Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

Представник позивача\~ [PERSON] \~-\~адвокат Чабан\~Руслан Леонідович\~ звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Позов обґрунтовує тим, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 жовтня 2021 року було розірвано. Від цього шлюбу в сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] . Вказує, що донька проживає разом з матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Донька є школяркою, відвідує Луцький приватний ліцей «Скарбниця мудрості»,оплата за навчання та харчування в даному закладі встановлена Угодою та додатком № 1 до угоди та кожного місяця підлягає сплаті матеріальний внесок для забзпечення освітніх послуг у розмірі 3000 грн. та 1254 грн. витрат на харчування. Окрім того, позивач витрачає кошти на канцелярське приладдя, одяг, харчування, екскурсії. Донька також відвідує різні гуртки та секції для свого фізичного та морального розвитку, що також потребує витрат. Крім того є звичайні побутові потреби, які мають бути задоволені кошного дня харчування, одяг, вода, тепло,світло, засоби особистої гігієни тощо. Самостійно забезпечити належний розвиток та рівень життя позивачу тяжко. Зазначає, що позивачу відомо, що відповідач працює на приватному підприємстві «Укрторгкомплект» та має достатній рівень для проживання у зв`язку із достатньою заробітною платою. відповідач є здоровим та працездатним, здійснює будівництво будинку в [ADDRESS] . Орієнтовна щомісячна сума витрат на забезпечення дитини становить близько 10000 грн., а тому враховуючи рівність батьків при несенні обов`язків з утримання дитини, вважає, що 5000 грн аліментів повинен сплачувати відповідач щомісячно на утримання доньки. З огляду на наведене просить суд стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] ,в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., починаючи стягнення з дати звернення до суду з позовною заявою та стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 3500 грн. Ухвалою від 10 серпня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У встановлений судом строк відповідач подав відзив на позовну, в якому зазначає, що він частково визнає позов, оскільки не погоджується з затребуваним позивачем розміром аліментів. Вказує, що після розірвання шлюбу з позивачем почали проживати окремо, донька залишилась проживати з [PERSON] , однак він також на рівні з позивачем несе витрати на утримання доньки. Зокрема, ним перераховуються кошти на картковий рахунок позивача, він поповнює мобільні рахунки доньки,на імя доньки ним відкрито картковий рахунок у КБ «Приват банк»,на який він перераховує кошти, оплачує навчання доньки у КЗ «Луцька художня школа» та у « Скрабниця мудрості» ПО СЗОШ І-ІІІ ступенів. Також несе витрати по придбанню робочих зошитів для дитини,несе додаткові витрати у вигляді придбання подарунків для доньки. На підтвердження вказаних обставин долучив дублікати квитанцій. Зазначає, що працює на посаді інженера у ПП «УТК ГРУП», його середня заробітна плата за останні сім місяців становить 4690,40 грн. і це є його єдиний дохід. Вказує, що надалі, крім сплати аліментів, які він визнає у розмірі 2000 грн, буде продовжувати купувати донці одяг, ліки, іграшки, продукти харчування та перераховувати дитині кошти на банківську картку. На підставі наведеного відповідач просить позов задовольнити частково, визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно. Також заперечує щодо стягнення з нього витрат на правову допомогу. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від представника позивача [PERSON] адвоката Чабана Р.Л. надійшла заява, в якій просить розгляд справи проводити за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від його представника [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи 13 жовтня 2022 року, 10:30 год у зв`язку із її зайнятістю в іншому судовому засіданні у Волинському апеляційному суді. Разом з тим, суддя вважає причину неявки представника відповідача неповажною. Крім того, представник посилаючись на наявність обставин, що унеможливлюють її присутність в судовому засіданні, жодних доказів на підтвердження таких обставин суду не надала. Також суд звертає увагу на те, що за неможливості представника взяти участь в судовому засіданні, з`явитись до суду міг відповідач. Неявка представника відповідача, яка належним чином повідомлена про розгляд справи не перешкоджає її розгляду за наявними матеріалами справи, адже відповідач скористався своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву та висловив свою позицію щодо позовної заяви. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 5). Також встановлено, що донька [PERSON] проживає разом з матір`ю, яка здійснює її виховання, догляд та матеріальне утримання. Відповідач (батько дитини) проживає окремо. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 статті 182 СК України, передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Таким чином, обов`язок батьків щодо утримання дитини, гарантії забезпечення належного рівня її розвитку, незалежно від того чи перебувають батьки у зареєстрованому шлюбі, проживають разом чи окремо від дитини, мінімальний розмір на утримання дитини встановлені законодавством України. Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Позивач, наполягає на примусовому стягненні аліментів, таким чином, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про участь в утриманні малолітньої доньки , позивач має право на звернення до суду із вимогою про стягнення аліментів. З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що відповідач офіційно працевлаштований, працює на посаді інженера у ПП « УТК ГРУП», загальна сума доходу за період з січня 2022 року по липень 2022 року без урахування аліментів становить 32832,80 гривень. Твердження представника позивача про те, що доходи відповідача значно перевищують суму, яка вказана в довідці про доходи не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Суд враховує аргументи відповідача, наведені ним у відзиві на позовну заяву, але такі обставини не звільняють його від обов`язку утримувати свою неповнолітню доньку на рівні, необхідному для їх гармонійного розвитку. Також, судом встановлено, що відповідач надає кошти на утримання спільної доньки, однак не в достатньому розмірі для забезпечення її потреб. Доводи відповідача про те, що він у добровільному порядку надає допомогу на утримання доньки, не спростовують необхідності стягнення аліментів, оскільки на позивача покладається обов`язок утримувати свою дитину відповідно до вимог\~статті 180 СК України. Так, відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи\~судом. Суд також враховує, що відповідач має задовільний стан здоров`я, інших дітей на своєму утриманні він не має. Наявність на праві власності, володіння та/або користування у відповідача майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав судом не встановлено. Також, при визначенні розміру аліментів суд враховує що спосіб та розмір утримання неповнолітньої дитини має бути достатнім для її повноцінного життя та приймаючи до уваги що рекомендований законодавцем розмір аліментів дорівнює прожитковому мінімуму дитини відповідного віку, враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь яких стягуються аліменти, матеріальне становище сторін, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, які підлягають стягненню починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. На думку суду такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, її фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом не є надмірним, і є достатнім для забезпечення розумних потреб малолітньої дитини. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. Разом з тим, не підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача в її користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 гривень. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у відшкодуванні понесених витрат на правничу допомогу. Встановлено, що позивач та її представник не надали суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, інших документів, що підтверджують обсяг та вартість наданих адвокатом послуг. У постанові КЦС ВС від 23.11.2020 № 638/7748/18 (61-13573св19) Верховний Суд зробив висновок про те, що інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. З наведених мотивів суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача в її користь витрат на професійну правничу допомогу. Разом з тим, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 992, 40 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved