Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

У червні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування, в якому просив визнати за ним право власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування після [PERSON] , який помер [INFO] , яка належала спадкодавцю на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії ЧН № 0074768, виданого 12 серпня 1996 року Ніжинською районною державною адміністрацією Чернігівської області. Позов мотивовано тим, [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який проживав та був зареєстрований у [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина, до якої входить право на земельну частку (пай). Позивач вважає, що він як спадкоємець першої черги прийняв спадщину за фактом зберігання та представлення в державну нотаріальну контору сертифіката на право на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності агрофірми «Лосинівська» смт Лосинівка. Однак 29 січня 2019 року державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори, в. о. Ніжинської районної державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій видачі свідоцтва про право на спадщину на законом після батька на земельну частку (пай), оскільки після смерті [PERSON] спадщину прийняла за фактом сумісного проживання його мати [PERSON] , а після неї все майно, у тому числі яке вона фактично прийняла після смерті свого сина [PERSON] , успадкувала [PERSON] . Відмова в оформленні права власності на земельну частку свідчить про наявність правових підстав для визнання цього права в судовому порядку. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 червня 2021 року відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] ; підготовче судове засідання призначено на 12-00 год. 02 серпня 2021 року. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 серпня 2021 року відмовлено у прийнятті позову відповідачем Лосинівською селищною радою Ніжинського району Чернігівської області; підготовче засідання відкладено на 09-00 год. 08 вересня 2021 року, а в подальшому на 08-00 год. 29 вересня 2021 року. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 вересня 2021 року залучено до участі у справі правонаступників третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; підготовче засідання відкладено. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24\~листопада 2021 року підготовче провадження у справі закрито; справу призначено до судового розгляду на 17 грудня 2021 року, 14-30 год., яке в подальшому відкладалося. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 31 січня 2022 року задоволено заяву [PERSON] ; залучено співвідповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; судове засідання відкладено на 02\~березня 2022 року 08-30 год., яке в подальшому неодноразово відкладалося. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №\~64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30\~днів введено воєнний стан. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжено. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 08 березня 2022 року №\~2/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема, Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 04 травня 2022\~року № 27/0/9-22 відновлено територіальну підсудність судових справ, зокрема, Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області з 05\~травня 2022\~року. У судове засідання сторони не з`явилися. До суду надійшла заява позивача про розгляд справи без його участі, підтримання позовних вимог та задоволення позову в повному обсязі. Від представника відповідача селищного голови А. Стрільця надійшло до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника відповідача та визнання позову. Від співвідповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи за їхньої відсутності та незаперечення проти задоволення позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося. Судом установлено, що батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Лосинівським райбюро РАЦС від 11 серпня 1962 року (а. с. 9). [PERSON] помер [INFO] згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області зроблено актовий запис №\~07 (а. с. 6). [PERSON] померла [INFO] згідно з відомостями з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть (а. с. 10). Згідно з копією спадкової справи № 343/2005, заведеної Ніжинською Державною нотаріальною конторою Чернігівської області до майна [PERSON] , спадщину після смерті останньої прийняла її дочка [PERSON] . На ім`я [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме: від 06.11.2006 на 1/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] , 1/3 частки вказаного житлового будинку, що належала [PERSON] сину спадкодавця, який помер [INFO] , спадкоємцем якого була його мати [PERSON] , 1/3 частки вказаного житлового будинку, що належала [PERSON] чоловіку спадкодавця, який помер [INFO] , спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] ; від 06.11.2006 на грошові вклади з відповідними процентами та сумами компенсаційних виплат у ВАТ «Ощадбанк»; 24.10.2009 на право на земельну частку (пай), що перебуває в колективній власності Агрофірми «Лосинівська» смт Лосинівка Ніжинського району Чернігівської області, площею 2,94 га в умовних кадастрових гектарах без визначення на місцевості, що належить спадкодавцю на праві сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0074763, Ѕ частини права на земельну частку (пай), що перебуває в колективній власності Агрофірми «Лосинівська» смт Лосинівка Ніжинського району Чернігівської області, площею 2,94 га в умовних кадастрових гектарах без визначення на місцевості, що належить на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0074771 [PERSON] чоловіку спадкодавця, спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] , Ѕ частини права на земельну частку (пай), що перебуває в колективній власності Агрофірми «Лосинівська» смт Лосинівка Ніжинського району Чернігівської області, площею 2,94 га в умовних кадастрових гектарах без визначення на місцевості, що належить на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН №\~0074771 [PERSON] , спадкоємцем якого був його син [PERSON] , спадкоємцем якого, в свою чергу, була його мати [PERSON] . Позивач звернувся до Другої чернігівської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини після смерті батька у вигляді права на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності агрофірми « [INFO] », площею 2,94 га, яка належала батьку згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 00744768, виданим на підставі рішення Ніжинської райдержадміністрації від 31 травня 1996 року № 167, зареєстрованим 12 серпня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1596. Постановою державного нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори, в. о. державного нотаріуса Ніжинської районної державної нотаріальної контори Репех С. О. від 29.01.2019 відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності Агрофірми «Лосинівська» смт Лосинівка Ніжинського району Чернігівської області. Постанову мотивовано тим, що спадкова справа до майна [PERSON] не заводилася. Спадкове майно померлого [PERSON] прийняла фактом сумісного проживання разом зі спадкодавцем його мати [PERSON] , а після неї все її особисте майно і те майно, яке вона фактично прийняла після смерті свого сина [PERSON] , успадкувала [PERSON] . Установлено, що [PERSON] померла [INFO] . Спадщину після її смерті прийняли [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За твердженням позивача, він як спадкоємець першої черги за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , прийняв спадщину за фактом зберігання сертифіката на право на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності агрофірми «Лосинівська» смт Лосинівка, серії ЧН №\~0074768, виданого 12 серпня 1996 року Ніжинською районною державною адміністрацією Чернігівської області. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу (ст. 525 ЦК УРСР). За ст. 548 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1)\~якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2)\~якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За положеннями ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (ст.\~534, 553, 555 цього Кодексу). Відповідно до п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18\~червня 1994 р. № 18/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 07 липня 1994 р. за № 152/361 (що діяла на час відкриття спадщини), доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. У п. 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Європейський суд з прав людини\~\~наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87). Як передбачено ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Положеннями ст. 15, 16\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зокрема, згідно із ч. 2 ст.\~16\~ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. Відповідно до ст.\~4 ЦПК\~України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст.\~13\~ЦПК\~України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову. При цьому враховується позиція відповідачів, які фактично визнали позов. Зі справи не вбачається, що таке рішення суду порушує права та законні інтереси інших осіб.

Outcome: approved