, передбачає можливість зниження шлюбного віку особи, але лише за умови, що це не суперечить її інтересам і надання права на шлюб особі у віці до 18 років віднесено виключно до компетенції суду. Заява може бути задоволена лише у тому разі, якщо буде доведено, що укладення шлюбу відповідає інтересам особи. Судом встановлено, що заявниця має цивільну правоздатність, заявниці [PERSON] виповнилося повних 17 років, отже така особа є неповнолітньою, особою з неповною дієздатністю, оскільки є у віковій межі від 14 до 18 років. Особи з неповною дієздатністю мають право самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; самостійно здійснюють права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом, укладають правочини за згодою своїх батьків (усиновлювачів) або піклувальників. Мати заявниці у поданій заяві не заперечила проти надання права на шлюб її неповнолітній дочці з [PERSON] і на укладення шлюбу її неповнолітньою дочкою, оскільки шлюб відповідає інтересам доньки, дочка бажає створити свою сім`ю, на час розгляду справи є вагітною від [PERSON] . Заявниця [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] підтвердили, що бажають створити сім`ю, оскільки зустрічаються більше року, проживають разом в с. Ісаї Самбірського району Львівської області та планують разом проживати в с.Рихтичі Дрогобицького району Львівської області, є умови для проживання. Також в судовому засіданні підтверджено, що [PERSON] вагітна від [PERSON] . У зв`язку з тим, що заявниця не досягла повноліття, [PERSON] та [PERSON] не можуть зареєструвати шлюб, оскільки за загальним правилом шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Однак це право може бути реалізоване лише при волевиявленні двох осіб - жінки та чоловіка. Судом також враховано те, що проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Також релігійний обряд шлюбу також не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Судом також враховано те, що до переліку підстав на отримання права на шлюб до 18 років є вагітність, фактичне створення сім`ї. Судом також врахована та обставина, які особи не можуть перебувати у шлюбі між собою - особи, які є родичами прямої лінії споріднення; рідні (повнорідні, неповнорідні) брат і сестра (повнорідними є брати і сестри, які мають спільних батьків. Неповнорідними є брати і сестри, які мають спільну матір або спільного батька); двоюрідні брат та сестра, рідні тітка, дядько та племінник, племінниця; усиновлювач та усиновлена ним дитина. Оскільки [PERSON] та [PERSON] не відносяться до таких осіб, тому суд не вбачає перешкод у наданні [PERSON] , особі, яка не досягла повноліття, права на шлюб із [PERSON] . Право на шлюб чоловіка та жінки, які досягли шлюбного віку, закріплено у ст.12 Конвенції про захист прав людини і основних свобод. Відповідно до ч.1 ст.27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Крім цього, суд звертає увагу на те, що неповнолітня особа, щодо якої суд прийняв рішення про зниження шлюбного віку, має право не скористатись наданим їй правом та у будь-який момент відмовитися від реєстрації шлюбу. Також суд звертає увагу на те, що особа може реалізувати своє право на шлюб або з моменту досягнення нею шлюбного віку (18 років), або з моменту набрання законної сили рішенням суду про надання їй права на шлюб (можливе з 16 років). Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку про задоволення заяви, оскільки судом не встановлено будь-яких обставин, які б вказували, що шлюб може зашкодити інтересам заявниці, отже, суд вважає, що надання права на шлюб заявниці із [PERSON] відповідає правам та законним інтересам заявниці. Розподіл судових витрат між сторонами. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з наступного. Судові витрати в цій справі складаються з судового збору. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року «Про внесення змін до ГПК України, ЦПК України, КАС України та інших законодавчих актів» судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У рішенні Конституційного суду України № 12-рп/2013 зазначено, що звернення до суду пов`язане з необхідністю сплати судового збору, що впливає на можливість доступу особи до правосуддя та отримання нею судового захисту, гарантованого ст.55 Конституції України. Зазначене відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981 року № R (81) 7, якою визначено: «у тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (пп. 12 п. D). Відповідно до процесуального кодексу, при винесенні рішення суддя повинен в обов`язковому порядку розподілити судові витрати між сторонами процесу. До судових витрат входить і судовий збір. Процесуальним кодексом не включено до обов`язку суду здійснювати повернення сплаченого судового збору при обов`язковому розподілі судових витрат. Згідно долученої до заяви оригіналу квитанції №81 від 28.09.2022 року вбачається, що заявником у ТВБВ №10013/021 філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» було оплачено судовий збір у сумі 496,20 грн. В поданій заяві заявниця не просить стягнути судові витрати. Вимогами п.7 ст.294 ЦПК України передбачено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. За таких обставин, зважаючи на вимоги процесуального закону, суд вирішив не відшкодовувати заявниці судові витрати. У зв`язку з чим суд не вирішує даного питання про відшкоджування судових витрат по справі.

Outcome: approved