Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

Позивачка у серпні 2022 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, який обґрунтовує тим, що [INFO] померла баба позивачки - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на належне їй спадкове майно, яке складається з права на земельну ділянку площею 3,24 га, земельну ділянку площею 3,20 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться на території Стенжаричівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області. Позивачка зазначає, що окрім неї спадкоємцями також могли бути відповідачі по справі, однак вони подали заяви про відмову від спадщини. Відтак інших спадкоємців, які прийняли спадщину немає. Вказує, що звернувшись до нотаріуса для оформлення спадщини, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з ненаданням правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме, на земельну ділянку площею 3,20 га та земельну ділянку площею 3,24 га, які знаходяться на території Стенжаричівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 05.09.2022 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Позивач у підготовче засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі у підготовче засідання також не з`явилися, однак подали суду заяви, в яких просять проводити розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають у повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення. Враховуючи те, що учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Беручи до уваги, що відповідачі визнають позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за результатами підготовчого провадження. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, приймаючи до уваги безумовне визнання позову відповідачами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №18. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у виді земельної ділянки розміром 3,24 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Стенжаричівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, та яка належала померлому на праві власності на підставі Державного акта серії ЯД №281720 від 19.05.2008. Згідно довідки №226/09-04 від 06.07.2021, наданої Устилузькою міською радою Володимир-Волинського району Волинської області, на день смерті з [PERSON] проживала і була зареєстрована його мати - [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину, але не оформила її. [INFO] померла [PERSON] , бабуся позивачки, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 568. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у виді земельної ділянки розміром 3,20 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Стенжаричівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, та яка належала померлій на праві власності на підставі Державного акта серії ЯД №281718 від 19.05.2008, а також земельної ділянки, яку вона успадкувала після сина. Від імені [PERSON] секретарем Стенжаричівської сільської ради було посвідчено заповіт №142 від 22.12.2003 року, відповідно до якого [PERSON] все майно, яке буде належати їй на день смерті заповіла онукам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях. Крім того, від імені [PERSON] секретарем Стенжаричівської сільської ради було посвідчено заповіт №1 від 22.01.2009 року, відповідно до якого [PERSON] належну їй земельну ділянку згідно Державного акта серії ЯД №281718 від 19.05.2008, заповіла онуку [PERSON] . Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08.11.2021 позивачці [PERSON] визначено додатковий строк тривалістю в 2 (два) місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті [PERSON] . 12 січня 2022 року позивачка, на підставі вказаного рішення суду, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим секретарем Стенжаричівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області 22 грудня 2003 року за реєстровим номером №142. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , не бажають приймати спадщини після смерті [PERSON] , що підтверджується поданими ними заявами до суду. 29 березня 2022 року позивачка [PERSON] звернулася до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Проте, постановою державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області Ю.М.Хоми від 29.03.2022 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, що знаходяться на території Стенжаричівської сільської ради Волинської області, у зв`язку з тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на зазначене спадкове майно та запропоновано звернутися до суду для визнання права власності на зазначене спадкове майно. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч.1 ст.1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п. 11 ч. 1ст. 346 ЦК України). Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року). Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки позивачка [PERSON] є спадкоємцем вищевказаного спадкового майна, однак через відсутність правовстановлюючих документів на дане майно не може оформити спадкові права, тому право власності позивачки підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання за нею. Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими, доведеними, законними, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved