Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

18 травня 2022 року позивач звернувся до суду з цим позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору про надання довгострокової позики від 01 жовтня 2013 року №2379, разом з додатковими договорами від 02 червня 2015 року, від 01 квітня 2016 року, від 22 серпня 2016 року, відповідач отримала позику у загальному розмірі 250 000,00 грн. на строк 20 років, зі сплатою 3% річних. Відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за договором, починаючи з 01 жовтня 2019 року строкові платежі за договором не сплачує. З наведених мотивів та підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за позикою за період з 01 жовтня 2019 року по 17 травня 2022 року у розмірі 53 948,36 грн., з яких 41 219,00 грн. - основна сума боргу, 12 729,36 грн. - відсотки. Представник позивача у судове засідання не прибула, але у позові просить суд слухати справу за його відсутності. Відповідач відзиву на позов не подала, в судове засідання не прибула. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, але не подав письмового відзиву, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору про надання довгострокової позики від 01 жовтня 2013 року №2379, разом з додатковими договорами від 02 червня 2015 року, від 01 квітня 2016 року, від 22 серпня 2016 року, відповідач отримала позику у загальному розмірі 250 000,00 грн. на строк 20 років, зі сплатою 3% річних. Відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за договором, починаючи з 01 жовтня 2019 року строкові платежі за договором не сплачує. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Пунктом 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як слідує з наданого позивачем розрахунку, він просить суд стягнути поточну заборгованість відповідача за період з 01 жовтня 2019 року по 17 травня 2022 року у розмірі 53 948,36 грн., з яких 41 219,00 грн. - основна сума боргу, 12 729,36 грн. - відсотки. Стягувати достроково всю суму позики, як це передбачено ч.2 ст.1050 ЦК України, позивач не бажає. Враховуючи вищевикладене, відповідач істотно порушив умови кредитного договору, ст. 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги повністю, судовий збір слід стягнути також у повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: approved