Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом до Дніпровської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтуванні позовних вимог посилалися на те, що їх мати [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області від 07.02.2012 року, серія [NUMBER] . На час смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після смерті матері відкрилася спадщина, що складається із житлового будинку літера А-1, загальною площею 57,7 кв.м житловою площею -23,9 кв, 1900 року побудови, за належними до нього господарськими будівлями: сарай-літ.Б, сарай-літ.б, вбиральня-літ.В, огорожа - №2-4, колодязь - №1, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки, кадастровий №1210100000:01:434:0039, площею 0,09971 Га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією рішення Амур-Нижньодніпровського районного народного суду від 13.04.1990 року про визнання права власності на житловий будинок та державним актом на право власності на земельну ділянку [PERSON] №347093, виданий на підставі Рішення Дніпропетровської міської ради від 20.04.2005 року №205/26. На момент смерті матері позивач [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та позивач [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак доньки проживали разом із матір`ю з 2006 за адресою: [ADDRESS] . На той період [PERSON] мала похилий вік, потребувала сторонньої допомоги та догляду. Позивачі проживали разом із матір`ю однією сім`єю, вели господарство, сплачували комунальні послуги, обробляли город, проводили ремонтні роботи в будинку та спорудах, підтримували майно в належному стані. 01.06.2021 року позивачі звернулися до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Повєткіної Н.М. із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] , яка померла [INFO] . Утім, постановами приватного нотаріуса від 01.06.2021 року позивачам було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю у спадкоємців документів, які б підтверджували прийняття спадщини або факт постійного проживання спадкоємців разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Тому, посилаючись на вказані обставини, позивачі просили суд: -встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини; -встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини; -визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий №1210100000:01:434:0039, площею 0,09971 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; -визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; -визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після [PERSON] , яка померла [INFO] , на 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий №1210100000:01:434:0039, площею 0,09971 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; -визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Представник відповідача Дніпровської міської ради надала до суду відзив, у якому заперечувала проти позову з посиланням на те, що позивачами пропущено строк на прийняття спадщини. Представник позивачів [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Також у судовому засіданні буди допитані свідки. Свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивачів за адресою: [ADDRESS] , пояснили суду, що були знайомі із [PERSON] . Позивачі останні 10 років постійно проживали разом із матір`ю, оскільки вона була особою похилого віку та потребувала стороннього догляду. Свідок [PERSON] , який проживає у будинку [ADDRESS] , пояснив суду, що був сусідом [PERSON] за адресою її реєстрації, однак остання близько 20 років тому переїхала до матері, яка була особою похилого віку, для здійснення догляду за нею. [PERSON] прохала періодично навідуватися до її квартири та перевіряти цілісність помешкання. Дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали спадкової справи №10/2021 після смерті [PERSON] , суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є доньками [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження та свідоцтвами про укладення шлюбу (а.с.18,19,20,21). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області від 07.02.2012 року, серія [NUMBER] (а.с.10). На час смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується, що підтверджується довідкою №14/5-7619 від 25.05.2021 року, виданою Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР (а.с.123). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку літера А-1, загальною площею 57,7 кв.м житловою площею -23,9 кв, 1900 року побудови, за належними до нього господарськими будівлями: сарай-літ.Б, сарай-літ.б, вбиральня-літ.В, огорожа - №2-4, колодязь - №1, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки, кадастровий №1210100000:01:434:0039, площею 0,09971 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією рішення Амур-Нижньодніпровського районного народного суду від 13.04.1990 року про визнання права власності на житловий будинок та державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯА №347093, виданий на підставі Рішення Дніпропетровської міської ради від 20.04.2005 року №205/26(а.с.26, 27-28). 18.05.2021 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Поветкіної Н.М. із заявами №21, №22 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] (а.с.90,117). Постановами приватного нотаріуса від 01.06.2021 року позивачам відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з відсутністю у спадкоємців документів, які б підтверджували прийняття спадщини або факт постійного проживання спадкоємців разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.24,25). Відповідно до матеріалів спадкової справи №10/2021, заведеної після смерті [PERSON] , із заявами про прийняття спадщини ніхто, окрім позивачів, не звертався. Заповіт від імені спадкодавця відсутній. Позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак на час відкриття спадщини постійно проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , що підтверджується актом, складеним 01.02.2022 року за участю мешканців сусідніх будинків, затвердженим головою квартального комітету №10 [PERSON] (а.с.61) , а також поясненнями свідків, які надані у судовому засіданні. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак на час відкриття спадщини постійно проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , що підтверджується актом, складеним 01.02.2022 року за участю мешканців сусідніх будинків, затвердженим головою квартального комітету №10 [PERSON] (а.с.60), а також поясненнями свідків, які надані у судовому засіданні. Відповідно до п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування"\~зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного\~проживання\~зі\~спадкодавцем\~на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога позивачів про встановлення факту постійного\~проживання\~зі\~спадкодавцем\~ [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини підлягає задоволенню, оскільки факт, який просять встановити позивачі, має юридичне значення, бо від його встановлення залежить вирішення їх особистих майнових прав. Статтею 1218 ЦК України\~визначено до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 2\~ст. 1220 ЦК України\~передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Як передбачено\~ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ч.1\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3\~ст.1268 ЦК України\~визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до положень ч.1\~ст.1270 ЦК України\~встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1\~ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1\~статті 1297 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. У той же час, ч. 5\~ст. 1296 ЦК України\~встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року N 7\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року N 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Виходячи з вищевикладеного вбачається, що після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянка, кадастровий №1210100000:01:434:0039, площею 0,09971 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з матеріалами спадкової справи №10/2021, заведеної після смерті [PERSON] , крім позивачів, інші спадкоємці першої черги відсутні. Відповідно до\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 95 ЦПК України\~письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Статтями 77 - 80 ЦПК України\~встановлено критерії доказів, а саме їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Статтею 80 ЦПК України\~передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Вирішуючи позов по суті, суд, також, звертає увагу, що відповідно до положень ст. ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Так, згідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень\~ст. 5 ЦПК України\~суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, тому вважає: -встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини; -встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини; -визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий №1210100000:01:434:0039, площею 0,09971 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; -визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; -визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після [PERSON] , яка померла [INFO] , на 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий №1210100000:01:434:0039, площею 0,09971 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; -визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Витрати по справі суд вважає покласти на рахунок сторони, що їх понесла.

Outcome: approved