Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

в квітні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача ТОВ «Старс Трейд», в якому просив стягнути із відповідача на користь позивача основну суму заборгованості за договором поворотної безвідсоткової фінансової допомоги в розмірі 1200000,00 грн., пеню в сумі 78017,52 грн., три відсотки річних в сумі 19397,53 грн. та втрати від інфляції в сумі 73796,68 грн. В обґрунтування позову зазначено те, що 20.12.2019 року між [PERSON] та ТОВ «Старс Трейд» було укладено договір № 20/12/19-01 про надання поворотної (строкової) фінансової допомоги, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу поворотну (строкову) фінансову допомогу в сумі 1200000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути позивачу зазначені кошти до 31.08.2020 р. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав належним чином, та перерахував товариству зазначену суму коштів. Однак, відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав, в обумовлені договором строки позику позивачу не повернув, а відтак позивач вказує, що зазначена сума підлягає стягненню із відповідача в примусовому порядку. Крім того, з огляду на неналежне виконання відповідачем зобов`язань позивачем було нараховано станом на 17.03.2021 р. пеню в сумі 78017,52 грн., інфляційні втрати за період із 02.09.2020 р. по 17.03.2021 р. в сумі 73796,68 грн., а також три відсотки річних за вказаний період в сумі 19397,53 грн. Посилаючись на викладене, та враховуючи те, що відповідач відмовляється добровільно виконати умови договору та повернути грошові кошти, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Слободянюк А.В. від 21.04.2021 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. До суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого сторона відповідача просила в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що відповідач не укладав із позивачем договір поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, жодних рішень учасників відповідача на укладення вказаного договору учасниками товариства не приймалось, та позивачем було надано фінансову допомогу товариству виключно на безповоротній основі, а відтак позов задоволенню не підлягає. У вересні 2021 року до суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просив стягнути із відповідача основну суму заборгованості за договором в розмірі 1200000,00 грн., пеню в сумі 174017,52 грн., три відсотки річних в сумі 38433,15 грн. та втрати від інфляції в сумі 99125,09 грн. В зв`язку із відрядженням судді Слободянюк А.В. до Дніпровського районного суду м. Києва, на підставі розпорядження керівника апарату суду № 184 від 06.04.2022 року, справу було повторно автоматично розподілено та визначено головуючого суддю Чередніченко Н.П. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.08.2022 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У вересні 2022 року до суду зі сторони позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просив стягнути із відповідача основну суму заборгованості за договором в розмірі 1200000,00 грн., пеню в сумі 412405,47 грн., три відсотки річних в сумі 53358,90 грн. та втрати від інфляції в сумі 300097,14 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.09.2022 року, в задоволенні заяви представника позивача - адвоката Рябової Г.В. про поновлення процесуального строку для прийняття заяви про збільшення позовних вимог по даній цивільній справі було відмовлено. Заяву про збільшення позовних вимог, подану по даній цивільній справі було залишено без розгляду. Представник позивача та сам позивач в судовому засіданні просили позовні вимоги задовольнити з викладених в ньому підстав. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався, в зв`язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та самого позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що 20.12.2019 року між [PERSON] (позикодавцем) та ТОВ «Старс Трейд» (позичальником) було укладено договір про надання поворотної (строкової) безвідсоткової фінансової допомоги, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу поворотну (строкову) безвідсоткову фінансову допомогу в сумі 1200000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути фінансову допомогу в строк, визначений цим договором. Відповідно до п. 3.1. цього договору, відповідач мав повернути фінансову допомогу до 31.08.2020 р. На виконання умов зазначеного договору, позивач 23.12.2019 року перерахував відповідачу кошти в сумі 1200000,00 грн., що підтверджується копією квитанції. Відповідно до п. 6.4 зазначеного договору, за порушення позичальником строку повернення позикодавцю фінансової допомоги, відповідач на вимогу позивача зобов`язався сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, що діяла на момент прострочення, за кожен день відповідного прострочення. Позивач вказує, що виконав взяті на себе зобов`язання за договором про надання поворотної (строкової) безвідсоткової фінансової допомоги, перерахувавши грошові кошти на рахунок відповідача у обумовлених договорами розмірах, однак, відповідач своїх зобов`язань за договорами не виконав в повному обсязі, в зв`язку з чим позивачем було нараховано на суму позики пеню, три відсотки річних та інфляційні збитки. За вказаних обставин, враховуючи, що відповідач відмовляється добровільно виконати умови договорів та повернути грошові кошти, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом. Заперечуючи проти позовних вимог, сторона відповідача вказувала, що між сторонами не було укладено зазначений договір, та підстав для стягнення боргу із відповідача відсутні. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а також заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилом ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Звертаючись до суду з позовом, позивач вказує, що на виконання умов договору, відповідачем не було повернуто в обумовлені договором строк позивачу суму в розмірі 1200000,00 грн., та доказів зворотному з боку сторони відповідача суду надано не було. З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що позивач виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу поворотну безвідсоткову фінансову допомогу в сумі 1200000,00 грн., а відповідач не повернув вказані кошти у строки, передбачені договором, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача в частині стягнення з відповідача на його користь вказаної суми. Крім того, відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вже зазначалось вище, відповідно до п. 6.4 зазначеного договору, за порушення позичальником строку повернення позикодавцю фінансової допомоги, відповідач на вимогу позивача зобов`язався сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, що діяла на момент прострочення, за кожен день відповідного прострочення. Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування 3 % річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Суд вважає обґрунтованим посилання позивача про застосування до даних правовідносин положень ст. 625 ЦК України, оскільки відповідач порушив грошове зобов`язання, не повернувши позику у передбачені договором строки. Виходячи із зазначеного та принципу диспозитивності цивільного судочинства, приймаючи до уваги вимоги позивача, надані суду розрахунки, які стороною відповідача не спростовані, суд приходить до висновку про можливість покладення в основу судового рішення розрахунків, наданих позивачем, і з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню за неналежне виконання умов договору за період із 02.09.2020 р. по 26.09.2021 р. пеня в сумі 174017,52 грн., три відсотки річних в сумі 38433,15 грн. та втрати від інфляції в сумі 99125,09 грн. За викладених обставин, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, та стороною відповідача жодними доказами не спростовані, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позовної заяви та наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. В порядку ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджений судовий збір на загальну суму в сумі 12753,65 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 14000,00 грн.

Outcome: approved