Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

4 серпня 2022 року ТОВ «Сумигаз Збут» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в сумі 14234,30 грн. Позов мотивований тим, що відповідач є побутовим споживачем природного газу і користувалась послугами позивача з постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язання за договором належним чином не виконує, послуги з постачання природного газу вчасно не сплатила, внаслідок чого станом 29 липня 2022 року утворилася заборгованість за спожитий природний газ за період з 1 жовтня 2021 року по 31 березня 2022 року в сумі 14078,28 грн., яку просить стягнути. Також, у зв`язку з несвоєчасною оплатою, позивач просив стягнути з відповідача 108,02 грн. інфляційних втрат та 48 грн. трьох відсотків річних (а.с.4-9). 18 серпня 2022 року суд відкрив провадження у цій справі і з урахуванням частини четвертої статті 19 ЦПК України, вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження без виклику сторін (а.с.43). 6 вересня 2022 року відповідач подала до суду відзив, у якому проти позову заперечувала. Відповідач зазначила, що позивач не надав доказів, які б підтверджували факт укладання з нею договору про постачання природного газу. Крім того, спеціальні обов`язки з постачання позивачем природного газу побутовим споживачам діяли лише до 1 серпня 2020 року. Після цієї дати позивач не мав юридичних підстав для постачання газу побутовим споживачам (а.с.49-51). 13 вересня 2022 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначив, що він має ліцензію від регулятора на постачання природного газу, а спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам діють до зміни постачальника природного газу. Відповідач же після 1 серпня 2020 року постачальника не змінювала та продовжувала користуватись газом, що постачав їй позивач. Щодо наявності договірних відносин, позивач зазначив, що після опублікування ним умов типового договору, відповідач приєдналась до його умов, що підтверджується фактом оплати нею рахунків та фактичне споживання газу (а.с.55-58). 27 вересня 2022 року до суду надійшли заперечення відповідача. Відповідач зазначила, що спеціальні обов`язки з постачання позивачем природного газу побутовим споживачам діяли лише до 1 серпня 2020 року. Після цієї дати повинен був укладатись договір з постачання природного газу. Однак, такий договір укладений не був і відповідно не було договірних відносин із позивачем (а.с.67-69). Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані сторонами документи і докази, суд дійшов наступних висновків. З виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, слідує, що позивач є суб`єктом господарювання, основним видом діяльності якого є діяльність з постачання природного газу (а.с.21). Постановою НКРЕКП № 633 від 11 травня 2017 року позивачу видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу (а.с.59-60). У відповідності із статтею 12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного\~газу здійснюється\~відповідно до\~договору,\~за яким\~постачальник зобов`язується\~поставити споживачеві\~природний газ\~належної якості\~та кількості\~у порядку,\~передбаченому договором,\~а споживач\~зобов`язується оплатити\~вартість прийнятого\~природного газу\~в розмірі,\~строки та\~порядку,\~передбачених договором. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496, договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 (далі - Типовий договір), що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам. Пунктами 1.1.-1.3. Типового договору (у редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що цей Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам (далі - Договір) є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу як товарної продукції Постачальником. Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2496, та є однаковими для всіх побутових споживачів України. Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Фактом згоди Споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої Споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за формою, встановленою у додатку 1 до цього Договору, та/або сплачений Споживачем рахунок (квитанція) Постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам, - факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил постачання та за умови, що у Споживача відсутній інший діючий постачальник (для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання разом із супровідним листом за формою, встановленою у додатку 2 до цього Договору). Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496, (у редакції на час виникнення спірних відносин), якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально, за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник. У разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 1 жовтня 2015 року на позивача покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам у межах Сумської області. У газеті «Сумщина» від 30 грудня 2015 року № 49 позивач опублікував Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500, а також пропозицію товариства укласти з ним договір постачання природнього газу на умовах вказаного типового договору та заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «Сумигаз Збут» (а.с.20). Відповідач же будь-якої заяви про припинення газопостачання, розподілу природного газу, не подавала, продовжувала користуватись природним газом, який постачав позивач та оплачувала відповідні рахунки, що свідчить про її згоду про приєднання до умов договору про постачання природного газу (а.с.10). Посилання на те, що спеціальні обов`язки з постачання позивачем природного газу побутовим споживачам діяли лише до 1 серпня 2020 року і після цієї дати позивач не мав юридичних підстав для постачання газу побутовим споживачам та повинен був укладатись новий договір з постачання природного газу, суд не приймає, оскільки Постановою Кабінету Міністрів України № 867 від 19 жовтня 2018 року на позивача покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам у межах Сумської області до зміни постачальника природного газу. Відповідач після 1 серпня 2020 року постачальника не змінила і продовжувала користуватись газом, який їй поставляв позивач. Відповідно до пункту 5.2 Типового договору споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату послуг Постачальника згідно з умовами цього Договору. З матеріалів справи вбачається, що у відповідача наявна перед позивачем заборгованість за спожитий газ (а.с.10). Відповідач правильність розрахунків, вартості та об`єму спожитого газу, не оспорювала, своїх контррозрахунків не навела. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід також стягнути 2481 грн. понесених і документально підтверджених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved