Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Теребовлянського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), у якій просив зняти арешт з належного йому майна, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника № 56065299 від 27.03.2018, виданої головним державним виконавцем Теребовлянського РВ ДВС ГТУЮ в Тернопільській області П`ятковським В.І. В обґрунтування заявлених вимог, вказує на те, що на виконанні у Теребовлянському відділі державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебувало виконавче провадження № 56065299 на підставі виконавчого листа № 2-355 від 14.05.2008 року, виданого Теребовлянським районним судом. Вказує, що в ході здійснення вищезазначеного виконавчого провадження, державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, на підставі якої на все його майно накладено арешт. Зазначає, що на підставі письмової заяви стягувача, виконавчий лист був повернутий, про що винесена постанова. Однак, на даний час, постанова про арешт майна боржника від 27.03.2018 не скасована, а на його запит до Теребовлянського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), отримав відповідь головного державного виконавця П`ятковського В.І. , у якій останній відмовив у знятті арешту з майна. Враховуючи вказані обставини, [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 01.09.2022 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 08.09.2022 від представника відповідача до суду надійшло заперечення на позовну заяву, однак 12.09.2022 ним було подано до суду письмову заяву, у якій просив заперечення на позовну заяву не брати до уваги, щодо зняття арешту з майна не заперечує та покладається на думку суду. Ухвалою суду від 12.09.2022 було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.09.2022. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що заявлені позовні вимоги щодо зняття арешту підтримує та просить задоволити, при цьому, просив сплачений ним при зверненні до суду із даним позовом судовий збір залишити за ним. Представник відповідача Теребовлянського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо зняття арешту з майна не заперечує та покладається на думку суду. За вказаних обставин, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що на виконанні Теребовлянського РВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області перебувало виконавче провадження ВП №56065299 з виконання на підставі виконавчого листа від 14.05.2008, рішення Теребовлянського районного суду у справі №2-355, про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] , аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1600 грн. щомісячно, починаючи з 23.04.2008 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 27.03.2018 в межах вищезазначеного виконавчого провадження, головним державним виконавцем Теребовлянського РВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області П`ятковським В.І. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт на майно, що належить боржнику [PERSON] 26.06.2018 головним державним виконавцем Теребовлянського РВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області П`ятковським В.І. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (за письмовою заявою стягувача). На даний час, постанова про арешт майна боржника від 27.03.2018 не скасована, запис про обтяження майна продовжує існувати. До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України. Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII в редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій. Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виходячи зі змісту частин першої та другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Отже, арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" підлягає примусовому виконанню. Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини вказані у статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, за рішенням суду. До підстав зняття арешту також належить закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (частина перша статті 40 Закону України "Про виконавче провадження"). Частиною другою статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено, як підставу зняття арешту. Слід зазначити, що Закон України «Про виконавче провадження» у статті 37 містить перелік обставин, за настанням яких виконавчий документ повертається стягувачу, а саме: 1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа. Саме з цієї підстави 26.06.2018 головним державним виконавцем Теребовлянського РВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області П`ятковським В.І. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. При цьому, частиною третьою статті 37 Закону передбачено, що арешт з майна знімається у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті, тобто, лише у випадках коли стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; та у випадках запровадження тимчасової адміністрації банку-боржника крім рішень немайнового характеру. Частиною п`ятою статті 37 даного Закону передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону. Отже, арешт з майна боржника підлягав зняттю при поверненні виконавчого документа стягувачу, проте цього зроблено не було. При цьому суд зауважує, що у п.2 постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.06.2018 у ВП №56065299 постановлено припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення, однак жодних дій щодо реєстрації припинення обтяження арештованого майна позивача виконавцем вчинено не було, фактично арешт з майна не знято. Незважаючи на те, що виконавчий лист щодо боржника [PERSON] на даний час не перебуває на примусовому виконанні, майно останнього продовжує бути арештованим на підставі постанови державного виконавця від 27.03.2018 у ВП №56065299. При цьому, наявність у стягувача права відповідно до статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" повторно пред`явити виконавчий лист до виконання не виправдовує збереження арешту майна за відсутності відкритого виконавчого провадження. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та їх задоволення.

Outcome: approved