Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Тамари Миколаївни, що зареєстрований в реєстрі за № 72355 від 22.12.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЛІТ ФІНАНС" заборгованості у розмірі 34998,79 грн. та стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 22.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 72355 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ"ФК"ЕЛІТ ФІНАНС" заборгованості у розмірі 34998,79 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О. відкрито виконавче провадження № 69458888, щодо виконання вищевказаного виконавчого напису. Позивач не погоджується з виконавчим написом в повному обсязі та вважає що виконавчий напис приватного нотаріуса не підлягає виконанню з наступних правових підстав. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється ЗУ "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 ЗУ "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20845. Відповідно до статті 87 ЗУ«Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом ст. 88 ЗУ "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями-не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності,| виконавчий напис видається у межах цього строку. Крім того, п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Г.16 р. II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06. 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обгрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в ЗУ "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності-це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 ЗУ "Про нотаріат"). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірностї заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та виходячи з системного аналізу ст.ст. 15,16,18 ЦК України, ст.ст.50,87,88 ЗУ "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення, нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувана, з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Вважає, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не дотримано вимог щодо безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, оскільки сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості позивача. В підготовче судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача. Відповідач ТОВ "ФК"ЕЛІТ ФІНАНС" в підготовче судове засідання подали заяву про визнання позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, справу просили розглянути у відсутність представника, також просили вирішити питання відшкодування 50 % судового збору з державного бюджету та подали заяву про зменшення витрат на оплату правової допомоги адвоката в сумі 2500 грн., вважали, що вказані витрати є несправедливими, неспівмірними із складністю справи, наданим адвокатом послуг та не вимагали значного часу та обсягу юридичної роботи, тому просили зменшити до 1000,00 грн. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. в підготовче судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Заяв та клопотань не подавала. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Волкова Є.О. в підготовче судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заяв та клопотань не подавала. Відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову відповідачем проводиться в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.03.2015 року позивачем [PERSON] була підписана анкета - заява про акцепт публічної пропозиції ПАТ"Альфа-Банк" на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту Кредитна картка "Максимум" (а.с.10). Із вказаного договору вбачається, що він не є нотаріально посвідчений. 22.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївно було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 72355 про стягнення з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ"ФК"ЕЛІТ ФІНАНС" якому АТ"АЛЬФА-БАНК" на підставі договору факторингу №3 від 20.09.2021 року відступлено право вимоги за кредитним договором № CCNG-630261088 від 20.03.2015 року, укладеного між АТ"АЛЬФА-БАНК" та [PERSON] . Згідно вищевказаного напису, задоволено вимоги ТОВ"ФК"ЕЛІТ ФІНАНС" стягнуто з [PERSON] за період з 20.09.2021 року по 20.12.2021 року включно суму у розмірі : 34948,79 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 34998,79 грн. (а.с.8). Згідно листа приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни від 01.08.2022 року № 69458888/5236 на адвокатський запит Рудзей Ю.В. за вих.№ б/н від 26.07.2022 року повідомляє наступне, що на примусовому виконанні у неї Волкової Є.О. , як приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області перебуває виконавче провадження ВП № 69458888 (АСВП), відносно примусового виконання виконавчого напису № 72355, виданого 22.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. (а.с. 9). Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 295/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595. Згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат», передбачено умови вчинення виконавчих написів, згідно із якими нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводяться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення боржника. Згідно п. 2.3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат»). Так, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Як зазначено у ст. 90 Закону України «Про нотаріат», стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». При цьому, нотаріус повинен здійснити перевірку всіх документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії - виконавчого напису, які, зокрема, підтверджують наявність зобов`язання та їх безспірність. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог ст. 87 та ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки відсутній нотаріально посвідчений кредитний договір та докази безспірності заборгованості. З наведеного вбачається, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру суми боргу боржника перед банком, який підлягає стягненню за виконавчим написом, безспірності характеру правовідносин сторін, чим порушив норми статті 88 Закону України «Про нотаріат», п. 2.3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч.2 п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМ України від 29.06.99 року № 1172. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що сума боргу, зазначена у виконавчому написі нотаріуса, не може бути визнана безспірною, оскільки розмір боргових зобов`язань позивача перед банком, який визначений у виконавчому написі нотаріуса, не є підтвердженим за кредитним договором № CCNG-630261088 від 20.03.2015 року, укладеного між АТ"АЛЬФА-БАНК" та [PERSON] , правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ"ФК"ЕЛІТ ФІНАНС" та вказаний договір нотаріально не посвідчений. Вказані обставини визнав відповідач, подавши у підготовче судове засідання заяву про визнання позову. З врахуванням викладеного вище, суд вважає, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Тамари Миколаївни, що зареєстрований в реєстрі за № 72355 від 22.12.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЛІТ ФІНАНС" заборгованості у розмірі 34998,79 грн. є таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 133 ч. 3 п. 1 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ч.1, ч.2 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2500,00 грн., суд вважає, що повноваження представника позивача у справі підтверджені належними документами: договором про надання правничої допомоги, актом наданих послуг, ордером та свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю відповідно до вимог ст. ст. 60, 62 ЦПК України, та враховує клопотання представника відповідача про зменшення вказаних витрат з підстав визначених ч.4, ч.5 ст. 137 ЦПК України, тому виходячи з фактично підтверджених та узгоджених з матеріалами справи наданих послуг, співмірності із складністю справи, витраченого часу та обсягу виконаних робіт, засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правову допомогу з 2500,00 грн. до 2000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов"язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ст. 142 ч.1 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні приписи зазначені в ч.3 ст.7 ЗУ "Про судовий збір". Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд стягує з відповідача на користь держави 50 відсотків судового збору, що становить 496,20 грн., а іншу частину судового збору в розмірі 496,20 грн. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved