Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

У листопаді 2021 року позивачі звернулась до Святошинського районного суду м. Києва із вказаним позовом про визнання права власності у порядку спадкування. На обґрунтування позову зазначили, що [INFO] помер їх батько - [PERSON] . Після його смерті залишилось три спадкоємця першої черги за законом, а саме: дружина померлого - [PERSON] та його діти: [PERSON] та [PERSON] . За свого життя, 24.10.1996 року, померлий [PERSON] склав заповіт на користь своєї дружини [PERSON] , відповідно до змісту якого заповів їй належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки КП Київської міської ради «КМБТІ» № 17319 від 20.05.2021 року вказана квартира належить на праві власності померлому [PERSON] . Позивачі зазначають, що вони є інвалідами 1-ї групи довічно, та у встановленому законом порядку звернулись до нотаріуса із відповідними заявами про прийняття спадщини. Однак позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно, а саме на зазначену вищу квартиру. У зв`язку із вищезазначеним позивачі звернулись до суду із позовом про визнання права власності на обов`язкову частку вказаної квартири, а саме по 1/6 частині кожному. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.11.2021 року було відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження (а.с. 27-28). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.02.2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 95-96). Представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків. Як вбачається із матеріалів справи, [INFO] помер [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Відповідно до наданих суду свідоцтв про народження, позивач [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є синами померлого [PERSON] (а.с. 11, 12). Згідно інформаційної довідки КП Київської міської ради «КМБТІ» від 20.05.2021 року, право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Ленінградською райдержадміністрацією м. Києва від 21.08.1993 року, зареєстрованого в Бюро 21.09.1993 року, записано в реєстровій книзі за № 1422 (а.с. 15). Відповідно до заповіту, складеного померлим [PERSON] та посвідченого державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори 24.10.1996 року та зареєстрованому в реєстрі за № 5с-292, той заповів належну йому квартиру [ADDRESS] своїй дружині [PERSON] , а у разі неприйняття нею спадщини - сину [PERSON] (а.с. 17). Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Із матеріалів спадкової справи № 663/2021, заведеної після смерті спадкодавця [PERSON] , що із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулись: [PERSON] (а.с. 37), [PERSON] (а.с. 53) та [PERSON] . Однак позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно, а саме на зазначену вищу квартиру (а.с. 19, 20). Згідно ч. 1, 3 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов`язкову частку. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як вбачається із матеріалів справи, позивачі [PERSON] та [PERSON] є інвалідами 1-ї групи з дитинства та потребують стороннього догляду (а.с. 7,9), а тому мають право на обов`язкову частину спадщини, а саме по 1/6 частині квартири, що належала померлому на праві власності. Таким чином, оскільки позивачам, які є спадкоємцями за законом першої черги і мають право на обовязкову частку у спадщині, що залишилась після смерті їх батька, однак їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, за ними підлягає визнанню право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] за кожним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved