Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-29 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, в інтересах дитини [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, та в обґрунтування зазначили, що [PERSON] , [INFO] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відомості про батьків дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до характеристики виданої старостою Вовчицького старостинського округу №18-6/10/16 від 03.02.2022 року громадянка [PERSON] - розлучена. Проживає в будинку сестри [PERSON] . [PERSON] зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, не займається вихованням дитини. В стані алкогольного сп`яніння буває агресивна, на зауваження не реагує, спосіб життя не змінює. Відповідно до інформації Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області від 21.01.2022 року №786/115/117/20/2022 на громадянку [PERSON] 20.05.2021 року було складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 184 КУпАП. Підставою для складання адміністративного протоколу стало те, що громадянка [PERSON] ухилилася від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо забезпечення належних умов проживання, навчання та виховання своєї малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , а саме: більше року жінка не займається вихованням, утриманням, навчанням та лікуванням доньки, а також систематично зловживає спиртними напоями та веде аморальний спосіб життя. Комісією у складі спеціаліста служби у справах дітей, фахівці із соціальної роботи Лубенського міського центру соціальних служб та інспекторів Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області неодноразово відвідувалася родина [PERSON] . Під час інспектування родини виявлено, що продукти харчування відсутні, на кухні чарки з алкогольними напоями, а в холодильнику велика кількість пустих пляшок з під горілки. [PERSON] при цьому поводила себе агресивно, з порожнини рота різкий запах алкоголю. Матір не займається вихованням та розвитком доньки, [PERSON] проживає у тітки. 10.08.2021 року, комісією встановлено, що в будинку незадовільні умови проживання, скрізь розкидані речі, брудна постільна білизна. Згідно з інформацією Лубенського міського центру соціальних служб №03-15/08 від 17.01.2022 року, з 31.05.2021 року по 23.12.2021 року фахівцем із соціальної роботи здійснювався соціальний супровід [PERSON] , в ході якого проводилися систематичні відвідування клієнта за місце проживання, профілактика зловживання алкоголем, формування навичок відповідального батьківства та створення належних житлово-побутових умов. Також [PERSON] пропонувалося сприяння в проходженні лікування від алкогольної залежності та пошуку варіантів працевлаштування. На момент завершення супроводу позитивних змін досягнуто не було: жінка не пройшла курс лікування від алкогольної залежності, не працевлаштувалася, не створила відповідних умов для повернення дитини додому та продовжує вести аморальний спосіб життя. Отже, можна вважати батьківський потенціал [PERSON] недостатнім для виховання малолітньої доньки. Малолітня [PERSON] , знаходиться на утриманні своєї тітки [PERSON] , про що свідчать акти обстеження умов проживання родини [PERSON] від 20.05.2021, 15.07.2021, 19.08.202. Дитина зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає у тітки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки від 17.01.2022 №01-12/15 [PERSON] , навчається в 4 класі опорного закладу «Вовчицький ліцей імені В.Ф. Мицика Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області». В характеристиці навчального закладу від 17.01.2022 року №01-02/17 зазначається, що за час навчання [PERSON] зазнає труднощів при оволодінні програмовим матеріалом. Не дуже дисциплінована, позитивно сприймає оточуючих, має друзів. Велику увагу спілкуванню [PERSON] приділяє рідна тітка [PERSON] . Мати уникає спілкування з класним керівником, не відвідує батьківські збори. Відповідно до листа КНП «Центр ПМСД» Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 17.01.2022 року №01-09/40 малолітня [PERSON] на диспансерному обліку не перебуває, діагноз - здорова. Мати дитини участі у піклуванні за станом її здоров`я не бере. Мати, [PERSON] самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] . В інтересах малолітньої дитини, яка фактично залишилася без піклування матері, органом опіки та піклування прийнятий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] , мешканки села Висачки Лубенського району Полтавської області. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31 серпня 2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21 вересня 2022 року було закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача Органу опіки та піклування виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує на їх задоволенні наполягає. Відповідачка [PERSON] в судове не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Позов визнає в повній мірі. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23 лютого 2021 року виконавчим комітетом Вовчицької сільської ради Лубенського району Полтавської області, [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Відповідно до копії листа Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 20.05.2021 року №18-6/10/74 [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] . Даний будинок належить її сестрі [PERSON] . Разом з [PERSON] за цією ж адресою зареєстрована її малолітня дочка [PERSON] , [INFO] . Фактично більше року малолітня [PERSON] проживає у рідної тітки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , яка повністю забезпечує її побут. Громадянка [PERSON] постійно зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (а.с.14). Згідно актів обстеження умов проживання родини комісією проведено обстеження умов проживання родини [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . 18 березня 2021 року - умови проживання задовільні. В будинку тепло та прибрано, в наявності готові страви, але запаси продуктів відсутні (а.с.15). 20 травня 2021 року - умови проживання задовільні, продукти харчування відсутні, на кухні чарки з алкоголем, в холодильнику велика кількість пустих пляшок з під горілки (а.с.16). 10 серпня 2021 року - умови проживання незадовільні, скрізь розкидані речі, брудна постіль. Зі слів матері вона займається прибиранням (пере килими), продукти харчування та готові страви відсутні. Зі слів [PERSON] вчора вона нічого не їла, а сьогодні з`їла бутерброд привезений тіткою (а.с.18). Відповідно до копії відповіді на запит від 21.01.2022 року №786/115/117/20/-2022 громадянку [PERSON] , [INFO] , мешканку [ADDRESS] , було складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 184 КУпАП (неналежне виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків) та направлено його до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області для подальшого розгляду (а.с.19). Згідно довідки про участь матері учениці 4 класу [PERSON] у шкільному життя дитини виданої 17 січня 2022 року за підписом директора НЗ «Вовчицького ліцею імені Ф.Мицика Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області» В.Костюка учениця 4 класу [PERSON] регулярно відвідує заняття в школі. Дитина охайна. Мати дитини уникає спілкування з педагогами, які навчають дочку, не цікавиться шкільним життям дитини. Велику увагу приділяє дитини тітка [PERSON] . Мати, [PERSON] , контакту зі школою, де вчиться дитина, не підтримує, з вчителями не спілкується (а.с.20). Відповідно до листа Лубенського міського центру соціальних служб від 17.01.2022 року №03-15/08 у зв`язку зі складними життєвими обставинами, що склалися в сім`ї [PERSON] та враховуючи ймовірні ризики подальшого перебування з матір`ю її доньки, спеціалістом служби у справах дітей спільно с фахівцем із соціальної роботи малолітню доньку [PERSON] , було передано на виховання до її рідної тітки [PERSON] . В ході соціального супроводу [PERSON] проводилися систематичні відвідування клієнта за місцем проживання, профілактика зловживання алкоголем, формування навичок відповідального батьківства та створення належних житлово-побутових умов. На момент завершення супроводу позитивних змін досягнуто не було (а.м.23). Відповідно до копії довідки виданої 03.02.2022 №18-6/10/15 виданої старостою Вовчицького Старостинського округу виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає в [ADDRESS] , наявного житла та майна на території старостинського округу не має (а.с.25). Відповідно до характеристики виданої виконавчим комітетом Лубенської міської ради громадянка [PERSON] зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, не займається вихованням дитини. В стані алкогольного сп`яніння агресивна, на зауваження не реагує, спосіб життя не змінює (а.с.26). Згідно актів обстеження умов проживання родини [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] від 20.05.2021 та 15.07.2021 - умови проживання задовільні, в будинку є необхідна побутова техніка, кімнати умебльовані відповідно до потреб дитини, продукти харчування в достатній кількості (а.с.27-28). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає в [ADDRESS] , встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає у власному житловому будинку. Разом з нею за цією ж адресою зареєстрована та проживає її дочка - [PERSON] , [INFO] . Будинок, в якому проживає сім`я, цегляний, вкритий шифером, газифікований. В будинку охайно, затишно. Продуктами харчування забезпечені в повній мірі (а.с.29). Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] від 17.03.2022 року №01-13/368 вбачається доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.30). Згідно зі ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей. Батьки несуть відповідальність за не виконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 150, 151, 152, 155 Сімейного кодексу України). В судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] , [INFO] , ухиляється від здійснення своїх батьківських прав по відношенню до своєї доньки, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не піклується про фізичний і духовний розвиток, її навчання. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. У відповідності п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Зважаючи на те, що мати дитини відповідачка по справі самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням, утриманням дитини не займається, не піклується про здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток доньки, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно з ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. При цьому відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду. Судом встановлено, що [PERSON] своїх батьківських обов`язків не виконує, не займається вихованням дитини, що в свою чергу свідчить про умисне ухилення його від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що не відповідає принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». Згідно із ст. 3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (набрала чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 5 СК України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Згідно із ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності зі ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Статтею 182 СК України передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 Постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно ст. 191 ч. 1 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, суд, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає, що позов про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів є обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки в ході судового розгляду знайшли своє повне підтвердження доводи представника позивача про те, що [PERSON] , умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням та розвитком дитини, що свідчить про наявність підстав для позбавлення її батьківських прав. Разом з тим, суд роз`яснює право на поновлення батьківських прав, передбачене ст. 169 СК України, у разі стійкої зміни поведінки відповідача у відношенні до своєї дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при задоволенні позовних вимог судовий збір необхідно стягнути з відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved