Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, який зареєстрований 11 липня 2003 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 1220. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 11 липня 2003 року він та відповідачка уклали шлюб, який був зареєстрований Міським відділом реєстрації актів громадянського стану, про що складено відповідний актовий запис № 1220. Від шлюбу в них народилося двоє дітей, донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Приблизно з вересня 2020 року сімейне життя та шлюбні відносини між ними фактично припинилися, вони не ведуть спільного господарства, кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Між ними втратилося почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, а тому подальше підтримання сімейних відносин неможливе. На підставі цього просить шлюб розірвати. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 07 вересня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням /викликом/ сторін, про що належним чином повідомлено сторін. У судове засідання позивач не з`явився, однак подав суду заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує з аналогічних підстав, які зазначені у позовній заяві, просив розглянути спарву у його відсутності та позов задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні не з`явилася, однак подав суду заяву, у якій просила розглянути спарву у її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 104-105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Ст. 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 11 липня 2003 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану, про що складено відповідний актовий запис № 1220 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.8) та сина [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Також судом встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства, вважають примирення неможливим. При вирішенні позову суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, а позов може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження, а тому підлягають до задоволення. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи вищенаведене, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved