Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору. На підставу своїх вимог посилається на те, що 15.11.2019 року між нею та відповідачем було укладено кредитний договір №1316190 згідно якого вона взяла кредит на суму 8000 грн., строком на 29 днів. Сукупна вартість кредиту складає 5600 грн. Кредит оформлявся шляхом заповнення електронної заявки на отримання кредиту через сайт відповідача. Позивач вважає, що при укладанні вказаного кредитного договору було порушено її права як споживача, а саме: при видачі кредитних коштів працівники ТОВ «Мілоан» не ознайомлюють позивальника з умовами кредитування та ризики, що порушує ЗУ «Про захист прав споживачів» і позивач ніде не ставила про це свій підпис. Також позивач зазначає, що сума компенсації становить більше 50% і є не справедливою умовою, а також відповідач не повідомляв їй про умови та строки обробки її персональних даних. Всі зазначені в позовній заяві обставини дають позивачу підстави стверджувати, що укладений між нею та відповідачем кредитний договір є недійсним, а тому вона змушена звернутись з даним позовом до суду. Позивач в позовній заяві просила суд справу розглядати без її участі. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі та надав відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного: 15.11.2019 р. між відповідачем та позивачкою дійсно було укладено договір про надання фінансового кредиту №1316190 на суму 8000 грн. шляхом перерахування коштів на емітовану банківську картку позичальника на рахунок, зазначений в анкеті-заяві в особистому кабінеті позивача, що засвідчує факт передачі грошових коштів від товариства до позичальника. Порядок надання грошових коштів у кредит та хронологія укладення кредитного договору детально прописані в правилах, які знаходяться у відкритому доступі для ознайомлення всіма зацікавленими особами на офіційному сайті товариства та виступають публічною офертою товариства до укладення кредитного договору. Відповідач не обмежував позивача в часі для здійснення ним свідомого вибору щодо доцільності укладення кредитного договору. Позивач мав щонайменше 24 години на ознайомлення з індивідуальною офертою, проте акцептував її протягом 4 хвилин. Всі відомості, які відповідач повинен надати позивачу та включити в зміст договору відповідно до вимог законодавства містяться в усіх кредитних договорах, правилах та на офіційному веб-сайті відповідача. Більш того, якщо позивач вважав, що йому не надано будь-яких важливих відомостей, що могли вплинути на його рішення про укладення кредитного договору він мав до прийняття пропозиції про укладення кредитного договору звернутись до відповідача за роз`ясненнями чи інформацією або у будь-який час після укладення кредитного договору повернути кошти достроково, сплативши відсотки лише за час фактичного користування кредитом, проте позивач цього не зробив, натомість намагається уникнути відповідальності звернувшись з позовом на надуманих підставах. На підставі викладених у відзиві на позов аргументах представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, а справу слухати за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази надані по справі, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з таких доказів: Судом встановлено, що згідно з кредитним договором №1316190 від 15.11.2019 року ТОВ «Мілоан» надало кредит [PERSON] в розмірі 8000 грн. строком на 29 днів з 15.11.2019 року до 14.12.2019 року. Сукупна вартість кредиту складає 5600 грн. в грошовому виразі та 881.00 відсотків у річних у процентному значенні. Згідно з графіку розрахунків до сплати підлягає: кредит 8000 грн., комісія за надання кредиту 960 грн., проценти 4640 грн., разом 13600 грн. Згідно з платіжним дорученням №3403530 від 15.11.2019 р. платник ТОВ «Мілоан» перерахував [PERSON] кредитні кошти згідно договору 1316190 в сумі 8000 грн. В позовній заяві позивач не заперечує факту отримання кредитних коштів від відповідача, однак посилається на те, що при видачі кредитних коштів її не ознайомили як позичальника з умовами кредитування та ризиками і вона ніде про це не ставила свій підпис, у зв`язку з чим даний договір є недійсним. Такі твердження позивача спростовуються самим кредитним договором №1316190 від 15.11.2019 року, де повністю зазначено його умови, а також анкетою-заявою на кредит №1316190 від 13.11.2019 р. (а.с.38) та інформацією з електронного файлу, що підтверджує підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти договір (а.с.44) та хронологією дій щодо укладення кредитного договору (а.с.45). Аналіз даних документів вказує на те, що відповідач не обмежував позивача в часі для здійснення ним вибору щодо доцільності укладення кредитного договору, позивач мав достатній час на ознайомлення з індивідуальною офертою, і в разі непогодження відмовитись від укладання договору, однак погодився на укладення (акцептував) протягом 4 хвилин. Судом встановлено (шляхом огляду офіційного веб-сайту), що на офіційному веб-сайті розміщені відповідні відомості та правила надання кредитів і позивач, отримавши кредит шляхом підписання електронного документу за визначеним алгоритмом, не був позбавлений можливості ознайомитись з розміщеною на сайті інформацією стосовно умов кредитування. Також суд зазначає, що позивач не був позбавлений можливості звернутись до відповідача за роз`ясненнями чи інформацією або у будь-який час після укладення кредитного договору повернути кошти достроково, сплативши відсотки лише за час фактичного користування кредитом, проте позивач цього не зробив. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та підлягає виконанню у встановлений строк (термін), що встановлений договором. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки позивач добровільно підписала кредитний договір, отримала кредитні грошові кошти, що нею не заперечується та оскільки встановлено, що вона могла у будь-який час відмовитись від укладення договору, а після укладення кредитного договору повернути кошти достроково, а також мала об`єктивну можливість ознайомитись з мовами кредитування, правилами надання кредитних послуг та звернутись за роз`ясненнями чи інформацією у будь-який час, однак цього не зробила, то суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed