Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

20.01.2021 року Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» в особі Дніпропетровської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» звернулось до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором № 2020/ОВР/177-000279 від 26.03.2020 року у розмірі 6216 (шість тисяч двісті шістнадцять) гривень 65 копійок та судові витрати у розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26.03.2020 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено договір № 2020/ОВР/177-000279 на відкриття карткового рахунку, шляхом підписання Заяви-Договору № 2020/І_С/177-000279 від 26.03.2021 року. У відповідності до умов якого [PERSON] на картковий рахунок встановлено початковий ліміт дозволеного овердрафту строком на 12 місяців з можливістю пролонгації, орієнтовна сума кредиту 10 000 грн., щомісячний платіж 7% мінімум 50 грн., з процентною ставкою за користування кредитом 42% річних та 48% річних у разі наявності простроченої заборгованості за кредитним Договором. Ознайомившись з умовами правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком «Украгазбанк», які опубліковані на офіційному сайті АБ «Укргазбанк» позичальник прийняв умови правил та підписав кредитний договір. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсягу. В порушення умов договору, відповідачка, свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 27.11.2020 року у неї утворилась заборгованість у розмірі 6216 (шість тисяч двісті шістнадцять) гривень 65 копійок, яка складається з заборгованості за поточним кредитом у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, заборгованості по поточним відсоткам у розмірі 154 (сто п`ятдесят чотири) гривні 92 копійки та заборгованості по простроченим відсоткам у розмірі 1061 (одна тисяча шістдесят одна) гривня 73 копійки. Вказані обставини і вимусили представника позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. Ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.01.2023 року відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, до суду подав заяву, в якій зазначив, що у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи наявне зворотне повідомлення з відміткою про відсутність адресату за адресою, зазначеною в позовній заяві, що свідчить про належне її повідомлення, не використала наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. Відповідачкою не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Відзив на позов не подала. Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідачка обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надала, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідачки. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачка належним чином повідомлялась про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за відсутності відповідачки та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 26.03.2020 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено договір № 2020/ОВР/177-000279 на відкриття карткового рахунку, на обслуговування банківської платіжної картки шляхом підписання Заяви-Договору № 2020/І_С/177-000279 (Договір карткового рахунку), згідно якого орієнтовна сума кредиту становить 10 000 грн., можлива сума кредиту становить 300 000 грн.; пільговий період - 30 днів, процентна ставка - 42 % річних, процентна ставка на пільговий період - 0, 00001 % річних, процентна ставка на прострочену заборгованість - 48 %, комісія за видачу кредиту - 2, 99 %, строк кредитування - 12 місяців. Банк, виконуючи своє зобов`язання, відкрив рахунок [PERSON] та видав позичальнику платіжну карту. Вказане підтверджується даними заяви-договору про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками ПАТ Акціонерним банком «Укргазбанк», де відповідачка особистим підписом підтвердила свою згоду з умовами правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № 2020/ОВР/177-000279 від 26.03.2021 року, вбачається, що станом на 27.11.2020 року у неї утворилась заборгованість у розмірі 6216 гривень 65 копійок, яка складається з заборгованості за поточним кредитом у розмірі 5000 гривень 00 копійок, заборгованості по поточним відсоткам у розмірі 154 гривні 92 копійки та заборгованості по простроченим відсоткам у розмірі 1061 гривня 73 копійки. Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення ПАТ АБ «Укргазбанк» до суду за захистом своїх прав. Відтак, суд дійшов до висновку, що встановлені вище обставини свідчать про порушення відповідачкою [PERSON] прав позивача на належне виконання боржником своїх зобов`язань. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до положень ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - ч. 1 ст. 610 ЦК України. Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідно до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Отримані та використані позичальником кошти, згоду на отримання яких надала відповідачка [PERSON] за Договором № 2020/ОВР/177-000279 від 26.03.2021 року, остання в добровільному порядку ПАТ АБ «Укргазбанк» не повернула. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Положеннями ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом частини другої статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачка не надала даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитними договорами у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідачки від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved