Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача кошти в розмірі 19617,72 грн, судові витрати у розмірі 2270,00 гривень. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 03.12.2018 на підставі заяви [PERSON] від 29.11.2018, згідно наказу №689 ОС від 29.11.2018 ВІДДІЛЕННЯ ПУМБ «РЦ В М.КИЄВІ» відповідача прийнято на посаду старшого касира групи клієнтського обслуговування сектору касових операцій ВІДДІЛЕННЯ №11 ПУМБ В М.КИЄВІ. 03 грудня 2018 року між позивачем та відповідачем укладено договір про повну матеріальну відповідальність. 13 березня 2020 року відповідач своїми діями заподіяла позивачу матеріальну шкоду у розмірі 1 853, 24 доларів США. Вказує, що 13.03.2020 до ВІДДІЛЕННЯ №11 ПУМБ В М. КИЄВІ звернулась фізична особа [PERSON] з метою отримання грошового переказу MTCN: 835-913-5070 через міжнародну платіжну систему «Western Union» у розмірі 300 польських злотих, що становило 1853,24 гривні. Відповідач помилково замість видачі 1853,24 гривень видала фізичній особі [PERSON] еквівалент 1853,24 дол. США - 47 921,08 гривень, що підтверджується заявою на видачу готівки №2646940 від 13.02.2020. 27 квітня 2020 року відповідач склала пояснювальну записку, у якій повністю визнала свою провину заподіянні AT «ПУМБ» шкоди. 12 травня 2020 року відповідач подала до AT «ПУМБ» заяву, у якій зазначила, що у зв`язку з неможливістю оперативного погашення заподіяної шкоди, яка виникла 13.03.2020, просить щомісячно утримувати із заробітної плати по 2480,00 гривень. 23 квітня 2021 року відповідач написала заяву про звільнення за згодою сторін з 28.04.2021. 23 квітня 2021 року позивач та відповідач уклали угоду про добровільне покриття заподіяної шкоди. 28 квітня 2021 року відповідач згідно наказу №204 ОС від 26.04.2021 припинила трудові відносини з AT «ПУМБ». За період часу з 05.05.2020 по 17.05.2021 відповідач добровільно погасила AT «ПУМБ» заподіяну шкоду у розмірі 30 373, 24 гривні. Однак, станом на дату подачі нього позову залишок непокритої відповідачем позивачу шкоди складає 19 617, 72 гривні. З урахуванням викладеного, позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. 13 липня 2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана на розгляд судді Анохіну А.М. 15 липня 2021 року судом зроблено запит щодо місця реєстрації відповідача. 23 листопада 2021 року до суду надійшла інформація про реєстрацію місця проживання особи. Ухвалою суду від 26.11.2021 в справі відкрито спрощене позовне провадження. Справу було призначено до розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відзив на позовну заяву відповідачем подано не було. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, та як вбачається з матеріалів позовної заяви, останній просить справу слухати у його відсутність та в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставила. Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. За таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи за відсутності учасників процесу. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03.12.2018 на підставі заяви [PERSON] від 29.11.2018, згідно наказу №689 ОС від 29.11.2018 ВІДДІЛЕННЯ ПУМБ «РЦ В М.КИЄВІ» відповідача прийнято на посаду старшого касира групи клієнтського обслуговування сектору касових операцій ВІДДІЛЕННЯ №11 ПУМБ В М.КИЄВІ (а.с.7, 8). 03 грудня 2018 року між позивачем та відповідачем укладено договір про повну матеріальну відповідальність (а.с.19). Відповідно до ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Відповідно ч. 1 ст. 134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно ч. 1 ст. 135-1 КзпП України, письмовий договір про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівником, який досяг вісімнадцятирічного віку та займає посаду або виконує роботу, безпосередньо пов`язану із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або використанням у процесі виробництва переданих йому цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; Відповідно до розділу 1 Переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, затверджений постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріатом ВЦРПС від 28 грудня 1977 року N 447/24 з працівниками, виконуючими обов`язки касирів укладаються письмові договори про повну матеріальну відповідальність. Отже, відповідно до займаної посади та умов договору про повну матеріальну відповідальність, відповідач є особою, на яку може бути покладено матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з її вини позивачу. 13 березня 2020 року до ВІДДІЛЕННЯ №11 ПУМБ В М. КИЄВІ звернулась фізична особа [PERSON] з метою отримання грошового переказу MTCN: 835-913-5070 через міжнародну платіжну систему «Western Union» у розмірі 300 польських злотих, що становило 1853,24 гривні (а.с.20). Відповідач помилково замість видачі 1853,24 гривень видала фізичній особі [PERSON] еквівалент 1853,24 дол. США - 47 921,08 гривень, що підтверджується заявою на видачу готівки №2646940 від 13.02.2020 (а.с.21). Отже, 13.03.2020 відповідач своїми діями заподіяла позивачу матеріальну шкоду у розмірі 1 853, 24 доларів США. 27 квітня 2020 року відповідач склала пояснювальну записку, у якій повністю визнала свою провину заподіянні AT «ПУМБ» шкоди (а.с.23). 12 травня 2020 року відповідач подала до AT «ПУМБ» заяву, у якій зазначила, що у зв`язку з неможливістю оперативного погашення заподіяної шкоди, яка виникла 13.03.2020, просить щомісячно утримувати із заробітної плати по 2480,00 гривень (а.с.24). Отже, відповідно до займаної посади та умов договору про повну матеріальну відповідальність, відповідач є особою, на яку може бути покладено матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з її вини позивачу. Відповідно до ст. 136 КЗпП України, покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням роботодавця, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. Розпорядження роботодавця, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання роботодавцем позову до місцевого загального суду. 23 квітня 2021 року відповідач написала заяву про звільнення за згодою сторін з 28.04.2021. 23 квітня 2021 року позивач та відповідач уклали угоду про добровільне покриття заподіяної шкоди (а.с.30). 28 квітня 2021 року відповідач згідно наказу №204 ОС від 26.04.2021 припинила трудові відносини з AT «ПУМБ» (а.с.34, 35). За період часу з 05.05.2020 по 17.05.2021 відповідач добровільно погасила AT «ПУМБ» заподіяну шкоду у розмірі 30 373, 24 гривні. Однак, станом на дату подачі нього позову залишок непокритої відповідачем позивачу шкоди складає 19 617, 72 гривні. Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, визнання відповідачем позову, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 2270,00 грн.

Outcome: approved