Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

[PERSON] \~звернулась до\~суду з\~позовом до Акціонерного Товариства\~«Мегабанк» за участі\~третьої особи\~без самостійних\~вимог на\~предмет спору\~ [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування запису, мотивуючи свої вимоги тим що, [PERSON] 20.03.2008 року отримала свідоцтво про право власності на житло загальною площею 30,3 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також наявне реєстраційне посвідчення з Вінницького обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації від 14.04.2008 року. 15.04.2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці було винесено заочне рішення по справі № 2-1707/10 за позовом ПАТ «Мегабанк» в особі Вінницького центрального регіонального відділення ПАТ «Мегабанк» до [PERSON] про розірвання кредитного договору про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. 26.05.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області було винесено заочне рішення по справі №127/4208/14-ц, яким відмовлено повністю у позові ПАТ «Мегабанк», в особі Вінницького центрального регіонального відділення до [PERSON] , [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Вінницької міської ради, про виселення та знаття з реєстраційного обліку. 28.07.2014 року Апеляційним судом Вінницької області було винесено рішення, яким задоволено скаргу ПАТ «Мегабанк» по справі № 127/4208/14-ц, вирішено виселити [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення та зобов`язати Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області зняти з реєстрації [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS] . Після винесення даного рішення 15.08.2014 року був виданий Вінницьким міським судом Вінницької області виконавчий лист по справі № 127/4208/14-ц. 02.09.2014 року [PERSON] та неповнолітню [PERSON] було знято з реєстрації без відома [PERSON] 19.01.2015 року державним виконавцем Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Микитюком М.О. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. При цьому 26.01.2015 року ПАТ «Мегабанк» уклав договір купівлі продажу квартири з [PERSON] , який приймає квартиру [ADDRESS] . Ціна квартири, що вказано у договорі складає 260\~000,00 грн. без згоди [PERSON] . Під час укладення договору купівлі продажу квартири приватний нотаріус [PERSON] вносить в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] квартири за адресою [ADDRESS] , номер запису про право 8498681 від 26.01.2015 року о 16:53:46 для подальшого відчуження. Лише під час виконавчого провадження [PERSON] стало відомо про те, що сталися вищенаведені події та винесені рішення, жодне з рішень не було належним чином надіслане та вручене [PERSON] 28.05.2015 року державним виконавцем Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Микитюком М.О. була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, так як згідно акта державного виконавця від 28.05.2015 року боржника [PERSON] та [PERSON] виселено з квартири без надання іншого приміщення. В липні 2015 року [PERSON] звертається в суд з позовом про визнання недійсним договору купівлі продажу від 26.01.2015 року між ПАТ «Мегабанк» та з [PERSON] , справа № 127/15802/15-ц. [PERSON] лише 10.09.2015 року здійснює перерахунок коштів на рахунок ПАТ «Мегабанк» у розмірі лише 260\~000,00 грн., що в два рази менше дійсної вартості квартири, підтверджується квитанцією № 1470_3 від 10.09.2015 року. 13.01.2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 127/4208/14-ц було скасовано рішення Апеляційного суду Вінницької області від 28.07.2015 року та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Після чого 12.05.2016 року Апеляційний суд Вінницької області виніс ухвалу по справі №127/4208/14-ц, якою апеляційну скаргу ПАТ «Мегабанк» було відхилено, а заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26.05.2014 року залишено без змін. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] були виселені незаконно, в зв`язку з чим поновили реєстрацію місце проживання у квартирі [ADDRESS] з 26.12.2016 року. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] з 26.12.2016 року, що підтверджується довідкою №45420 від 24.09.2020 року. В підтвердження того, що у квартирі [ADDRESS] в період з 28.05.2015 року по 26.12.2016 року ніхто не проживав є акт мешканців будинку від 30.09.2019 року, що перевірено та затверджено Міським-комунальним підприємством «Управляюча компанія Житло-Гарант». У виписці з особового рахунку № [NUMBER] від 25.09.2020 року по квартирі [ADDRESS] , відображено, що [PERSON] була прописана з даній квартирі з 01.04.2001 року по 02.09.2014 року, і пізніше взята на облік з 26.12.2016 року. Дочка [PERSON] . [PERSON] була зареєстрована в даній квартирі з 21.08.2001 року по 02.09.2014 року, та взята знову на облік з 26.12.2016 року. 19.09.2016року Вінницьким міським судом Вінницької області винесено рішення по справі №127/15802/15-ц, згідно якого визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири, що по [ADDRESS] укладеним 26.01.2015 року між до ПАТ «Мегабанк» та [PERSON] 07.11.2016 року Апеляційний суд Вінницької області залишає без змін рішення Вінницького міського суду від 19.09.2016 року по справі №127/15802/15-ц. 13.09.2017року винесено ухвалу Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ, якою рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.09.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 07.11.2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції по справі №127/15802/15-ц. 29.01.2018 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області було відмовлено у позові [PERSON] до [PERSON] , ПАТ «Мегабанк» про визнання недійсним договору-купівлі продажу квартири по справі №127/15802/15ц. 25.04.2018 року постановою Апеляційного суду Вінницької області рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29.01.2018 року залишено без змін по справі №127/15802/15-ц. 24.06.2020 року Верховний суд скасовує постанову Апеляційного суду Вінницької області від 25.04.2018 року та передає справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції по справі № 127/15802/15-ц. 16.10.2020 року Вінницьким апеляційним судом визнано недійсним договір купівлі продажу квартири, що по [ADDRESS] укладеним 26.01.2015 року між ПАТ «Мегабанк» та [PERSON] по справі № 127/15802/15-ц. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 226605792 від 02.10.2020 року за [PERSON] , ІПН [NUMBER] не зареєстровано жодного нерухомого майна як і за минулий час і за період розгляду справ, це єдине житло в якому вона проживає. Отримавши постанову, [PERSON] звернулась до нотаріуса для того щоб дізнатися порядок проведення реєстрації права власності по квартирі назад за неюна підставі постанови у справі № 127/15802/15-ц, проте нотаріус повідомив, що це неможливо, адже на сьогоднішній день у квартири зовсім інший власник. 16.11.2020 року була отримана інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, де зазначено власником квартири [ADDRESS] АТ «Мегабанк» з 29.09.2020 року. Підставою державної реєстрації вказано договір про задоволення вимоги іпотеко держателя № 3544 від 29.09.2020 року, що зареєстрований приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю. 29.09.2020 року між АТ «Мегабанк» та [PERSON] укладено договір про задоволення вимог іпотеко держателя, за яким АТ «Мегабанк» в рахунок виконання зобов`язань [PERSON] по кредитному договору № 0811-2015 від 02.02.2015 року, набуло право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . АТ «Мегабанк» та [PERSON] були обізнані про те, що відбувається судовий процес у справі № 127/15802/15-ц за позовом про визнання недійсним договору купівлі продажу квартири від 26.01.2015 року. Про укладений договір про задоволення вимог іпотекодержателя в судовому засіданні 06.10.2020 року у справі № 127/15802/15-ц АТ «Мегабанк» та [PERSON] не повідомили, дана угода була укладена за попередньою змовою АТ «Мегабанк» та [PERSON] . Судова колегія апеляційного суду у справі № 127/15802/15-ц 06.10.20202 року винесла постанову і визнала недійсним договір купівлі продажу квартири, що по [ADDRESS] укладеним 26.01.2015 року між ПАТ «Мегабанк» та [PERSON] . Після винесення постанови Вінницьким апеляційним судом у справі № 127/15802/15-ц право власності за [PERSON] по договору купівлі продажу квартири від 26.01.2015 року скасоване, що означає повернення права власності на квартиру за [PERSON] , адже саме вона була попереднім власником, що підтверджується витягом № 32696048 від 26.01.2015 року. Просила суд, скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності № 38419191 на квартиру за адресою: [ADDRESS] за АТ «Мегабанк» проведений відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 54317146 від 29.09.2020 року, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю. Витребувати із чужого незаконного володіння в АТ «Мегабанк» у власність [PERSON] , ІПН [NUMBER] квартиру загальною площею 30,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:558199263101. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні в режимі відео конференції, позовні вимоги не визнав, заперечував, щодо їх задоволення. 26.02.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву АТ «Мегабанк», відповідно до якого витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених ч.1 ст.388 ЦК України. Крім того, у відповідності до вимог ч.2 ст. 388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Таким чином, твердження позивача спростовуються тим, що між [PERSON] та АТ «Мегабанк» було укладено кредитний договір № 83-01ПВ/2008 від 25.07.2006 року та іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу від 05.09.2008 року за реєстровим № 4598. Відповідно до умов якого [PERSON] передала в іпотеку АТ «Мегабанк» квартиру [ADDRESS] . Саме в зв`язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору № 83-01ПВ/2008 від 25.07.2006 року, АТ «Мегабанк» отримало задоволення вимог за рахунок предмету іпотеки, шляхом укладення договору купівлі продажу вищезазначеного майна з [PERSON] . В подальшому 15.10.2015 року між АТ «Мегабанк» та [PERSON] , в забезпечення виконання останнім зобов`язань за кредитним договором №08П/2015 від 02.02.2015 року, було укладено іпотечний договір № 08П/2015-з, предметом іпотеки за яким є квартира [ADDRESS] . 29.09.2020 року між АТ «Мегабанк» та [PERSON] укладено договір про задоволення вимог іпотеко держателя, що зареєстровано в реєстрі за № 3544, за яким АТ «Мегабанк» в рахунок виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором №08П/2015 від 02.02.2015 року набуло право власності на вище вказану квартиру. Предметом позову є вимога позивача про витребування майна з незаконного володіння, проте, право власності у відповідача на спірне майно виникло на підставі іпотечного договору, який не скасований та не оскаржується в даному чи в іншому позові, жодних дій з оскарження іпотечного договору чи реєстраційних дій з реєстрації права власності за АТ «Мегабанк» на спірне майно, так само як і свідоцтва про право власності на нерухоме майно, не було вжито позивачем та не надано до суду жодного доказу незаконності таких дій чи відповідного рішення суду. Крім того, враховуючи той факт, що про порушення свого права позивач дізналась 28.05.2015 року, то строк позовної давності щодо вимог позовної заяви про скасування запису про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] та витребування із чужого незаконного володіння вказаної квартири у справі 127/27280/20 сплив 28.05.2018 року. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 20.03.2008 року [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на житло загальною площею 30,3 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також наявне реєстраційне посвідчення з Вінницького обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації від 14.04.2008 року (Т.1а.с.10-11). 15.04.2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці було винесено заочне рішення по справі № 2-1707/10 за позовом ПАТ «Мегабанк» в особі Вінницького центрального регіонального відділення ПАТ «Мегабанк» до [PERSON] про розірвання кредитного договору про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки (Т.1а.с.12-13). 26.05.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області було винесено заочне рішення по справі №127/4208/14-ц, яким відмовлено повністю у позові ПАТ «Мегабанк», в особі Вінницького центрального регіонального відділення до [PERSON] , [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Вінницької міської ради, про виселення та знаття з реєстраційного обліку (а.с.Т.114-16). 28.07.2014 року Апеляційним судом Вінницької області було винесено рішення, яким задоволено скаргу ПАТ «Мегабанк» по справі № 127/4208/14-ц, вирішено висилити [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення та зобов`язати Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області зняти з реєстрації [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS] (Т.1а.с.17-18). Після винесення даного рішення 15.08.2014 року був виданий Вінницьким міським судом Вінницької області виконавчий лист по справі № 127/4208/14-ц (Т.1 а.с.19). 26.01.2015 року ПАТ «Мегабанк» уклав договір купівлі продажу квартири з [PERSON] , який прийняв квартиру [ADDRESS] . Ціна квартири, що вказано у договорі складає 260 000,00 грн. без згоди [PERSON] (Т.1 а.с.21-22). Під час укладення договору купівлі продажу квартири приватний нотаріус [PERSON] вносить в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] квартири за адресою [ADDRESS] , номер запису про право 8498681 від 26.01.2015 року о 16:53:46 для подальшого відчуження. 28.05.2015 року державним виконавцем Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Микитюком М.О. була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, так як згідно акта державного виконавця від 28.05.2015 року боржника [PERSON] та [PERSON] виселено з квартири без надання іншого приміщення (Т.1 а.с.22 зворот). 13.01.2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 127/4208/14-ц було скасовано рішення Апеляційного суду Вінницької області від 28.07.2015 року та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (Т.1 а.с. 23-26). Після чого 12.05.2016 року Апеляційний суд Вінницької області виніс ухвалу по справі №127/4208/14-ц, якою апеляційну скаргу ПАТ «Мегабанк» було відхилено, а заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26.05.2014 року залишено без змін (Т.1 а.с. 26-29). [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] з 26.12.2016 року, що підтверджується довідкою №45420 від 24.09.2020 року (Т.1 а.с.8-9). 19.09.2016року Вінницьким міським судом Вінницької області винесено рішення по справі №127/15802/15-ц, згідно якого визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири, що по [ADDRESS] укладеним 26.01.2015 року між до ПАТ «Мегабанк» та [PERSON] (т.1 а.с. 30-33). 07.11.2016 року Апеляційний суд Вінницької області залишив без змін рішення Вінницького міського суду від 19.09.2016 року по справі №127/15802/15-ц. (Т.1 а.с.34-37). 13.09.2017року винесено ухвалу Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ, якою рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.09.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 07.11.2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції по справі №127/15802/15-ц (Т.1 а.с.37-40). 29.01.2018 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області було відмовлено у позові [PERSON] до [PERSON] , ПАТ «Мегабанк» про визнання недійсним договору-купівлі продажу квартири по справі №127/15802/15ц (Т.1 а.с.40-43). 25.04.2018 року постановою Апеляційного суду Вінницької області рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29.01.2018 року залишено без змін по справі №127/15802/15-ц(Т.1 а.с.44-47). 24.06.2020 року Верховний суд скасував постанову Апеляційного суду Вінницької області від 25.04.2018 року та передав справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції по справі № 127/15802/15-ц (Т.1 а.с.49-53). 16.10.2020 року Вінницьким апеляційним судом визнано недійсним договір купівлі продажу квартири, що по [ADDRESS] , укладеним 26.01.2015 року між ПАТ «Мегабанк» та [PERSON] по справі № 127/15802/15-ц(Т.1 а.с.54-58). 16.11.2020 року була отримана інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, де зазначено власником квартири [ADDRESS] АТ «Мегабанк» з 29.09.2020 року. Підставою державної реєстрації вказано договір про задоволення вимоги іпотеко держателя № 3544 від 29.09.2020 року, що зареєстрований приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю. (Т.1 а.с.59-64). 29.09.2020 року між АТ «Мегабанк» та [PERSON] укладено договір про задоволення вимог іпотеко держателя, за яким АТ «Мегабанк» в рахунок виконання зобов`язань [PERSON] по кредитному договору № 0811-2015 від 02.02.2015 року, набуло право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] (Т.1 а.с.190). Позивач вважає, що відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, та зазначає, що між сторонами у справі відсутні будь які правовідносини зобов`язального характеру. У системі правових норм, що регулюють цивільно правовий захист права власності, центральне місце займають норми, які передбачають такий речово правовий спосіб захистку права, як витребування майна із чужого незаконного володіння віндикація. Віндикацією є передбачений законом основний речово правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульний володілець), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Частиною 1 ст. 388 ЦК України встановлено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не мав знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч.1 ст. 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом ст. 388 ЦК України випадки витребовування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Положення ст. 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.12.2017 року у справі 6-2233цс16. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених ч.1 ст. 388 ЦК України. Крім того, у відповідності до вимог ч.2 ст. 388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Таким чином, твердження позивача спростовуються тим, що між [PERSON] та АТ «Мегабанк» було укладено кредитний договір № 83-01ПВ/2008 від 25.07.2006 та іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу 05.09.2008 року за реєстровим № 4598. Відповідно до умов якого [PERSON] передала в іпотеку АТ «Мегабанк» квартиру [ADDRESS] . Саме в\~зв`язку з\~порушенням [PERSON] \~умов кредитного\~договору \~№ 83-01ПВ/2008\~від 05.09.2008\~року, АТ «Мегабанк» отримало задоволення вимог за рахунок предмету іпотеки відповідно до рішення Ленінського райсуду м. Вінницы від 15.04.2010р. та шляхом укладення договору купівлі продажу вище вказаного майна з [PERSON] . В подальшому 15.10.2015 року між АТ «Мегабанк» та [PERSON] , в забезпечення виконання останнім зобов`язань за кредитним договором №08П/2015 від 02.02.2015 року, було укладено іпотечний договір № 08П/2015-з, предметом іпотеки за яким є квартира [ADDRESS] . 29.09.2020 року між АТ «Мегабанк» та [PERSON] укладено договір про задоволення вимог іпотеко держателя, що зареєстровано в реєстрі за № 3544, за яким АТ «Мегабанк» в рахунок виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором №08П/2015 від 02.02.2015 року набуло право власності на вище вказану квартиру. Правовідносини сторін договору про задоволення вимог іпотекодержателя є цивільними відносинами, які з урахуванням ст. 1 ЦК України засновуються на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності їх учасників. В цивільному законодавстві зафіксований принцип свободи договору, водночас відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Правовому регулюванню права власності присвячений розділ І Книги третьої ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). Таким чином до умов пред`явлення віндикаційного позову належать такі: 1)власник чи титульний володілець (в тому числі суб`єкт, якому майно належить на праві господарського відання чи оперативного управління) не повинен мати можливості здійснювати фактичне володіння над річчю;2) майно, яке хоче повернути колишній власник чи титульний володілець, збереглося в натурі та перебуває у фактичному володінні іншої особи;3) майно, яке підлягає віндикації, має бути індивідуально визначеним;4) віндикаційний позов має недоговірний характер та спрямований на захист речових прав;5)між позивачем і відповідачем мають бути відсутні договірні відносини, оскільки в такому азі здійснюється захист порушеного права власності за допомогою зобов`язально-правових способів. А отже, позивач обрав невірний спосіб захисту свого порушеного права, оскільки: між позивачем і відповідачем існували договірні відносини;позивач здійснював фактичне володіння квартирою [ADDRESS] , мешкаючи в ній, що в свою чергу виключає можливість пред`явлення віндикаційного позову. Як вбачається з позову, АТ «Мегабанк» набуто у власність спірне майно на підставі іпотечного договору, таким чином, на думку АТ «Мегабанк», позивач не є особою, майно якої вибуло із власності поза її волею. Крім того, спірне майно набуте АТ «Мегабанк» на підставі іпотечного договору та у повній відності до його умов і норм чинного законодавства, що не було оскаржено у встановленому згоном порядку, як вбачається з матеріалів справи та зі змісту позову. Крім того предметом позову є вимога позивача про витребування майна з незаконного водіння, проте, право власності у АТ «Мегабанк» на спірне майно виникло на підставі іпотечного договору, який не скасований та не оскаржується в даному чи в іншому позові, жодних дій з оскарження іпотечного договору чи реєстраційних дій з реєстрації права власності за АТ «Мегабанк» на спірне майно, так само як і свідоцтва про право власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , не було вжито позивачем та не надано до суду жодного доказу незаконності таких дій чи відповідного рішення суду . Оскільки між сторонами було укладено іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу 05.09.2008 року з реєстровим № 4598, а отже між сторонами існували договірні відносини, то у позивача відсутня така необхідна умова пред`явлення віндикаційного позову, як те, що між ними мають бути відсутні договірні відносини, оскільки в такому разі здійснюється захист порушеного права власності за допомогою зобов`язально правових способів. Віндикаційний позов це позов неволодіючого власника про витребування майна від володіючого не власника, про що зазначено у розділі 6 п.10 «розмежування реституції і віндикації» аналіз окремих питань судової практики, що виникають при застосуванні судами рекомендаційних роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 10.01.2017 року». Наявність між сторонами зобов`язальних правовідносин виключає можливість пред`явлення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння: між [PERSON] та АТ «Мегабанк» були укладені 05.09.2008 року кредитний договір № 83 01ПВ/2008 та іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу 05.09.2008р. за реєстровим №4598, відповідно до умов якого [PERSON] передало в іпотеку: квартиру [ADDRESS] , яка належали на праві власності [PERSON] . Отже твердження позивача не відповідають дійсності та не підтверджуються фактичними обставинами справи та правовідносинами, що існують між сторонами з огляду на наступне. Між сторонами існує укладений договір іпотеки нерухомого майна - квартири [ADDRESS] . Враховуючи вище викладене, позивачем обрано неналежний спосіб захисту права шляхом подачі віндикаційного позову. АТ «Мегабанк`є добросовісним набувачем спірного майна, оскільки майно набуте на підставі іпотечного договору №08П/2015-з, що укладений 02.02.2015 року між АТ «Мегабанк» та [PERSON] в забезпечення виконання останнім умов кредитного договору №08П/2015 від 02.02.2015 року. Отже, втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Таким чином, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обгрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07). Щодо заявлених позовних вимог скасування запису про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за АТ «Мегабанк», слід зазначити наступне. За змістом пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі також - Закон України № 1952) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до статті 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Отже,

Outcome: dismissed