Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

Позивач \~ [PERSON] \~звернувся до\~суду із\~позовною заявою\~ \~до Кадубовецької\~ об`єднаної\~територіальної громади\~в особі\~Кадубовецької сільської\~ради Чернівецького\~району Чернівецької\~області про\~визнання права\~власності на\~ спадкове\~майно.\~Посилається на\~те,\~що [INFO] \~ померла\~його бабуся\~ [PERSON] .\~ Після\~її смерті\~ відкрилася\~спадщина \~на спадкове\~майно,\~а саме\~житловий будинок\~ з\~господарськими будівлями\~та спорудами,\~ розташований\~в [ADDRESS] . За життя [PERSON] розпорядження щодо належного їй майна на випадок своєї смерті не зробила, а тому відкрилася спадщина за законом. Позивач є спадкоємцем за законом, як внук спадкодавці 5 черги. Крім нього спадкоємцями 5 черги спадкування є інші внуки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які на спадщину після смерті бабусі не претендують, про що подали відповідні заяви до нотаріуса. Позивач [PERSON] спадщину прийняв, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, він змушений в судовому порядку визнавати право власності на житловий будинок. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] подав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності та відсутності позивача, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача від Кадубовецької об`єднаної територіальної громади\~ в\~ особі\~Кадубовецької сільської\~радив судове засідання не з`явився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності. Відповідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] в с.Кадубівці Чернівецького району Чернівецької області померла [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.09.2008 року. Внаслідок смерті останньої відкрилась спадщина на все належне їй майно, до складу якої входить житловий будинок [ADDRESS] . За життя [PERSON] розпорядження щодо належного їй майна на випадок своєї смерті не зробила, а тому відкрилася спадщина за законом. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом, як внук спадкодавці 5 черги. Крім нього спадкоємцями 5 черги спадкування є інші внуки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які на спадщину після смерті бабусі [PERSON] не претендують, про що подали відповідні заяви до нотаріуса, які містяться в матеріалах спадкової справи. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ст.1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. За правилами ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що позивач [PERSON] після смерті бабусі [PERSON] спадщину прийняв, що вбачається з Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №62071184 від 15.10.2020 року та змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 30.09.2021 року. З метою оформлення спадщини позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на згадане спадкове майно, що вбачається із Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №62071184 від 15.10.2020 року однак у видачі свідоцтва нотаріусом йому було відмовлено, оскільки позивачем не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON] , що вбачається з вищевказаної постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 30.09.2021 року. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується Випискою із по господарської книги №7 ( за 2021 -2025 роки) з якої вбачається, що [PERSON] на момент смерті була головою домогосподарства, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Особистий рахунок об`єкта ПГО №07-0341-1 (стор.-247). На період будівництва (1996р) господарство не належало до колгоспного двору. Житловий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці площею 0,15 га. яка передана у власність [PERSON] рішенням Кадубовецької сільської ради №1/4 від 29.01.1994 року. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. В п. 3.3.Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. На виконання вказаних норм закону, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] набула право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформила належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем, як спадкоємцем майна померлої [PERSON] за законом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок. Згідно Звіту про незалежну оцінку вартості його вартість становить 241524( двісті сорок одна тисяча п`ятсот двадцять чотири) гривні 00 копійок. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачкою своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1222, 1241, 1268, 1297 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved