Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

У лютому 2021 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов зазначений позов, за яким позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк»: заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 24.06.2008 року у розмірі 64465,15 грн., яка складається з наступного: 52365,60 грн. заборгованість за тілом кредита; в т.ч. 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 52365,60 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. за нарахованими відсотками; 12099,55 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.. 625; 0,00 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нарахована комісія. 15.02.2021 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано у провадження судді Івченко Т.П. 04.03.2021 року Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська справу призначено до судового розгляду та визначено порядок розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 24.06.2008 року відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву б/н на підставі якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а відповідач зобов`язався сплачувати платежі, встановлені договором. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Заявою Відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування а АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому у письмовій формі. Відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 1100,00 гривень що визначений у Заяві від 24.06.2008 року. Банківська послуга кредитна картка «Універсальна, 3,0 днів пільгового періоду». У підписані відповідачем заяві також зазначено базова процентна ставка по кредиту 3% в місяць на залишок заборгованості, щомісячна комісія відсутня. Посилаючись на те, що відповідач не виконав свої договірні зобов`язання, внаслідок чого Відповідач станом на 14.01.2021 рік має заборгованість у розмірі 64465 (шістдесят чотири тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень 15 копійок, яка складається з наступного: 52365 (п`ятдесят дві тисячі триста шістдесят п`ять) гривень 60 копійок - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч.: 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 52365 (п`ятдесят дві тисячі триста шістдесят п`ять) гривень 60 копійок - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 12099 (дванадцять тисяч п`ятдесят п`ять) гривень 55 копійок заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн.- заборгованість за відсотками нарахованами на прострочений кредит згідно ст.. 625; 0,00 грн. нараховано пеня; 0,00 грн. нараховано комісії. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без участі відповідача при заочному розгляду справи, без його участі та без застосування технічних засобів в порядку спрощеного провадження. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачеві на останню відому суду адресу і в силу ст.131 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача, згідно вимог ст. 280 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2\~ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України\~визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Повноваження позивача щодо надання послуг кредитування підтверджуються відомостями, що містяться у витягу з ЄДРПОУ за ідентифікаційним кодом 14360570, Банківській ліцензії № 22 від 05.10.2011, Статуті Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019р. № 594 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 712 від 14.08.2019р.). В судовому засіданні встановлено, що відповідач, як клієнт банку, підписав 24.06.2008 року Заяву про надання банківських послуг, в якій він ознайомився та погодився з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та Тарифами банку, а також погодилась, що підписання цієї Заяви складає між нею та банком договір надання банківських послуг, про що свідчить її підпис у зазначеній заяві (а.с. 35). Згідно цієї заяви від 24.06.2008 року, яка підписана Відповідачем, Позивач надав Відповідачу банківську кредитну картку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» з встановленим лімітом у розмірі 1100,00 грн., з базовою процентною ставкою у розмірі 3% в місяць за залишок заборгованості (а.с.35). Позивачем також надано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», у якій також зазначено базову процентну ставку 3% , щомісячний розмір платежів 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, комісія при невчасному погашені заборгованості 1% від загальної суми заборгованості та не менше 10 грн. в місяць (а.с. 36). Згідно довідки наданої позивачем між позивачем та відповідачем був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано наступні кредитні картки 24.06.2008 року № [NUMBER] з терміном дії до 01/10, 03.03.2010 року картка № [NUMBER] з терміном дії до 10/13, 10.09.2012 року картка № [NUMBER] з терміном дії до 09/15, 29.01.2014 року картка № [NUMBER] з терміном дії до 10/17, 29.01.2014 року № [NUMBER] з терміном дії до 01/18, 20.09.2017 року № [NUMBER] з терміном дії до 09/21, 10.04.2018 року картка № [NUMBER] з терміном дії до 09/21, 29.08.2018 року № [NUMBER] з терміном дії до 12/21, 23.10.2019 року № [NUMBER] з терміном дії до 07/23, як вбачається дата підписання кредитного договору № б/н в довідці не зазначена (а.с. 34). Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача, 24.06.2008 року відбувся старт карткового рахунку [NUMBER] , на якому 24.06.2008 року було встановлено кредитний ліміт у розмірі 1100,00 гривень, в подальшому: 05.11.2010 року кредитний ліміт було збільшено до 1300,00 гривень, 20.02.2012 року було зменшено кредитний ліміт до 1300,00 гривень; 21.04.2015 року зменшено кредитний ліміт до 1140,00 гривень; 27.04.2015 року зменшено до 1140,00 гривень; 21.07.2015 року кредитний ліміт було зменшено до 630,00 гривень, 19.02.2016 року було зменшено кредитний ліміт до 0,00 гривень; 23.10.2019 року збільшено кредитний ліміт до 300,00 гривень, 23.10.2019 року кредитний ліміт було збільшено до 50000,00 гривень, 22.01.2020 року було зменшено кредитний ліміт до 49497,15 гривень; 04.02.2020 року зменшено кредитний ліміт до 49497,15 гривень; 19.02.2020 року зменшено до 49331,81 гривень; 03.03.2020 року кредитний ліміт було зменшено до 49331,81 гривень, 14.03.2020 року було зменшено кредитний ліміт до 49331,81 гривень; 25.03.2020 року зменшено кредитний ліміт до 49331,81 гривень, 07.04.2020 року кредитний ліміт було зменшено до 49331,81 гривень, 08.04.2020 року було зменшено кредитний ліміт до 49331,81 гривень; 22.04.2020 року зменшено кредитний ліміт до 49331,81 гривень; 04.05.2020 року зменшено до 49331,81 гривень; 15.05.2020 року кредитний ліміт було зменшено до 49331,81 гривень, 26.05.2020 року було зменшено кредитний ліміт до 49331,81 гривень; 10.06.2020 року зменшено кредитний ліміт до 49331,81 гривень, 22.06.2020 року зменшено до 49331,81 гривень; 01.07.2020 року кредитний ліміт було зменшено до 0,00 гривень (а.с. 33). Разом з тим, із наданої позивачем виписки за договором б/н станом на 18.01.2021 рік по рахунку вбачається, що відповідач фактично отримав у банку кредитні кошти, якими активно користувався, жодних заперечень щодо розміру заборгованості по тілу кредиту відповідач суду не подав (а.с. 14-32). Разом з цим, у заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та Тарифами банку, складають між нею та позивачем договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомлений та погоджується з договором про надання банківських послуг. «ПриватБанк» не дотримався вимог, передбачених частиною другою\~статті 11\~Закону №\~1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк в Заяві, яка підписана відповідачем. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону\~споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року № 14-131цс19. Проте, у вищевказаній Заяві відсутні відомості про те з якими саме Умовами та Правилами ознайомлений і погоджується остання, підписуючи Заяву. Крім цього, заява взагалі не містить даних про отримання відповідачем кредиту. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, а ч. 1\~ст. 1049 вказаного Кодексу\~встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору кредит у строк та в порядку, встановлених договором. Статтею 629 ЦК України\~встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позивачем надано розрахунок, відповідно до якого заборгованість відповідача перед Банком за кредитним договором б/н від 24.06.2008 року станом на станом на 14.01.2021 року має заборгованість у розмірі 64465 (шістдесят чотири тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень 15 копійок, яка складається з наступного: 52365 (п`ятдесят дві тисячі триста шістдесят п`ять) гривень 60 копійок - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч.: 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 52365 (п`ятдесят дві тисячі триста шістдесят п`ять) гривень 60 копійок - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 12099 (дванадцять тисяч п`ятдесят п`ять) гривень 55 копійок заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн.- заборгованість за відсотками нарахованами на прострочений кредит згідно ст.. 625; 0,00 грн. нараховано пеня; 0,00 грн. нараховано комісії. Як вбачається з даного розрахунку, відсоток процентної ставки за час користування кредитом змінюється (а.с. 5-13). Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1\~ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551\~ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У Заяві позичальника від 24.06.2008 року процентна ставка зазначена 3% в місяць на залишок заборгованості (а.с.35). Крім того, у цій Заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, прохає у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами нараховані на прострочений кредит, а також пеню. У суду відсутні підстави для стягнення із Відповідача на користь банку пені, оскільки у Заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру та крім цього, сума пені розрахована банком з урахуванням розміру процентів за ставками, що не були погоджені сторонами. Інші доводи не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів, проте відповідно до вимог\~ст.89 ЦПК України\~оцінка доказів є виключною компетенцією суду. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім посилається на «Умови та правила надання банківських послуг» .При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови, правила та тарифи розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період з часу виникнення спірних до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви «Умови та правила надання банківських послуг» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу «Умови та правила банківських послуг», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком «Умови та правила надання банківських послуг» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. «Тарифи банку» позивачем взагалі не долучені до матеріалів справи. Згідно ч. 6\~ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд зазначає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем «Умови та правила надання банківських послуг», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. В Україні визнається і діє принцип верховенства права.\~Конституція України\~має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі\~Конституції України\~і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у\~статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою\~статті 1 ЦК України\~цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у\~статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої\~статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша\~статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів»\~(далі - Закон № 1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої\~статті 1 Закону № 1023-XII\~споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули\~Закону України\~від 22\~листопада 1996\~року №\~543/96-В\~«Про відповідальність\~за несвоєчасне\~виконання грошових\~зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42\~Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та «Умов та правил надання банківських послуг», оскільки «Умови та правила надання банківських послуг» це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11\~Закону №\~1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Також суд звертає увагу, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 24.06.2008 року у вигляді Заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Вказаний висновок відповідає висновку щодо застосування норм права, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Відповідно до ч. 6\~ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530\~ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, таким чином, суд вважає, що заявлена позовна вимога щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у сумі 52 365 (п`ятдесят дві тисячі триста шістдесят п`ять) гривень 60 копійок, підлягає задоволенню. Вказаний висновок відповідає висновку щодо застосування норм права, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 336/887/18 (провадження № 61-11747св19). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019\~року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) вказано, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Також суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача, в розмірі 1 843 (одна тисяча вісімсот сорок три) гривні 94 копійки, оскільки його розмір є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial