Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

12 червня 2019 року [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м.\~Одеси з позовними вимогами, в яких просив стягнути з [PERSON] завдану внаслідок залиття матеріальну шкоду в розмірі 31 000 грн., відшкодувати завдану моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. Підставою звернення [PERSON] до суду стало те, що в ніч з 17.05.2019 року на 18.05.2019 року належну позивачеві квартиру [ADDRESS] було затоплено, про що комісією ТОВ «Управдом 1» було складено відповідний акт, та в результаті залиття пошкоджено стіни і стелю дитячої кімнати, стінну шафу у дитячій кімнаті, коридор. Згідно акту встановлено, що вода текла з верхнього поверху, квартири [ADDRESS] , яка належіть [PERSON] , та розташована над квартирою [ADDRESS] в цьому ж будинку. Ухвалою від 18 червня 2019 року позовна заява залишена без руху. 12 липня 2019 року до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою від 15 липня 2019 року відкрито провадження у справі, встановлено загальний порядок розгляду справи. 13 серпня 2019 року представник [PERSON] адвокат Шаркова Н.Р. подала до суду відзив, в якому зазначила, що позовні вимоги [PERSON] вважає такими, що не підлягають задоволенню, та просила в позові відмовити. При цьому адвокат відповідача зазначила, що наданий позивачем акт не відповідає вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, а тому не може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди. Окрім того у відзиві зазначено, що для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Тому тільки за умови встановлення конкретної особи, яка завдала шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. В противному випадку, а саме у випадку, коли позивач не довів, що внаслідок дій або бездіяльності саме відповідача відбулося завдавання шкоди, тягар доказування складу правопорушення лежить виключно на позивачі. 12 червня 2020 року від представника [PERSON] до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи оригіналу висновку експерта № 05/1/2020. 02 липня 2020 року позивач звернувся до суду з заявою про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з [PERSON] відшкодування завданої матеріальної шкоди без врахування пошкоджень меблевих конструкцій (стінної шафи, тощо), заподіяної внаслідок залиття приміщень квартири позивача, в розмірі 41 765,51 грн. та вартість ремонтно-відновлювальних робіт для усунення пошкоджень у наслідок залиття квартири позивача в розмірі 42 629,43 грн; стягнути з [PERSON] на користь позивача відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 5000 грн.; зобов`язати [PERSON] за свій рахунок усунути причини залиття та привести квартиру, власне сантехнічне обладнання і внутрішньоквартирні комунікації до належного технічного стану; стягнути з [PERSON] витрати на проведення незалежної оцінки завданої шкоди майну в розмірі 4000 грн., витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 15072 грн. та судовий збір у розмірі 1568,40 грн. Також був наданий висновок експерта № 19-5259 від 18.06.2020 року. 20 серпня 2020 року від представника Відповідача до суду надійшли письмові пояснення з приводу висновку експерта, наданого позивачем. Протокольною ухвалою суду від 21 серпня 2020 року прийнято заяву про збільшення позовних вимог. 28 серпня 2020 року від представника Позивача до суду надійшли письмові пояснення з приводу висновку експерта, наданого відповідачем. Ухвалою суду від 28 серпня 2020 року позовну вимогу [PERSON] про зобов`язання [PERSON] за свій рахунок усунути причини залиття та привести квартиру, власне сантехнічне обладнання і внутрішньоквартирні комунікації до належного технічного стану, у справі за позовом № 522/10164/19 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття залишено без розгляду. Ухвалою суду від 01 лютого 2021 року клопотання представника [PERSON] та клопотання представника [PERSON] про виклик в судове засідання експертів задоволено. Викликано в судове засідання судового експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Пушок О.Л., якою було складено висновок експерта № 19-5259 від 18.06.2020 року та судового експерта Чорну Юлію Петрівну, якою було складено висновок експерта № 05/1/2020 від 26 квітня 2020 року. В судовому засіданні 13 травня 2021 року було допитано судового експерта Чорну Юлію Петрівну, якою було складено висновок експерта № 05/1/2020 від 26 квітня 2020 року, яка свій висновок підтримала в повному обсязі. Ухвалою суду від 18 травня 2021 року клопотання представника позивача адвоката Гоцуленка С.В. про виклик свідків задоволено. Викликано та допитано в судовому засіданні в якості свідка директора ТОВ «Управдом 1» [PERSON] . Клопотання представника відповідача адвоката Шаркової Н.Р. про виклик свідків задоволено. Викликано та допитано в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . Закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні 08 липня 2021 року сторони надали свої пояснення по суті справи, судом оглянуті письмові докази. В судовому засіданні 19 серпня 2021 року допитані свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні 16 грудня 2021 року було допитано судового експерта Пушок О.Л., якою було складено висновок експерта № 19-5259 від 18.06.2020 року, яка свій висновок підтримала в повному обсязі В судове засідання 20 жовтня 2022 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права осіб на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги, що будучи повідомленими про дату та час розгляду справи в суді, сторони не з`явились, суд оцінює таку поведінку сторін як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом\~сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Більш того, в умовах воєнного стану, з огляду на неприпустимість зупинення роботи судів та здійснення правосуддя та на розумність строків розгляду справ, суд не має чекати, що особа яка звернулась до суду виявить бажання з`явитись до суду за умови не повідомлення суду причин своєї неявки. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. У той же час, Європейський суду своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Крім того, враховуючи нормативне регулювання даного питання національним та європейським законодавством, суд вважає, що позивач) не з`являючись у судові засідання, не даючи суду можливості своїми діями у встановлений законом строк вирішити справу, зловживає своїми процесуальними правами. Підстав для відкладення розгляду справи, визначених частиною 2 ст. 223 ЦПК України судом не встановлено. Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів. Справа перебуває на розгляді в суді з червня 2019 року. Тож, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Вказана квартира розташована на дев`ятому поверсі будинку під [ADDRESS] . Квартира належіть позивачу на підставі договору дарування від 19.05.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори Назарчук Н.М., зареєстрованому в реєстрі за № 5-873. Право власності [PERSON] на указану квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.05.2017 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Поверхом вище в цьому ж будинку над квартирою [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 167.2009 року, посвідченому приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., зареєстрованому в реєстрі за №8643. Право власності [PERSON] на указану квартиру зареєстроване КП Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 10.08.2009 року, реєстраційний номер 21533093, що підтверджується витягом № 23531357. Як вбачається з матеріалів справи, в ніч з 17.05.2019 року на 18.05.2019 року в квартирі позивача відбулося протікання води, про що було складено акт, підписаний директором ТОВ «Управдом 1» Вітковським В.І., бухгалтером ТОВ «Управдом 1» [PERSON] , сантехніком ТОВ «Управдом 1» Кедіс Г.С., сантехніком [PERSON] та власником квартири [ADDRESS] [PERSON] . Власник квартири [ADDRESS] [PERSON] від підписання акту відмовився. Згідно з вказаним актом в ніч з 17.05.2019 року на 18.05.2019 року відбулося протікання в квартирі [ADDRESS] . Вода текла з верхнього поверху, над квартирою [ADDRESS] . Протікання відбулося в кімнаті [ADDRESS] площею 14,8 кв.м. і в коридорі, площею 16 кв.м. В коридорі вода текла по центру стелі з технічного отвору для встановлення світильника, в кімнаті вода текла по стені. Також актом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] видимих протікань на момент огляду, який відбувся через 10-12 годин після виявлення протікання, не було. Підлога під ванною в квартирі [ADDRESS] на момент огляду була сирою. Ванна встановлена в стороні від стояка і знаходиться над кімнатою квартири [ADDRESS] . Візуально визначити причину протікання не вдалося. Можливою причиною протікання є пошкоджена труба на подачі води або каналізаційна труба при зливі з ванної. Згідно з висновком експерта № 05/1/2020 від 27 квітня 2020 року судової будівельно-технічної експертизи у справі №522/10164/19, проведеної судовим експертом Чорною Ю.П., перед якою були поставлені питання чи можливо встановити причини залиття квартири [ADDRESS] ; якщо можливо, то встановити, чи відбулося залиття квартири [ADDRESS] через квартиру [ADDRESS] , експертом у результаті проведеного візуально-інструментального обстеження квартири [ADDRESS] , встановлено відсутність ознак порушення герметичності систем, які виражаються у вільних витоках води із трубопроводів, арматури, з`єднань тощо; відсутність ознак проведеного ремонту систем та сантехнічних приладів, які виражаються у порушенні цілісності матеріалу на трубопроводах та запірної арматурі, наявності хомутів тощо; відсутність ознак пошкодження опоряджувальних покриттів або конструктивних елементів внаслідок дії води, які виражаються у плямах та патьоках від дії рідини на поверхні покриттів, здуття та відшарування оздоблення. У зв`язку з цим експерт зазначила, що визначити причини залиття квартири [ADDRESS] , факт події якого відображено в Акті, складеному комісією ТОВ «Управдом 1», не надається можливим. Встановити, чи відбулось залиття квартири [ADDRESS] через квартиру [ADDRESS] на момент проведення експертом фактичного огляду не надається можливим. Експерт [PERSON] в судовому засіданні 13 травня 2021 року свої висновки підтримала та пояснила, що після спливу тривалого періоду часу визначити причини залиття неможливо. Довести, що залиття квартири [ADDRESS] відбулося саме з квартири [ADDRESS] також неможливо. Судовим експертом Пушок Оленою Леонідівною 18.06.2020 року складено висновок будівельно-технічної експертизи від 22.08.2019 року №19-5259. На вирішення експертизи були поставлені наступні питання: встановити причину залиття квартири [ADDRESS] ; які пошкодження об`єкта квартири [ADDRESS] виникли внаслідок залиття; яка технічна причина пошкодження об`єкта нерухомого майна квартири [ADDRESS] ; яка вартість ремонтно-відновлювальних будівельних робіт, проведення яких необхідно для усунення пошкоджень внаслідок залиття; який розмір завданої матеріальної шкоди об`єкту нерухомого майна квартири [ADDRESS] з урахуванням пошкодження наявних в ньому на момент залиття конструкцій (стінної шафи тощо) внаслідок залиття. Згідно з указаним висновком експерта з урахуванням місця локалізації слідів залиття у квартирі [ADDRESS] та зміни у плануванні вищерозташованої квартири [ADDRESS] , а саме стіна ванни кімнати «5» зміщена в результаті чого частина ванни кімнати знаходиться над житловою кімнатою «3» нижче розташованої квартири [ADDRESS] . У притул цієї стіни розміщена акрілова ванна з розташуванням під нею сантехнічних комунікацій та наявної корозії на опорному каркасі під ванною, свідчить про імовірну можливість залиття квартири [ADDRESS] саме з квартири [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ У відповідь на поставленні запитання експерт [PERSON] зазначила що можливою причиною залиття квартири [ADDRESS] є пошкодження труби подачі води або каналізаційної труби при заливі з ванної в ванній кімнаті «5» квартири [ADDRESS] , яка в результаті перепланування розташовується над житловою кімнатою «3» квартири [ADDRESS] . Окрім того у висновку зазначено, що експертом виявлено зміни у плануванні квартири [ADDRESS] , що є порушенням будівельних норм. Експерт [PERSON] в судовому засіданні 16 грудня 2021 року пояснила, що залиття квартири [ADDRESS] , що належіть [PERSON] , відбулося з квартири [ADDRESS] , що належіть [PERSON] , проте не змогла пояснити, чому у складеному нею висновку експерта від 18.06.2020 року №19-5259 міститься не категоричний, а ймовірний висновок. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 ЦПК України\~висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими\~статтею 89 цього Кодексу. Згідно з роз`ясненнями п. 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року N 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах»\~при дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що згідно зі\~ст. 67 КПК\~чи\~ст. 62 ЦПК\~висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності. З урахуванням того, що згідно зі ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ймовірний висновок експерта не являє собою встановлений факт, а є лише припущенням про нього, оскільки не встановлює фактичних даних, а містить більш менш обґрунтовану версію про існування цих даних. Таким чином вимога категоричності висновку експерта є обов`язковою умовою допустимості цього виду доказів, а ймовірний висновок не володіє цією властивістю, оскільки не являє собою обґрунтоване припущення (гіпотезу) експерта про встановлення факту і зазвичай відображає неповну внутрішню психологічну впевненість у достовірності аргументів, середньостатистичну доведеність факту, неможливість досягнення повного знання. Ймовірні висновки допускають можливість існування факту, але й не виключають абсолютно іншого (протилежного) виведення, а тому ймовірний висновок експерта - це не більше ніж припущення, а доказування, як вже було указано вище, не може ґрунтуватися на\~припущеннях. Наявність слів «ймовірно», «можливе» у вказаному експертному висновку свідчить про неможливість експерта дати категоричний (однозначний) висновок. На думку суду завдання експерта полягає в дачі категоричного висновку, на основі якого можна дійти достовірних висновків. Достовірність знання повинна бути зрозуміла лише однозначно, без усяких ступенів достовірності, інакше вона може містити в собі елементи припущення та імовірності. З урахуванням викладеного суд критично відноситься до експертного висновку від 18.06.2020 року №19-5259, оскільки він ґрунтується на припущеннях, а пояснення експерта Пушок О.Л., що надані нею в судовому засіданні, не приймаються судом до уваги, оскільки суперечать висновкам, сформульованим нею за результатами проведеної судової експертизи. Окрім того, суд погоджується з твердженням представник відповідача, що матеріалами справи, а саме планом десятого поверху другої секції будинку [ADDRESS] , де знаходиться квартира [ADDRESS] , який є частиною технічного паспорту на указаний житловий будинок, складений КП «Одеське бюро технічної інвентаризації і реєстрації об`єктів нерухомості» Одеської міської ради від 07.06.2007 року, повністю спростовуються висновки експерта [PERSON] щодо самовільних змін у плануванні квартири [ADDRESS] , що належіть відповідачу. Також експерт вказала, що локалізація слідів залиття квартири [ADDRESS] вказує на те, що воно відбулося з квартири [ADDRESS] . Проте експерт зазначила, що не обстежувала інші квартири, розташовані на десятому та одинадцятому поверхах другої секції будинку [ADDRESS] , що на думку суду не може категорично виключати, що залиття квартири [ADDRESS] відбулося з будь-якої іншої квартири, що розташовані на верхніх поверхах будинку. На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про відхилення висновку експерта [PERSON] як такого, що ґрунтується на припущеннях. Згідно\~ст.22 ЦПК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до положень\~ст.1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам особи, а також шкода завдана майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Пунктом 2\~Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" №6 від 27.03.1992 року,\~розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~440\~і\~450 ЦК України \~шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Позивачем не доведено, що винною особою у затопленні його квартири є [PERSON] , адже про те, що залиття його квартири відбулося саме з квартири відповідача не підтверджено жодним доказом. Так, в складеному комісією акті встановлено, що в квартирі [ADDRESS] видимих протікань на момент огляду, який відбувся через 10-12 годин після виявлення протікання, не було. Візуально визначити причину протікання не вдалося. Можливою причиною протікання є пошкоджена труба на подачі води або каналізаційна труба при зливі з ванної. Тобто в акті не зазначені характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість), висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття, тощо. Не підтверджується вина [PERSON] і показаннями свідків. Так, свідок [PERSON] вказав, що він є директором ТОВ «Управдом 1», яке є обслуговуючою компанією будинку [ADDRESS] . 18 травня 2019 року він у складі комісії відвідав квартири, що належать сторонам. В квартирі [ADDRESS] , власником якої є позивач [PERSON] , були сліди протікання в коридорі та дитячій кімнаті. В санвузлі квартири [ADDRESS] було сухо, слідів залиття не було. Окрім того зі стелі в коридорі капала вода. [PERSON] зазначив, що під час огляду квартири [ADDRESS] вода в квартирі [ADDRESS] була повністю перекрита. В квартирі [ADDRESS] , власником якої є відповідач [PERSON] , комісія попросила [PERSON] відкрити воду та перевірила всі сантехнічні прилади на предмет протікання. [PERSON] пояснив, що наповнив ванну водою, а потім злив її. Під час злиття води з ванної протікань виявлено не було. Комісія перевірила всі крани, умивальники. Умивальники також заповнювались водою, але протікань не було. Декілька разів комісія зливала воду в унітазах, протікань не було. Підлога під ванною була сирою. Проте, на думку [PERSON] , це могло бути наслідком конденсату через різницю температур у ванній кімнаті. З пояснень [PERSON] , який надав пояснення як свідок в судовому засіданні 19 серпня 2021 року, встановлено, що 17 травня 2019 року вони з дружиною повернулися додому приблизно о 21.00 год. Вони ще не встигли роззутися, як в двері подзвонили. Коли відчинив двері, він побачив [PERSON] , який заявив, що [PERSON] заливає його квартиру. Тоді [PERSON] одразу перевірив всі сантехнічні прилади в своїй квартирі, ванну, умивальники, змішувачі, унітази, але протікань не було. Він повернувся до вхідної двері, де стояв [PERSON] , і сказав йому, що в квартирі сухо, всі сантехнічні прилади у справному стані та не протікають. Приблизно о 23.00 годин у двері квартири [PERSON] знов подзвонив [PERSON] і сказав, що [PERSON] його заливає. Після цього [PERSON] запропонував [PERSON] зайти в квартиру та переконатися в тому, що залиття відбувається не з квартири [PERSON] . [PERSON] зайшов в квартиру [PERSON] , пішов до ванної кімнати, попросив [PERSON] відсунути екран, яким була закрита ванна, та з ліхтарем в руках перевірив комунікації, розташовані під ванною в ванній кімнаті [PERSON] . Протікань не було. Після цього [PERSON] повернувся до своєї квартири. Але приблизно о другій годині ночі знов подзвонив у квартиру [PERSON] і коли [PERSON] йому відкрив двері, заявив, що в його квартирі за стелі тече вода. Тоді [PERSON] спустився до квартири [PERSON] і побачив, що в одній з кімнат квартири [ADDRESS] на шафі стоїть миска, а [PERSON] сказав йому, що зараз буде капати. Проте [PERSON] не бачив, щоб зі стелі текла вода. Після цього [PERSON] повернувся до своєї квартири і на всякий випадок перекрив в своїй квартирі воду шляхом закриття основного вентиля перед водомірним вузлом. На наступний день зранку [PERSON] пішов на роботу. Приблизно о 12 годин йому зателефонувала мати [PERSON] і стала кричати, що [PERSON] заливає їх квартиру. Вимагала перекрити воду. Проте [PERSON] повідомив її, що вода в його квартирі вже перекрита. Після цього дзвінка [PERSON] повернувся додому, де його вже чекала комісія. Щодо обстеження квартири [ADDRESS] комісією ТОВ «Управдом 1» пояснення відповідача як свідка повністю співпадають з показаннями директора ТОВ «Управдом [PERSON] . Також [PERSON] повідомив що десь через 2-3 дні після обстеження його квартири до нього підійшов сантехник будинку і вимагав підписати акт обстеження, проте [PERSON] відмовився його підписувати. Показаннями свідка [PERSON] , яка є дружиною відповідача, повністю підтверджені пояснення [PERSON] . Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2\~ст. 13 ЦПК України\~передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1\~статті 77 ЦПК України\~визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування Відповідно до ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з вимогами\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 7\~ст. 81 ЦПК України\~передбачає, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положеннями\~ст. 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з викладеного суд дійшов висновку, що вина [PERSON] у заподіянні шкоди, тобто залитті квартири [PERSON] не доказана. Щодо стягнення моральної шкоди, яку позивач оцінив у загальному розмірі 5000 грн., суд відзначає наступне. На підставі\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. ч. 1, 2\~ст. 23 ЦК України). За правилами ч. 3\~ст. 23 ЦК України\~розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Завдання моральної шкоди позивач мотивує негативними емоціями та переживаннями з приводу пошкодження майна, неможливістю нормального користування ним, порушенням звичного способу життя, необхідністю докладання додаткових зусиль для його нормалізації, а також тим, що позивач тривалий час проживає у вологій, пошкодженій та брудній квартирі. Втім, вину [PERSON] у залитті квартири позивача не доказано, про що вказано вище. Крім того позивачем жодним чином не обґрунтовано розмір моральних страждань. Тож, підстави для стягнення моральної шкоди з відповідача відсутні. . Статтею 263 ЦПК України\~закріплено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. За таких підстав, суд дійшов переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed