Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] , третя особа по справі приватний нотаріус Лубенського міського нотаріального округу Тищенко І.В., про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу, визнання майна спільним сумісним майном подружжя. В заяві вказала, що [INFO] помер [PERSON] . В 2012 році [PERSON] та вони створили сім`ю та почали проживати без реєстрації шлюбу. Вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство, разом харчувались, проживали в одному будинку що належав їй, разом здійснювали виховання двох її дітей від першого шлюбу. В спілкуванні з оточуючими, сусідами, друзями та родичами вони позиціонували себе як чоловік та дружина, та відповідним чином зверталися один до одного. Подружжя забезпечувало один одного, разом здійснювали грошові заощадження, приймали рішення щодо їх витрати, разом придбавали нерухоме та рухоме майно, а саме, в 2015 році квартиру, що розташована за адресою [ADDRESS] ; в 2021 році - автомобіль Ford Fiesta, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Після придбання, вказані об`єкти ними спільно використовувались, а саме: в придбаній на ім`я померлого квартирі вона надавала послуги масажиста, автомобіль постійно використовувався як [PERSON] так і нею. Вони разом святкували сімейні свята, в тому числі річницю весілля, котрою вважали день знайомства та щорічно його відзначали. [PERSON] виконував всі обов`язки батька по відношенню до її дітей, відвідував школу, спортивні змагання та інші заходи шкільного життя, забезпечував відпочинок дітей та вирішував всі побутові проблеми, поводив себе по відношенню до них як батько. Спільне проживання припинилось в зв`язку зі смертю [PERSON] . До самого дня смерті вона проживала разом з померлим за адресою [ADDRESS] , де вони вели спільне господарство. Поховання вона здійснювала за власний рахунок. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Позивач прийняла спадщину, подавши відповідну заяву нотаріусу. Встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим має для неї юридичне значення, адже це є визначальною підставою для визнання за нею права на спільне сумісне майно подружжя та, в разі згоди інших спадкоємців, отримати права на спадкове майно після померлого. Прохала суд встановити факт її проживання разом із [PERSON] , померлим [INFO] , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2012 року по день його смерті - [INFO] . Також визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] та залишити за [PERSON] , померлим [INFO] право власності на 1/2 частину зазначеної квартири та визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля Ford Fiesta, легковий хетчбек, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі - [NUMBER] та залишити за [PERSON] , померлим [INFO] право власності на 1/2 частину вищевказаного автомобіля. Судові витрати прохала покласти на неї. 12.04.2022р. від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, де вказано, що до матеріалів позовної заяви позивача додано договір-купівлі продажу квартири [ADDRESS] від 30 квітня 2015 року, де в розділі 6 пункту 6.1. указано, що до підписання цього договору Сторонами до відому продавця нотаріусом доведено зміст заяви покупця від 30.04.2015 року про те, що він не одружений (удівець) та що предмет договору купується за грошові кошти, які не є спільною сумісною власністю, є його особистою приватною власністю. Даний договір купівлі продажу квартири особисто підписаний [PERSON] . Також в нотаріальній конторі мається сама заява в оригіналі, яка особисто написана [PERSON] та ним підписана від 30.04.2015 року з приводу придбання ним особисто за власні кошти квартири [ADDRESS] . Ці факти спростовують ті обставини, на які посилається позивачка [PERSON] в своїй позовній заяві, про те що в 2012 році [PERSON] та [PERSON] створили сім`ю та почали проживати без реєстрації шлюбу. Акт від 05 липня 2021 року складений спеціалістом сектору по роботі з [PERSON] та сусідів про факт постійного проживання разом за адресою [ADDRESS] [PERSON] з [PERSON] не є документом, який підтверджує дані обставини. Враховуючи викладене все майно яке придбано [PERSON] померлим [INFO] як рухоме так і не рухоме є таким, що придбано ним особисто за його власні кошти. В задоволенні позову прохає відмовити. 02.05.2022р. від позивачки [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що вказані доводи відповідача з приводу придбання квартири та п. 6.1 у договорі купівлі-продажу не є належним доказом, оскільки одностороння заява одного з подружжя про відсутність зареєстрованого шлюбу (що є абсолютною правдою), та походження коштів (що не відповідає дійсності) не свідчить про відсутність спору між учасниками фактичних шлюбних відносин. Така позиція неодноразово оголошувалась Верховним Судом, котрий прийшов до висновку, що навіть письмова, нотаріально посвідчена заява іншого з подружжя (зареєстрованого) та положення Договору - не мають правового значення в таких випадках. Зазначена позиція міститься в Постанові від 29 липня 2020 року справа № 127/16354/17; Постанові від 22 травня 2019 року справа № 523/8319/14-ц. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає позовні вимоги обґрунтованими, а відзив таким, що не спростовує підстави зазначені в позовній заяві. Позов прохає задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Антіхович В.В. заявлені вимоги підтримали, просили задовольнити. Відповідачі в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. Вважають, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про спільне проживання позивача та [PERSON] , померлого [INFO] як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, суду не надано, а тому прохали у задоволенні позовних вимог відмовити. Третя особа по справі приватний нотаріус Лубенського міського нотаріального округу Тищенко І.В. в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою, в яких просила справу розглядати без її участі, щодо заявлених вимог покладається на рішення суду. Дослідивши обставини справи, докази, заслухавши сторону позивача та відповідачів, суд приходить до наступних висновків. Кожна особа, як убачається зі змісту\~ст.4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно\~ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.\~\~ Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст. 12 Конвенції встановлено і право на шлюб. Відповідно до ч. 2\~ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Виходячи з наведених норм кожна людина має право на сімейне життя при цьому, укладання шлюбу між чоловіком та жінкою не є обов`язковою умовою для створення їхньої сім`ї. Сім`я може бути створена на будь-яких підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. За приписами частини 2\~статті 3 СК України сім`ю\~складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пунктом 6\~рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99\~установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно із частинами 1, 2\~статті 21 СК України,\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Інститут фактичних шлюбних відносин введений у національне законодавство\~Сімейним Кодексом України. Відповідно до\~ст.74 СК України,\~якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення\~глави 8 цього Кодексу. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута на час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст.60 СК України). Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 24 травня 2017 року по справі № 6-843цс17. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24.06.2021 року). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, зокрема, квартира, розташована за адресою [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 30.04.2015 року, зареєстрованим в реєстрі за №344(а.с.34, 35) та автомобіль Ford Fiesta, легковий хетчбек, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі - [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , договір купівлі- продажу транспортного засобу 8045/2021/2518899 від 07.04.2021 року(а.с.36,38). Позивач просить встановити факт її проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2012 року по [INFO] , в зв`язку з цим наведене майно, придбане в цей період, просить визнати спільною сумісною власністю та поділити його. Під час розгляду справи судом досліджено наступні письмові докази. Позивачкою надано заяву [PERSON] від 13.04.2018 року до голови профспілкового комітету В.І.Лукаша про дозвіл на відвідання оздоровчого комплексу 15.04.2018 року, в якій членам його сім`ї зазначені дружина [PERSON] та пасинок [PERSON] . Відповідно до акту від 05.07.2021 року, складеного спеціалістом сектору по роботі з ОСН [PERSON] та сусідів, [PERSON] на день смерті [PERSON] постійно проживали разом за адресою: [ADDRESS] та вели спільне господарство. Поховання [PERSON] здійснювала [PERSON] за власний рахунок. Також надані накладні та чеки про придбання товарів, в зв`язку з похованням [PERSON] . Накладні складені на [PERSON] . Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 165 від 24.06.2021 року його одержувачем є [PERSON] . На численних фотокартках зафіксовані окремі епізоди з життя [PERSON] та [PERSON] під час проведення свят, спільного відпочинку, тощо. В свою чергу представником відповідачів суду надано заяву [PERSON] до нотаріуса, яку він оформив при придбанні спірної квартири. В заяві померлий зазначив, що не одружений, однією сім`єю ні з ким не проживає. Допитаний в якості свідка відповідно до ст.234 ЦПК України [PERSON] суду повідомив, що є сином померлого [PERSON] . Категорично заперечив той факт, що [PERSON] проживала з його батьком з 2012 року однією сім`єю. З 2012 року батько постійно проживав з ним в будинку [ADDRESS] , в якому і помер. Саму позивачку бачив лише одного разу у 2018 році разом з батьком, яку він представив як наймодавця. Після смерті батька незнайомі люди з будинку батька почали вивозити речі, що стало причиною його звернення до поліції. Не заперечує той факт, що похорони батька були проведені в будинку по [ADDRESS] . Допитана в якості свідка відповідно до ст.234 ЦПК України [PERSON] суду повідомила, що [PERSON] був її сином. Категорично заперечила той факт, що її син мав стосунки з [PERSON] . Останні два роки її син мав стосунки з жінкою на ім`я [PERSON] з м.Миргорода. [PERSON] придбав спірну квартиру для неї, однак вона не бажала туди переїжджати, оскільки хотіли жити в своєму приватному будинку. Від права на цю спадщину на користь інших осіб вона ніколи не відмовлялася. На похороні сина вона не була присутня, однак знає, що сина ховала її дочка. За клопотанням представника позивача судом допитані наступні свідки. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суду повідомили, що знають позивачку та померлого як друзів. Їх відносини можуть охарактеризувати як сімейні, оскільки з 2012 року жили однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, робили ремонт, купляли продукти. Свідок [PERSON] підтвердила такі показання свідків. Також зазначила, що [PERSON] не одружився на [PERSON] тому, що був віруючою людиною, свого часу повінчався з попередньою дружиною, яка померла, а тому протягом 10 наступних років не мав права укладати новий шлюб. Квартиру придбали з метою здачі в оренду. Свідок [PERSON] суду повідомив, що є сином позивачки. [PERSON] проживав з позивачкою однією сім`єю близько 10 років, спільно вели господарство. Для нього [PERSON] був як батько. Підтвердив, що останній був віруючою людиною та по своїм переконанням не міг одружитися з позивачкою до спливу 10 років після смерті попередньої дружини. Свідок [PERSON] суду повідомив, що є кумом [PERSON] та однокласником [PERSON] . Вказав, що вони жили по вулиці Депутатській, вели спільне господарство. З ними він дружив сім`ями. За життя придбали автомобіль. Грошима допомагали батьки [PERSON] . Свідок [PERSON] підтвердила, що брала участь при складанні акту щодо проживання [PERSON] та [PERSON] . Підтвердила, що останніх вона бачила один/два рази на тиждень за місцем проживання [PERSON] по [ADDRESS] . Також була свідком того, що [PERSON] робив ремонт цього будинку та проводив час з молодшим сином [PERSON] . Свідок [PERSON] суду повідомила, що також брала участь при складанні акту в липні 2021 року. Підтверджує, що [PERSON] часто приходив до [PERSON] , вони разом їздили на автомобілі та проводили час в парку. За місцем проживання [PERSON] . [PERSON] поводився, як господар. На її думку, вони проживали як одна сім`я. Також за клопотанням представника відповідача допитані такі свідки. Свідок [PERSON] суду пояснив, що працює головою профспілкового комітету ЛВУМГ. Право відвідування оздоровчого комплексу підприємства мають дружини працівників за їх заявою. Однак, в особовій справі працівника [PERSON] відсутня інформація про офіційне одруження. Одного разу ним помилково було підписано заяву [PERSON] про надання дозволу на відвідування оздоровчого комплексу, в якому дружиною вказано [PERSON] та її сина (на яку посилається позивачка). Однак, після того як він виявив цю помилку дозвіл на відвідування оздоровчого комплексу [PERSON] він не надавав. Свідок [PERSON] підтвердила, що як секретар сектору по роботі з ОСН ЛМР вона складала акт про проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Вказана інформація була зазначена на підставі пояснень голови вуличного комітету та свідків [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що є головою вуличного комітету, а [PERSON] є її сусідкою, однак з нею вона майже не спілкується. Зазначає, що [PERSON] та [PERSON] разом не проживали. [PERSON] вона бачила лише одного разу, в розмові з нею він вказав, що їде до [PERSON] в особистих справах. Зазначила також, що потім декілька разів бачила автомобіль [PERSON] та припускає, що цим автомобілем керували діти [PERSON] . Підтвердила те, що секретар сектору по роботі з ОСН ЛМР [PERSON] в телефонній розмові розпитувала її про стосунки [PERSON] та [PERSON] , на що вона вказала, що разом вони не проживали. Свідок [PERSON] суду повідомила, що [PERSON] є її сусідкою, а її колишній чоловік був її однокласником. Вказує на те, що [PERSON] та [PERSON] разом не проживали, про їх інтимні стосунки вона нічого не знає. При цьому зазначила, що з 2015 року [PERSON] працював у [PERSON] найманим працівником, виконував ремонтні роботи. Свідок [PERSON] суду повідомив, що є другом [PERSON] з дитинства, при цьому вони разом працювали на підприємстві. [PERSON] характеризує як особу, яка одночасно перебувала в інтимних стосунках з багатьма дівчатами, одною з яких була [PERSON] , про що він особисто йому розказував. Також вказав, що на роботу [PERSON] виїжджав зі свого будинку по [ADDRESS] . Свідок [PERSON] , вказав, що був сусідом [PERSON] , який проживав по [ADDRESS] . Вказав, що [PERSON] постійно проживав за вказаною адресою один. Коли після його смерті до будинку приїхали діти [PERSON] по речі [PERSON] здивувався, з цього приводу на місце пригоди приїжджали працівники поліції. Свідок [PERSON] суду повідомила, що була сестрою [PERSON] та є кумою [PERSON] . Зазначила, що її брат не проживав з [PERSON] однією сім`єю, а проживав по [ADDRESS] . Це підтверджується зокрема тим, що на обід він приїжджав до неї та мами, саме вона водила його до лікаря. Однак підтвердила, що брат мав з [PERSON] інтимні стосунки. Разом із тим, такі ж стосунки мав і з іншими дівчатами. Також зазначила, що брат працював у [PERSON] найманим працівником. Свою квартиру він здавав [PERSON] в оренду, яка в цьому приміщенні працювала масажистом. Похорон брата проводився за її кошти, які вона передала [PERSON] . Безпопсередньо процедуру поховання було здійснено з будинку [PERSON] , оскільки в будинку брата не було необхідного заїзду. Також зазначила, що стосунки з позивачкою в неї зіпсувалися після того, як вона почала забирати з будинка [PERSON] по [ADDRESS] його особисті речі. Вважає, що саме їх мама та його син, який при цьому має діагноз ДЦП, повинні бути спадкоємцями після смерті [PERSON] . Також в судовому засіданні досліджені матеріали кримінального провадження №\~12021175570000268 за фактом крадіжки речей з будинку в [ADDRESS] в період часу з 25.06.2021 року по 07.07.2021 року. Так, допитана в якості свідка [PERSON] повідомила, що [PERSON] знаходився в стосунках з [PERSON] близько 9 років. Свідок [PERSON] повідомив слідчого, що у 2012 році після смерті матері батько офіційно ні з ким не проживав, однак близько 8 років мав стосунки з [PERSON] . З останньою у нього склалися неприязні стосунки. В будинку по [ADDRESS] проживав він та його батько. Останній іноді їздив до [PERSON] , щоб допомогти по господарству. В 2020 році після сварки з батьком він поїхав на заробітки до м.Києва, а батько залишився проживати по [ADDRESS] . Після смерті батька подав заяву на спадщину та після цього йому повідомили, що [PERSON] почала вивозити речі з будинку по [ADDRESS] . Свідок [PERSON] повідомила слідчого, що [PERSON] після смерті дружини мав відносини з [PERSON] і вони разом проживали в його будинку по [ADDRESS] , однак у неї не склалися відносини з [PERSON] , а тому вона переїхала до свого будинку по [ADDRESS] , а [PERSON] до неї іноді приїжджав. Після смерті [PERSON] вона з [PERSON] домовилися деякий час не подавати заяви на спадщину померлого, але потім їй стало відомо, що [PERSON] почала перевозити речі з будинку по [ADDRESS] . Релевантна судова практика. Сам собою факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17). Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16). Спільна присутність на святах та пересилання коштів не можуть свідчити про те, що між сторонами склались усталені відносини, які притаманні подружжю (постанова Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15). Сам собою факт періодичного спільного відпочинку не є достатньою підставою для визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц). Повертаючись до обставин цієї справи, суд виходить з наступного. Зібрані у справі докази підтверджують той факт, що після смерті дружини з 2012 року [PERSON] мав близькі стосунки з [PERSON] . Наведене підтверджується чисельними показаннями свідків, фото та письмовими доказами. Заперечення окремих свідків цього факту не є переконливими, оскільки не узгоджуються з іншими доказами у справі, в тому рахунку і показаннями самих відповідачів. Таким чином, суть цього спору зводиться до вирішення питання щодо характеру цих відносин, тобто чи переросли вони в усталені відносини, які притаманні подружжю. Вирішуючи поставлене питання, суд виходить з наступного. Перш за все, слід зазначити, що інститут фактичних шлюбних відносин є відносно новим і введений у національне законодавство\~Сімейним кодексом України. Його правова конструкція перебуває на стадії усвідомлення нашим суспільством. Набагато глибші історичні традиції в культурі українського суспільства має офіційна форма укладання шлюбу, з правовою природою якого громадяни починають знайомство з дитинства. Що стосується [PERSON] , то матеріали справи вказують на його схильність саме до офіційного оформлення сімейних відносин, про що свідчить його попередній шлюб. Таким чином, позивачка повиннна навести аргументи, які б могли переконати суд в тому, що [PERSON] та [PERSON] дійсно мали намір проживати однією сім`єю, однак без реєстрації шлюбу, усвідомлювали правові наслідки такого проживання, однак з урахуванням певних обставин відмовилися від офіційного оформлення своїх відносин. З цього приводу переважна кількість свідків не змогла пояснити мотиви [PERSON] щодо відмови укладати шлюб. Такі пояснення спробували надати свідки [PERSON] та [PERSON] , які зазначили, що [PERSON] був релігійною людиною і саме з цих причин за канонами віри після смерті дружини протягом десяти років не мав права одружуватися. Однак, всі зібрані у справі докази не свідчать про те, що [PERSON] був релігійною людиною. Такі обставини категорично заперечують його родичі, зокрема сестра [PERSON] . Відтак такі аргументи суд відхиляє, як необґрунтовані. Такі пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] суд визнає оціночними судженнями. Таким чином, у справі відсутні докази того, що [PERSON] , схильний до офіційної реєстрації сімейних відносин, мав суттєву причину свідомо обрати іншу форму відносин з [PERSON] , а саме спільне проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Крім того, обставиною, яка могла б вказувати на проживання однією сім`єю, є наявність спільного місця проживання. Встановлено, що будинок [PERSON] в [ADDRESS] , в той час як власністю [PERSON] є будинок по [ADDRESS] . З цього приводу свідки позивача та відповідачів, які є їхніми друзями або родичами, дають суперечливі показання, від категоричного заперечення факту проживання в одному будинку, до абсолютного визнання цього факту. Такі показання не узгоджуються з іншими доказами у справі. Відтак, показання таких свідків з цього приводу не має для суду істотного доказового значення. Разом із тим, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] узгоджуються з іншими доказами у справі та в сукупності дають підстави суду прийти до таких висновків. Місцем проживання [PERSON] і його померлої дружини був будинок по [ADDRESS] . В цьому будинку після смерті дружини [PERSON] продовжував проживати разом із сином [PERSON] . Деякий проміжок часу в цьому будинку проживала і [PERSON] , однак через неприязні відносини з [PERSON] переїхала проживати у власне помешкання. В свою чергу [PERSON] продовжив проживати в цьому будинку. Наступне проживання в будинку по [ADDRESS] , а не разом із [PERSON] , можливо пояснити небажанням [PERSON] травмувати сина [PERSON] і необхідністю догляду за ним. Однак встановлено, що після того як син у 2020 році залишив будинок [PERSON] продовжував проживати в будинку по [ADDRESS] , де і помер. Наведе свідчить про те, що [PERSON] протягом життя мав тісний зв`язок саме зі своїм житлом по [ADDRESS] . Що стосується будинку [PERSON] по [ADDRESS] , то матеріали справи не дають підстав для висновку, що цей будинок мав для [PERSON] аналогічне значення. Встановлено, що [PERSON] дійсно відвідував [PERSON] за цією адресою, також вбачається, що ним проводилися ремонтні роботи в цьому будинку. Однак, матеріали справи вказують на те, що перебування [PERSON] за цією адресою з 2012 року не мало систематичного характеру. Зокрема, свідки позивачки вказують про 1,2 дні на тиждень. При цьому суд відхиляє як доказ акт від 05.07.2021 року, складений спеціалістом сектору по роботі з ОСН, в якому вказано про спільне проживання [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні в якості свідків були допитані всі автори цього акту. Аналіз цих показань дає підстави для висновку, що відомості про спільне проживання за вказаною адресою є оціночним судженням та не ґрунтується на ретельно досліджених обставинах справи. Відтак, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] не мали постійного спільного місця проживання. Також ознакою проживання однією сім`єю є ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, тощо. На підтвердження факту ведення спільного господарства позивач посилається на численні показання свідків. Разом із тим, як вже було зазначено свідки позивача переважно є її друзями або родичами, такі показання прямо суперечать показанням друзів та родичів відповідача. При цьому вказані показання свідків позивача переважно мають оціночний характер, ґрунтуються на аналізі окремих епізодів життя [PERSON] та [PERSON] : спільне прибирання господарства, спільне відвідування магазинів та придбання речей, присутність на святах, ремонт будинку, тощо. Більш ґрунтовний аналіз ситуації з урахуванням показань «нейтральних» свідків і письмових доказів вказує на те, що наведені факти були лише епізодами життя [PERSON] , який поряд із цим, зокрема, проживав і у власному будинку, вів у ньому господарство, доглядав свого сина від першого шлюбу [PERSON] . Акт від 05.07.2021 року, складений спеціалістом сектору по роботі з ОСН, в якому зазначено, що [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство з 2012 року, відхиляється з причин, зазначених вище. Відтак, у справі не зібрано достатньо доказів на підтвердження того, що [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство. Крім того, істотне значення також має аналіз поведінки [PERSON] , в якій він визначає своє сімейного коло. Докази у справі вказують на те, що син, сестра та мати [PERSON] безумовно ідентифікувалися [PERSON] , як члени його сім`ї. Цей факт не заперечується позивачкою. При цьому вказані особи категорично заперечили той факт, що [PERSON] була прийнята в сімейне коло. З приводу цього [PERSON] посилається на заяву [PERSON] від 13.04.2018 року до голови профспілкового комітету В.І.Лукаша про дозвіл на відвідання оздоровчого комплексу 15.04.2018 року, в якій членам його сім`ї зазначені дружина [PERSON] та пасинок [PERSON] . Однак, допитаний в якості свідка [PERSON] , голова профспілкового комітету ЛВУМГ, повідомив, що такий дозвіл було надано помилково. За правилами закладу його відвідування дозволялося лише членам сім`ї працівника. З метою дотриматися бюрократичної форми заяви [PERSON] і було вказано їх як членів своєї сім`ї. Таким чином така заява не відображає особисті стосунки вказаних осіб. В свою чергу в заяві до нотаріуса, яку він оформив при придбанні спірної квартири, [PERSON] зазначив, що не одружений та однією сім`єю ні з ким не проживає. Доказове значення цієї заяви, з огляду на ретельність процедури нотаріального посвідчення договору, істотно переважає заяву до голови профспілкового комітету В.І.Лукаша. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що вимоги позивачки про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу, визнання майна спільним сумісним майном подружжя є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed