Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся в суд з означеним позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що Буським районним судом Львівської області 06.08.2020 винесено судовий наказ, за умовами якого стягуються з нього аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20.07.2020 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виконавчою службою нараховано аліменти в розмірі 2885,75 гривень, однак він не в змозі платити аліменти в означеному розмірі, сплачує кожного місяця 1200,00 гривень, внаслідок чого виконавцем нараховано заборгованість по аліментах. Відтак нарахований державним виконавцем щомісячний розмір аліментів є значно перебільшеним, позивач не має змоги сплачувати аліменти у такому розмірі, оскільки часто хворіє, ніде не працює, не є підприємцем, немає інших доходів. На даний момент не працює, інколи має тимчасові заробітки, мінливий дохід, крім того по мірі можливості забезпечує доньку всім необхідним. Просить суд зменшити розмір стягнення аліментів, з 1/4 частки всіх доходів, які стягуються згідно судового наказу суду від 06.08.2020 та стягувати аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Одночасно подав клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору. Позивач позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просить позов задоволити, зменшити розмір стягуваних аліментів, стягувати такі в розмірі 50% прожиткового мінімуму, що складає 1370 гривень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча був судом належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Позивач не заперечив проти проведення судового засідання у відсутності адвоката та без застосування засобів звукозапису такого, про що подав письмову заяву. Відповідач проти позовних вимог заперечила повністю, просить відмовити в задоволенні такого за безпідставністю, оскільки сама також не працює, інколи має тимчасові заробітки, але цього замало для належного утримання дитини. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що\~позовні вимоги\~до задоволення не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом Серія [NUMBER] від 09.10.2009 року, про що зроблено актовий запис № 03. За час подружнього життя у сторін народила донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.06.2010 року, актовий запис № 08. Сторони на даний момент проживають окремо, донька проживає з позивачкою. Згідно судового наказу Буського районного суду Львівської області від 06 серпня 2020 року (справа № 943/1262/20) з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 20 липня 2020 року (з дня подачі заяви до суду), до дня досягнення дитиною повноліття. Оскільки позивач не працює, державним виконавцем було нараховано розмір аліментів 1/4 частки від середньої заробітної плати по Буському (Золочівському) районі. Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах станом на 30.09.2022 року, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів, станом на 30.09.2022 року, становить 44507,56 гривень. Позивач свої вимоги мотивує тим, що його матеріальне становище погіршилось, оскільки не працює, інших доходів немає, постійно хворіє, що підтверджується медичним висновком ЛКК № 398 від 20.10.2021, не одержує соціальну допомогу від держави, що підтверджується довідкою № 426 від 28.09.2021, не перебуває на обліку в Буському ЦЗ як безробітний, що підтверджується довідкою № 264 від 30.09.2021, тому не має фінансової можливості сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі, визначеному рішенням суду. За змістом ст. 180 СК України обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Відповідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Також аналогічні рекомендації з цих підстав викладені у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Згідно п. 23 Пленум Верховного Суду України у постанові №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначив, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При цьому, з аналізу статті 192 СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає низка норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Як ствердила відповідач, матеріальне становище її не змінилося, вона офіційно не працює, інколи має мінливі заробітки. У розумінні статті 81 ЦПК України та наведеної вище норми СК України мається на увазі необхідність саме ініціатору позову доводити обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров`я або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, позивач є працездатною особою, що в свою чергу не тільки не звільняє від обов`язку утримувати свою доньку, а навіть дозволяє позивачу виконувати свої зобов`язання щодо сплати аліментів в розмірі, визначеному судом. Звертаючись з позовом до суду, він фактично не вказав обставин, що мають істотне значення для зменшення розміру аліментів. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. На підставі викладеного та враховуючи, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що в нього значно змінилось матеріальне становище та за своїм матеріальним станом він не здатен сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] , в розмірі визначеному рішенням суду, підстав для зміни способу стягнення аліментів та зменшення розміру стягуваних аліментів не має, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed