Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

08.11.2021 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він та відповідач з 24.10.2014 року перебував в зареєстрованому шлюбі. Через розбіжності у сприйнятті життя та в характерах, шлюбні стосунки подружжя фактично припинені. Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає з відповідачкою. Під час шлюбу 08.01.2020 року за спільні кошти подружжя придбало автомобіль марки «Mercedes-benz», моделі «Vito 111 CDI», номер кузова [NUMBER] та 11.08.2020 року автомобіль марки «Hyundai», моделі «Elantra», номер кузова [NUMBER] , які були зареєстровані за відповідачем. Проте, після припинення шлюбних відносин відповідач відчужила автомобіль «Mercedes-benz», моделі «Vito 111 CDI», номер кузова [NUMBER] без згоди позивача на користь третьої особи, коштів від продажу автомобіля позивачу не передавала. Крім того, позивач зазначив, що 11.02.2020 року було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, згідно якого за рахунок спільних коштів подружжя на рахунок забудовника було сплачено в загальній сумі 665 720,26 грн. в якості інвестиції будівництва квартири. Тому позивач просив визнати автомобіль марки «Hyundai», моделі «Elantra», номер кузова [NUMBER] спільним майном подружжя з відповідачем та визнати, що ідеальні частки у спільному майні - зазначеному автомобілі, становлять по 1/2 частині за кожним з подружжя; стягнути з відповідача грошову компенсацію у розмірі 1/2 вартості проданого автомобіля «Mercedes-benz», моделі «Vito 111 CDI», номер кузова [NUMBER] , в розмірі - 107 789,00 грн; стягнути з відповідача грошову компенсацію у розмірі 1/2 сплаченої суми за інвестицію будівництва квартири, в розмірі - 332 860,13 грн. Ухвалою судді від 15.11.2021 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.49-50). 10.01.2022 року відповідач до суду подала відзив на позов, у прийнятті якого було відмовлено судом через пропущення нею процесуального строку на його подання (а.с.62-68). Ухвалою судді від 23.06.2022 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду (а.с.195). У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених в позові. У судовому засіданні представник відповідача проти вимог позивача заперечувала, просила в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 24.10.2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 07.09.2022 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Під час шлюбу, 08.01.2020 року сторонами був придбаний автомобіль марки «Mercedes-benz», моделі «Vito 111 CDI», номер кузова [NUMBER] , який було зареєстровано на відповідача - [PERSON] . Крім того, в період шлюбу, 11.08.2020 року сторонами був придбаний автомобіль марки «Hyundai», моделі «Elantra», номер кузова [NUMBER] , який було зареєстровано на відповідача - [PERSON] . Як вбачається з листа Головного сервісного центру МВС України № 31/1365аз від 06.09.2020 року, спірний автомобіль марки «Mercedes-benz», моделі «Vito 111 CDI», номер кузова [NUMBER] був відчужений відповідачем 30.07.2020 року, а автомобіль марки «Hyundai», моделі «Elantra», номер кузова [NUMBER] зареєстрований за відповідачем (а.с.29-30). Будь-яких належних чи допустимих доказів про те, що позивач [PERSON] , надавав письмову згоду на продаж автомобіля марки «Mercedes-benz», моделі «Vito 111 CDI», номер кузова [NUMBER] , відповідачем [PERSON] до суду не надано. Відповідно до відомостей веб-сайту AUTO.RIA середня вартість автомобіля Mercedes-benz Vito,111 CDI, 2005 року випуску становить - 8200 у.о, або 215 578,00 грн. у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ (1 долар США = 26.29 грн.). Крім того, судом встановлено, що під час шлюбу, відповідно до попереднього договору купівлі-продажу від 11.02.2020 року, укладеного між відповідачем та ТОВ «КУА «Крістал Ессет Менеджмент», та посвідченого приватним нотаріусом КМНО Сохнич К.М., сторонами здійснено інвестицію будівництва квартири [ADDRESS] , на загальну суму 665 720,26 грн., що підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків із забудовником від 20.10.2021 року (а.с.31-44). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що перебував у стосунках з відповідачем за час шлюбу сторін, однак про придбання подружжям позивача та відповідача майна знав лише зі слів відповідача. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який є сусідом сторін по дачі, суду показав, що особисто знає позивача та відповідача, водночас не володіє конкретною інформацією, яка стосується предмету розгляду. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. З роз`яснень, даних Пленумом Верховного Суду у пунктах 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України). При цьому, з огляду на положення п. 22 вказаної постанови, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 Сімейного кодексу України та статті 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Також, відповідно до роз`яснень, викладених в п. 30 вищезазначеної постанови, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Відтак, положеннями ст. 60 СК України визначено презумпцію, відповідно до якої, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частинами 1 та 3 ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що автомобіль марки «Hyundai», моделі «Elantra», номер кузова [NUMBER] , придбано сторонами за час зареєстрованого шлюбу і він є спільною сумісною власністю подружжя. Доводи відповідача про те, що сторони не перебували в шлюбних відносинах на дату придбання даного автомобіля, а саме 11.08.2020 року, суд оцінює критично, оскільки надані позивачем докази свідчать, що в січні - лютому 2021 року сторони все ще проживали однією сім`єю та відпочивали разом з дитиною в готелі «Садиба під Говерлою», що підтверджується відповіддю власника готелю від на адвокатський запит представника позивача. Крім того, спільний відпочинок сім`ї в зазначений час було визнано й усними поясненнями відповідача. Досліджена судом в засіданні копія паспорта позивача підтверджує, що він перебував на території України з 29.09.2019 року по 28.01.2020 року, з 08.02.2020 року по 17.12.2020 року, а також прибув в Україну 24.01.2021 року, і спростовує доводи відповідача про постійне проживання позивача закордоном. Показання свідка [PERSON] щодо перебування відповідача у стосунках з ним під час шлюбу з позивачем не спростовують того факту, що станом на дату придбання спірного майна сторони перебували в офіційно зареєстрованому шлюбі, і це має визначальне значення в контексті вирішення питання правового статусу майна подружжя. Таким чином, підстави для відмови в задоволенні позовних вимог про визнання автомобіля спільним майном подружжя та визнання ідеальних часток у спільному майні відсутні, позов у цій частині є обгрунтованим, та таким, що знайшов своє підтвердження під час судового розгляду. Щодо вимог позивача про стягнення 1/2 вартості автомобіля марки «Mercedes-benz», моделі «Vito 111 CDI», номер кузова [NUMBER] , суд зазначає, що його також придбано сторонами за час зареєстрованого шлюбу і він є спільною сумісною власністю подружжя, однак яке було відчужене 30.07.2020 року без згоди одного з подружжя. Аргументи відповідача щодо придбання даного автомобіля особистими коштами, а саме за кошти, які отримані від продажу 12.09.2019 року матір`ю відповідача - [PERSON] належного їй автомобіля марки «Mazda», моделі «3», номер кузова [NUMBER] , суд вважає необґрунтованими, оскільки автомобіль марки «Mercedes-benz», моделі «Vito 111 CDI», номер кузова [NUMBER] , придбавався подружжям значно пізніше - 08.01.2020 року, при цьому відповідач не підтвердила належними та допустимими та достатніми доказами отримання коштів від матері на придбання автомобіля. Таким чином, позивач має право на компенсацію 1/2 вартості автомобіля, що перебував у спільній сумісній власності подружжя. Визначаючи розмір грошової компенсації, суд приймає до уваги надану позивачем інформацію щодо дійсної вартості аналогічних транспортних засобів на час поділу майна, яка відповідачем не спростована. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути компенсацію вартості 1/2 спірного автомобіля в розмірі 107 789,00 грн. Стосовно вимоги позивача про стягнення компенсації за внесену за час шлюбу інвестицію в будівництво квартири [ADDRESS] , суд зазначає, що станом на дату укладення договору та здійснення інвестиції в будівництво сторони перебували в офіційно зареєстрованому шлюбі, а тому саме на відповідача, яка заперечували проти поділу цих грошових коштів, покладався тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Оскільки будь-яких доказів, які б спростовували дію презумпції в зазначених обставинах відповідач не надала, суд вважає доведеним, що сторонами було проінвестовано 665720.26 грн., і ці грошові кошти визнаються спільною сумісною вартістю подружжя. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги у цій частині також підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача, слід стягнути компенсацію у розмірі 1/2 сплаченої суми за інвестицію будівництва квартири, в розмірі - 332 860,13 грн. Питання судових витрат судом вирішується у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved