Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

Позивач зазначив, що з 04.03.2020р. працював на посаді техніка по обслуговуванню ПК та програмного забезпечення Комунального підприємства «СІЧ» Дніпропетровської обласної ради, звільнений 06.10.2021р. на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штатів. З дня звільнення дотепер йому не виплачені всі суми, що належать від підприємства, відтак створилася заборгованість по заробітній платі за період з 16.02.2021 по 06.10.2021р.р. в сумі 45 664грн 96коп, компенсації за невикористану відпустку в сумі 2 881грн 35коп, вихідної допомоги за ст. 44 КЗпП України в сумі 6 213грн, та середнього заробіток за час затримки остаточного розрахунку за період з 07.10.2021 по 15.08.2022р. в сумі 65 309грн 48коп. Зазначену суму, а також моральну шкоду в сумі 6 500грн просить стягнути з відповідача, а середній заробіток - по день винесення рішення, із розрахунку 288грн 98коп середньоденного заробітку. Представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, на підтвердження чого в матеріалах справи мається поштове повідомлення, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, не подав відзив. За згоди позивача суд ухвалює по справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить наступних висновків. Встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії трудової книжки (а.с.12), позивач з 04.03.2021р. працював на комунальному підприємстві «СІЧ» Дніпропетровської обласної ради на посаді техніка по обслуговуванню ПК та програмного забезпечення, 06.10.2021р. звільнений на підставі ч.1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штатів. Зазначає, що з ним не проведено розрахунок при звільненні дотепер, внаслідок чого створилася заборгованість: по заробітній платі за період з 16.02.2021 по 06.10.2021р.р. (день звільнення) в сумі 45 664грн 96коп; компенсації за невикористану відпустку в сумі 2 881грн 35коп; вихідної допомоги за ст. 44 КЗпП України в сумі 6 213грн, та середнього заробіток за час затримки остаточного розрахунку за період з 07.10.2021 по 15.08.2022р. (день подання позову) в сумі 65 309грн 48коп. Представник відповідача заперечень стосовно виплати або розміру зазначених сум не навів. За положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно КЗпП України, у разі скорочення до обов`язкових виплат належать: заробітна плата; вихідна допомога, що дорівнює не менше ніж середній місячний заробіток (ч.1 ст.44 КЗпП); компенсація невикористаної відпустки. За положеннями ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Враховуючи відсутність заперечень відповідача, слід стягнути на користь позивача заборгованість по заробітній платі за період з 16.02.2021 по 06.10.2021р.р. в сумі 45 664грн 96коп, компенсацію за невикористану відпустку в сумі 2 881грн 35коп, вихідну допомогу за ст. 44 КЗпП України в сумі 6 213грн. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Позаяк за захистом своїх прав позивач звернувся до суду через невиконання роботодавцем вимог ст. 116 КЗпП України, то між сторонами виник спір стосовно належних позивачу виплат. На вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України застосовується тримісячний строк звернення до суду, визначений частиною першою статті 233 КЗпП України, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним. Середній заробіток за час затримки розрахунку стягується по день винесення судового рішення (п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»). Відтак слід стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 07.10.2021р. по 12.10.2022р. (261 робочий день), з розрахунку 288грн 98коп середньоденного заробітку, який не спростований відповідачем, всього в сумі 75 423грн 78коп (288грн 98коп х 261). Позивач також просить про стягнення моральної шкоди в сумі 6 500грн, мотивуючи тим, що порушення його законних прав на оплату праці від лютого 2021р. дотепер призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З 26.02.2022р. він перебуває на службі у Збройних силах України, що підтверджується наданою довідкою (а.с.19), в зв`язку з чим несе додаткові витрати, а також утримує родину. Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відтак позов підлягає задоволенню в частині стягнення й моральної шкоди заявленою сумою за принципом розумності та справедливості. Судові витрати підлягають стягненню із відповідача за положеннями ст. 141 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Outcome: approved