Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

Керівник Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави Дніпровської міської ради звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАКС ІНВЕСТ», [PERSON] законним представником якого є [PERSON] , третя особа Управління-служба у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про визнання недійсним правочину та витребування майна. Позовні вимоги мотивувала тим, що порушення інтересів держави полягає у незаконному вибутті з комунальної власності територіальної громади м. Дніпро квартири [ADDRESS] , загальною площею 54,8 кв.м, житловою площею 29 кв.м, за відсутності волі її власника та всупереч встановленого законом порядку, а тому порушено майнові інтереси держави в особі Дніпровської міської ради щодо володіння, користування та розпорядження таким майном. Прокурор звертається до суду в інтересах держави з позовом, який виражається в інтересах частини українського народу - членів територіальної громади, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює саме орган місцевого самоврядування, хоча він, цей орган, навпаки, покликаний ці інтереси захищати. Органом, уповноваженим здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, є Дніпровська міська рада як розпорядник майна територіальної громади міста Дніпра та виступає суб`єктом права власності на спірний об`єкт нерухомого майна та зобов`язана здійснювати захист комунальних майнових прав. Проте, Дніпровською міською радою та її уповноваженими виконавчими органами не вжито належних та ефективних заходів, спрямованих на захист інтересів держави у встановленому законом порядку, у тому числі шляхом звернення до суду. Так, прокуратурою до Дніпровської міської ради скеровувалися листи № 04/33-2948вих20 від 02.06.2020, № 04/53-2603вих21 від 22.07.2021 щодо незаконного вибуття квартири [ADDRESS] з комунальної власності, що свідчить про наявність порушень інтересів держави в особі Дніпровської міської ради в частині обмеження її права щодо користування, володіння та розпорядження об`єктами комунальної власності та з питань вжиття Дніпровською міською радою, її виконавчими органами заходів на захист інтересів держави за фактом незаконного вибуття квартири [ADDRESS] шляхом звернення до суду із відповідною позовною заявою. Згідно з відповідями Дніпровської міської ради № 7/11-1331 від 09.06.2020, № 7/1 1-2098 від 12.08.2021, заходи на захист інтересів держави, у тому числі шляхом звернення до суду, за вказаним фактом не вживалися. Так, Правобережною окружною прокуратурою міста Дніпра встановлено факт безпідставного вибуття з комунальної власності територіальної громади м. Дніпра об`єкта нерухомого майна поза волею власника. Згідно з інформацією КП «ДМБТІ» ДМР (раніше - КП «ДМБТ1» ДОР) № 5882 від 12.06.2020, житловий будинок [ADDRESS] , в який увійшла квартира № 74 , зареєстрований за [PERSON] на підставі рішення Виконкому № 492 від 10.08.1990, про що 18.08.1990 видане реєстраційне посвідчення. Всупереч нормам діючого цивільного законодавства, поза приватизаційною процедурою та за відсутності волевиявлення дійсного власника нерухомого майна - Дніпровської міської ради, право власності на квартиру [ADDRESS] набуто юридичною особою за відсутності жодних правових підстав. Так, згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що 28.11.2018 державним реєстратором Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Третяк Г.В. зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «ДАКС ІНВЕСТ», індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу) 44308931 від 29.11.2018, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1706814812101, номер запису про право власності 29163060. Підставою реєстрації права власності вказано акт приймання-передачі нерухомого майна без номеру від 28.11.2018, видавник ТОВ «ДАКС ІНВЕСТ» та [PERSON] , протокол Установчих зборів засновників № 1 від 27.1 1.2018, видавник ТОВ «ДАКС ІНВЕСТ», згідно з якими 28.1 1.2018 [PERSON] , як засновником ТОВ «ДАКС ІНВЕСТ», внесено до Статутного капіталу Товариства майно на суму 50000,00 грн., а саме: майновий вклад у вигляді квартири [ADDRESS] , загальною площею 54,8 кв.м, який оцінений засновником у розмірі 50000,00 грн. Засновник передав у власність Товариства вище перелічене майно шляхом внесення до статутного капіталу Товариства та реєстрації у відповідних реєстрах. Протокол Установчих зборів засновників № 1 від 27.11.2018 та акт приймання-передачі до статутного капіталу від 28.11.2018 посвідчені приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Каширніковою С.О., зареєстровані у реєстрі за № 3743 та № № 3757, 3758 відповідно. У подальшому, 10.12.2018, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. за реєстровим номером 2212 від 10.12.2018, посвідчено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , згідно з яким продавцем - ТОВ «ДАКС ІНВЕСТ» відчужено на користь покупця - [PERSON] зазначений об`єкт нерухомості. На підставі зазначеного договору приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 44509718 від 10.12.2018 та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис номер 29351971 від 10.12.2018 про право власності [PERSON] на об`єкт житлової нерухомості - квартиру [ADDRESS] , загальною площею 54,8 кв.м, житловою площею 29 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1706814812101 з одночасним припиненням права власності ТОВ «ДАКС ІНВЕСТ» на зазначений об`єкт нерухомості. В подальшому, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міссіяж О.А. за реєстровим номером 581 від 02.10.2019 посвідчено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , згідно з яким продавцем - [PERSON] відчужено на користь покупця - [PERSON] зазначений об`єкт нерухомості. На підставі зазначеного договору, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міссіяж О.А. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 48973766 від 02.10.2019 та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис номер 33494254 від 02.10.2019 про право власності [PERSON] на об`єкт житлової нерухомості - квартиру [ADDRESS] , загальною площею 54,8 кв.м, житловою площею 29 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1706814812101 з одночасним припиненням права власності [PERSON] на зазначений об`єкт нерухомості. Таким чином, квартира [ADDRESS] вибула з комунальної власності 28.1 1.2018 шляхом здійснення державним реєстратором Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Третяк Т.В. державної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) (індексний номер рішення 44308931 від 29.11.2018) та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності ТОВ «ДАКС ІНВЕСТ» на об`єкт нерухомості - квартиру [ADDRESS] , загальною площею 54,8 кв.м, житловою площею 29 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1706814812101, на підставі акту приймання-передачі від 28.11.2018 та протоколу Установчих зборів засновників №1 від 27.11.2018. Згідно з інформацією КП «ДМБТІ» ДМР (раніше - КП «ДМБТІ» ДОР) № 5882 від 12.06.2020 та відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи на будинок [ADDRESS] , інвентаризація квартири № 74 як окремого об`єкту нерухомого майна КП «ДМБТІ» ДОР (на теперішній час - КП «ДМБТІ» ДМР) не проводилась. Відомості щодо реєстрації права приватної власності відсутні. Прокуратурою встановлено, що уповноваженими органами рішення щодо розпорядження квартирою [ADDRESS] не приймалися, свідоцтво про право власності на житло не видавалося. Так, єдиним органом приватизації житла, яке перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Дніпра, є Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради. Відповідно до даних приватизаційних справ департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради квартира [ADDRESS] у приватну власність [PERSON] чи іншим особам не передавалася, що підтверджується листом Департаменту житлового господарства № 1/12-2873 від 15.11.2019, листом Дніпровської міської ради № 7/11-2098 від 12.08.2021. Реєстрація права власності та/чи перенесення до Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно відомостей про право власності [PERSON] не здійснювалися. Згідно з інформацією Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно, попередньо - до 2018 року відомості про право власності інших осіб на квартиру [ADDRESS] до Державного реєстру не вносилися, записи про попередніх власників у Державному реєстрі відсутні. Таким чином, окружною прокуратурою встановлено, що у 2018 році відбулося незаконне заволодіння цією квартирою внаслідок вчинення недійсного правочину та здійснення на його підставі подальшої незаконної державної реєстрації права власності за ТОВ «ДАКС ІНВЕСТ» на підставі документів, що містять недостовірні відомості. Станом на 2018 рік, [PERSON] не міг набути право власності на квартиру [ADDRESS] , оскільки вказане житло на той час у приватну власність [PERSON] та будь-яким іншим особам не передавалося власником зазначеного майна - міською радою. Отже, розпорядження [PERSON] вказаним майном шляхом передання у статутний фонд юридичної особи та подальша державна реєстрація права власності на вказану квартиру за ТОВ «ДАКС ІНВЕСТ» здійснені незаконно, а об`єкт нерухомості є таким, що вибув з володіння власника поза його волею, а тому підлягає витребуванню. Внаслідок того, що [PERSON] права власності на житло - квартиру [ADDRESS] не набував, державна реєстрація такого права не здійснювалася, щодо цього об`єкта нерухомості вчинено наступний недійсний правочин у вигляді приймання-передачі [PERSON] до статутного фонду ТОВ «ДАКС ІНВЕСТ» за актом приймання-передачі, наслідком недійсності якого у даному випадку є те, що у ТОВ «ДАКС ІНВЕСТ» право власності на квартиру [ADDRESS] не виникло, а тому дійсний власник має право на захист свого порушеного права шляхом витребування спірного нерухомого майна у останнього набувача. Посилаючись на вище викладене позивач просить суд визнати недійсним акт приймання-передачі нерухомого майна без номеру від 28.11.2018, видавник ТОВ «ДАКС ІНВЕСТ» та [PERSON] , згідно з яким [PERSON] внесено до статутного капіталу ТОВ «ДАКС ІНВЕСТ» майновий вклад у вигляді квартири [ADDRESS] , загальною площею 54,8 кв.м. Витребувати від [PERSON] , законними представниками якого є батько - [PERSON] , на користь територіальної громади міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1706814812101. Ухвалою від 14.03.2022 відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 23.05.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 18 жовтня 2022 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним. Представник відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про причини не явки суду не повідомили, про день та час розгляду повідомлені належним чином. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Судом встановлено, що Згідно з інформацією КП «ДМБТІ» ДМР (раніше - КП «ДМБТ1» ДОР) № 5882 від 12.06.2020, житловий будинок [ADDRESS] , в який увійшла квартира № 74 , зареєстрований за [PERSON] на підставі рішення Виконкому № 492 від 10.08.1990, про що 18.08.1990 видане реєстраційне посвідчення. Всупереч нормам діючого цивільного законодавства, поза приватизаційною процедурою та за відсутності волевиявлення дійсного власника нерухомого майна - Дніпровської міської ради, право власності на квартиру [ADDRESS] набуто юридичною особою за відсутності жодних правових підстав. Так, згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що 28.11.2018 державним реєстратором Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Третяк Г.В. зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «ДАКС ІНВЕСТ», індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу) 44308931 від 29.11.2018, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1706814812101, номер запису про право власності 29163060. Підставою реєстрації права власності вказано акт приймання-передачі нерухомого майна без номеру від 28.11.2018, видавник ТОВ «ДАКС ІНВЕСТ» та [PERSON] , протокол Установчих зборів засновників № 1 від 27.1 1.2018, видавник ТОВ «ДАКС ІНВЕСТ», згідно з якими 28.1 1.2018 [PERSON] , як засновником ТОВ «ДАКС ІНВЕСТ», внесено до Статутного капіталу Товариства майно на суму 50000,00 грн., а саме: майновий вклад у вигляді квартири [ADDRESS] , загальною площею 54,8 кв.м, який оцінений засновником у розмірі 50000,00 грн. Засновник передав у власність Товариства вище перелічене майно шляхом внесення до статутного капіталу Товариства та реєстрації у відповідних реєстрах. Протокол Установчих зборів засновників № 1 від 27.11.2018 та акт приймання-передачі до статутного капіталу від 28.11.2018 посвідчені приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Каширніковою С.О., зареєстровані у реєстрі за № 3743 та № № 3757, 3758 відповідно. У подальшому, 10.12.2018, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. за реєстровим номером 2212 від 10.12.2018, посвідчено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , згідно з яким продавцем - ТОВ «ДАКС ІНВЕСТ» відчужено на користь покупця - [PERSON] зазначений об`єкт нерухомості. На підставі зазначеного договору приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 44509718 від 10.12.2018 та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис номер 29351971 від 10.12.2018 про право власності [PERSON] на об`єкт житлової нерухомості - квартиру [ADDRESS] , загальною площею 54,8 кв.м, житловою площею 29 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1706814812101 з одночасним припиненням права власності ТОВ «ДАКС ІНВЕСТ» на зазначений об`єкт нерухомості. В подальшому, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міссіяж О.А. за реєстровим номером 581 від 02.10.2019 посвідчено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , згідно з яким продавцем - [PERSON] відчужено на користь покупця - [PERSON] зазначений об`єкт нерухомості. На підставі зазначеного договору, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міссіяж О.А. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 48973766 від 02.10.2019 та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис номер 33494254 від 02.10.2019 про право власності [PERSON] на об`єкт житлової нерухомості - квартиру [ADDRESS] , загальною площею 54,8 кв.м, житловою площею 29 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1706814812101 з одночасним припиненням права власності [PERSON] на зазначений об`єкт нерухомості. Статтею 41 Конституції України встановлено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно зі статтею 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Тлумачення статті 330 ЦК України свідчить, що виникнення права власності у добросовісного набувача відбувається за таких умов: факт відчуження майна; майно відчужене особою, яка не мала на це права; відчужене майно придбав добросовісний набувач; відповідно до статті 388 ЦК України, а майно, відчужене особою, яка не мала на це право, не може бути витребуване у добросовісного набувача. Власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Національні суди мають обирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). На сьогоднішній день судова практика у спорах про витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикація) на підставі статей 387, 388 ЦК України є досить усталеною. Сталість та єдність судової практики у такій категорії справ забезпечується, передусім, Верховним Судом, який у своїх рішеннях неодноразово роз`яснював підстави та умови для застосування такого способу захисту як віндикація, а також проблемні питання правозастосування у відповідній категорії справ. Зокрема, Верховний Суд неодноразово наголошував, що за наявності передбачених у статті 388 ЦК України умов майно підлягає витребуванню за позовом власника навіть у добросовісного набувача. Разом із тим, у низці справ цієї категорії Верховним Судом було висловлено правову позицію, відповідно до якої при вирішенні питання про витребування майна від добросовісного набувача судам слід враховувати положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки таке витребування може становити індивідуальний та надмірний тягар для добросовісного набувача. Так, у постановах від 20 березня 2019 року (справа № 521 /8368/15-ц), від 26 вересня 2019 року (справа № 2-4352/11), Верховний Суд з посиланням на практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), зокрема, рішення у справах «Гладишева проти Росії» (Glаdysheva v. Russia), «Пчелінцева та інші проти Росії» (Pchelintseva and Others v. Russia), «Алєнцева проти Росії» (Аlentseva v. Russia) зробив висновок про відсутність підстав для задоволення позову прокуратури, поданого в інтересах держави, в частині витребування майна у добросовісного набувача, оскільки це призведе до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Конституція України у статті 41 гарантує, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Принцип непорушності права власності закріплений також у статті 321 ЦК України, відповідно до якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Для захисту права власності власник майна може скористатися одним із способів захисту, передбачених нормами глави 29 ЦК України, зокрема може витребувати своє майно із чужого незаконного володіння (стаття 387). Відповідно до зазначеної статті власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Водночас, за статтею 388 ЦК України витребування власником свого майна у випадку, якщо набувач, що придбав його за відплатним договором, є добросовісним, можливе лише за умови, якщо це майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Таким чином, саме «вольовий критерій» є визначальним при вирішенні питання про можливість витребування майна у добросовісного набувача на користь власника. У разі наявності у власника волі на передачу майна іншій особі і, відповідно, неможливості його витребування у добросовісного набувача відповідно до статті 388 ЦК України, останній стає власником майна на підставі статті 330 ЦК України. Таким чином, в даному випадку законодавець надає пріоритет інтересам добросовісного набувача майна, а не його власника. Однак, варто наголосити, що статті 388 ЦК України не передбачає інших винятків з принципу непорушності права власності на користь добросовісного набувача. Конвенція та Протоколи до неї після їх ратифікації Україною в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, а їх норми є нормами прямої дії. Питанням захисту власності присвячена стаття 1 Першого протоколу до Конвенції (далі - Перший протокол), яка містить загальне правило, відповідно до якого кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Одразу слід наголосити, що поняття «власність» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має ширше значення в порівнянні з нормами національного законодавства і володіння добросовісного набувача охоплюється зазначеним поняттям і підпадає під дію гарантій, закріплених у цій статті Конвенції. Варто зауважити, що зазначене вище положення статті 1 Першого протоколу має дещо абстрактний характер і містить низку оціночних понять. Однак, аналіз практики ЄСПЛ щодо застосування ст. 1 Першого протоколу дозволяє визначити критерії, за якими має здійснюватись оцінка допустимості втручання держави в право особи на мирне володіння майном з точки зору його відповідності положенням Конвенції. Таких критеріїв є три, а саме: 1) чи можна вважати втручання законним: 2) чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес: 3) чи такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) є пропорційним визначеним цілям. Відповідно до усталеного у практиці ЄСПЛ підходу втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону, нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним щодо застосування та наслідків дії його норм (наприклад, рішення у справі «Беєлер проти Італії» (Веуеler v. Italy, заява № 33202/96). Застосовуючи цей критерій при вирішенні питання про дотримання прав добросовісного набувача, гарантованих статтею 1 Першого протоколу, у спорах про витребування у нього майна слід наголосити, що таке витребування має чітку законодавчу підставу, а саме: норми статті 388 ЦК України, які відповідають вимогам доступності, чіткості, передбачуваності, офіційний текст цих кодексів є загальнодоступним. У зв`язку з цим «втручання у право добросовісного набувача мирно володіти майном» шляхом витребування майна з його незаконного володіння немає підстав вважати незаконним. У питаннях оцінки наявності «суспільного», «публічного» інтересу в контексті втручання в право мирного володіння майном ЄСПЛ визнає за державою право користуватися значною свободою розсуду при визначенні такого суспільного інтересу за винятком випадків, коли такий розсуд не ґрунтується на розумних підставах (див, наприклад, рішення у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/9/ Крім того, ЄСПЛ визнає, що саме по собі правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (див, наприклад, рішення у справі «Трегубенко проти України», заява № 61333/00). У цьому контексті слід зазначити, що захист права власності шляхом застосування законодавчо встановленого механізму щодо витребування власником свого майна, яке незаконно вибуло з його володіння, безсумнівно становить суспільний інтерес. Критерій пропорційності в контексті статті 1 Першого протоколу передбачає оцінку того чи при здійсненні втручання в право власності було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між потребами, які випливають із загальних, суспільних інтересів та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар» (див, наприклад, рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) заява № 28342/95). Слід зауважити, що невідповідність втручання в мирне володіння майном критерію пропорційності в будь-якому разі є підставою для визнання такого втручання порушенням статті 1 Першого протоколу, навіть якщо воно відповідає решті двом критеріям. І такі випадки нерідко зустрічаються у практиці ЄСПЛ. Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар. Не може добросовісний набувач відповідати у зв`язку із бездіяльністю влади в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Факт незаконного відчуження та допущення продажу квартири не може породжувати правових наслідків для добросовісного набувача, проте, вочевидь, є підставою для виникнення обов`язку в органів місцевого самоврядування здійснити все необхідне, щоб відшкодувати збитки, завдані таким відчуженням (висновок Верховного Суду у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 521 /8368/15-ц, від 26 вересня 2019 року у справі № 2-4352/11). Так, у справах Гладишева проти Росії» (Glаdysheva v. Russia), «Пчелінцева та інші проти Росії» (Pchelintseva and Others v. Russia) ЄСПЛ констатував порушення Державою статті 1 Першого протоколу у зв`язку з витребуванням на користь держави квартир у їх добросовісних набувачів та виселення останніх без надання відповідної компенсації. В обох справах квартири незаконно вибули з державної власності у зв`язку з їх приватизацією, здійсненою з порушенням закону за допомогою шахрайських дій. У цих справах ЄСПЛ вказав на те, що визначення умов і процедур, на підставі яких здійснювався перехід державних квартир у приватну власність, і контроль за дотриманням цих процедур відносяться до виключної компетенції держави. Крім того, до виключної компетенції держави також належить легалізація подальшого переходу права власності на квартири шляхом здійснення державної реєстрації, спеціально створеної для забезпечення додаткової безпеки набувачів майна. За наявності такої кількості компетентних органів, які дали дозвіл на перехід права власності на квартири, заявники не зобов`язані були здійснювати оцінку наявності ризиків позбавлення права на квартири у зв`язку з недоліками, які мали бути усунуті за допомогою спеціально існуючих для цього процедур. У зв`язку з цим ЄСПЛ наголосив, що ризик допущення помилки органом влади повинна нести держава і ці помилки не повинні виправлятися за рахунок інтересів приватних осіб (§§ 79, 80 рішення у справі «Гладишева проти Росії», § 98 рішення у справі «Пчелінцева та інші проти Росії»), Позбавлення заявників житла за наведених обставин і без будь-якої компенсації, на думку ЄСПЛ, становило для заявників надмірний тягар і, як наслідок, становило порушення статті 1 Першого протоколу. Зазначений підхід ЄСПЛ до вирішення питання про відповідність витребування майна у його добросовісного набувача положенням статті 1 Першого протоколу викладено не лише у зазначених справах. Він знайшов втілення також у рішеннях «Алєнцева проти Росії» (Аlentseva v. Russia), «Поняєва та інші проти Росії» (Ponyayeva and Others v. Russia), «Столярова проти Росії» (Stolyarova v. Russia), «Ольховський проти Росії» (Olkhovskiy v. Russia), «Кочергін проти Росії» (Kochergin v. Russia). Саме держава як учасник відповідних правовідносин повинна нести ризик незаконного відчуження майна, оскільки має спеціальні механізми для запобігання цьому. Такий розподіл ризиків між власником і добросовісним набувачем був би невиправданим, якби мова йшла про приватну власність. Оскільки приватний власник майна так само як і його добросовісний набувач не повинен відповідати за помилки, «допущені в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайству при вчиненні правочинів з нерухомим майном». Такими, як вбачається, є зокрема, процедури нотаріального посвідчення правочинів з нерухомістю та державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Крім того, позбавлення власності так само покладатиме на приватного власника надмірний тягар, пов`язаний з втратою майна та відсутністю дієвих механізмів отримання компенсації за втрачене майно. Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 14.04.2022 року по справі № № 644/2204/19 провадження № 61-10653св20. Отже, задоволення позовних вимог за позовом про витребування спірної квартири у [PERSON] , який є добросовісним набувачем, призведе до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини та основоположних свобод, оскільки в такому випадку на нього буде покладено індивідуальний та надмірний тягар, з огляду на той факт, що саме державним реєстратором Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Третяк Т.В. здійснено державну реєстрацію права власності за ТОВ «ДАКС ІНВЕСТ», тобто орган, який має спеціальні механізми для запобігання шахрайству при вчиненні правочинів з нерухомим майном, в спірній квартирі проживають батько та неповнолітній син який є добросовісним набувачем, а доказів наявності іншого житла у вказаних осіб прокурор суду не надав. З огляду на відсутність підстав для витребування майна у добросовісного набувача спірної квартири, відсутні правові підстави для визнання недійсним акт приймання-передачі нерухомого майна без номеру від 28.11.2018, видавник ТОВ «ДАКС ІНВЕСТ» та [PERSON] , згідно з яким [PERSON] внесено до статутного капіталу ТОВ «ДАКС ІНВЕСТ» майновий вклад у вигляді квартири [ADDRESS] , загальною площею 54,8 кв.м. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати прокурора у вигляді судового збору віднести за його рахунок.

Outcome: dismissed