Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, визначеного рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 19.02.2019 року, а саме просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі по 13000,0 грн. (400 євро) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. Свої вимоги обгрунтовує тим, що дитина перебуває на її утриманні, а відповідач ухиляється від обов`язку утримувати дитину, проте фізично здоровий, інших утриманців не має та отримує дохід 22373,91 євро на рік. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).\~ З огляду на предмет позову дана справа, відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України, підпадає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Луковкіної У.Ю. від 25.06.2021 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Також даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву, а позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. 30.09.2021 року в порядку, передбаченому Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від\~15.11.1965 року, Тлумацький районний суд Івано-Франківської області направив до компетентного органу Республіки Італія прохання про вручення відповідачу [PERSON] , жителю м. Салерно Республіки Італія, за кордоном документів пов`язаних з розглядом справи № 353/470/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини. \~ \~ \~ \~ Вказане прохання було вручено Національному італійському органу де ла Конференція де Ла Хей де д.і.п. п / а Міністерства закордонних справ Служби дипломатичних спорів та договорів 13.10.2021 року. Строк виконання прохання було встановлено до 15.11.2021 року. Оскільки станом на 12.01.2022 року будь-якої відповіді від компетентного органу Республіки Італія про виконання судового прохання про вручення за кордоном судових документів на адресу суду не надходило, Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області було направлено нагадування про виконання в найкоротші терміни судового прохання про вручення за кордоном судових документів відповідачу [PERSON] . Оскільки тривалий час будь-якої відповіді від компетентного органу Республіки Італія про виконання судового прохання про вручення за кордоном судових документів на адресу суду не надходило, 01.03.2022 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області провадження у справі було зупинено до моменту надходження вказаної відповіді. 13.09.2022 року від компетентного органу Республіки Італія надійшли матеріали отримані в ході виконання судового прохання про вручення за кордоном судових документів відповідачу. 26.09.2022 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області провадження у справі поновлено та продовжено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. \~ \~ У відповідності до ч.ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Челій-Пушкар О.І. в судове засідання не з`явились, однак до суду подали письмову заяву, в якій уточнили позовні вимоги в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача. Зокрема вказали, що у зв`язку з нестабільним курсом валют, а також з врахуванням того, що відповідач перебуває в Республіці Італія, та ймовірно місцем виконання судового рішення буде Республіка Італія, просили змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини та стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в іноземній валюті, а саме в розмірі 400 Євро, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. Додатково зазначили, що вказана сума аліментів відповідає 1/3 доходу відповідача, як було визначено рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 19.02.2019 року. Просили розгляд справи провести без їх участі. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву суду не надав, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи, в т.ч. шляхом виконання судового доручення компетентним органом Республіки Італія про вручення за кордоном судових документів, про що свідчить підтвердження про вручення судових документів (копії ухвали про відкриття провадження, копії позовних матеріалів та виклику (повідомлення) про судовий розгляд справи). Крім цього, відповідач був повідомлений в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав, а позивачкою подано достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони з 19.07.2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 06.03.2019 року було розірвано (а.с. 6-7). У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією його свідоцтва про народження, де в графі «Батько» вказано [PERSON] (відповідач) (а.с. 5). Вище вказаним рішенням суду місцем проживання дитини [PERSON] , [INFO] , було визначено місце проживання матері [PERSON] (позивачка). Відповідно до довідки Тлумацького ліцею № 1 від 02.06.2021 року [PERSON] з 2020 року навчається у філії Тлумацького ліцею с. Надорожна Івано-Франківського району Івано-Франківської області (а.с. 14). Відповідно до довідок Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 221 від 02.06.2021 року та № 228 від 08.06.2021 року по [ADDRESS] , зареєстрований наступний склад сім`ї: [PERSON] (дружина), 1978 р.н., та її чин Де Сіо Ґайтано (син), 2014 р.н., який перебуває на її утриманні. В свою чергу [PERSON] (відповідач) знятий з місця реєстрації на підставі судового рішення від 02.11.2020 року (а.с. 12, 13). Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 19.02.2019 року, на виконання якого було видано виконавчий лист № 353/1122/18 від 19.02.2019 року, вирішено стягувати з [PERSON] (відповідач) на користь [PERSON] (позивачка) аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітків (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно (а.с. 8-10). Також вказаним рішенням було встановлено, що [PERSON] (відповідач), являється пенсіонером та отримує пенсію в м. Салерно Італійської Республіки, яка сумарно за 2016 рік становила 22373,91 Євро. При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати,батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 180, ч.ч.1-2 ст.181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються участці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексуУкраїни частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку(доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, яка є обов`язковою для виконання в силу ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182, 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Дана правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 383/160/17-ц, \~від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, від 22.08.2022 року у справі № № 712/6313/21, та інших. При цьому, суд приймає до уваги і те, що позивачка звернулася до суду із позовом про зміну способу стягнення аліментів з частки від заробітку відповідача (1/3 частини) на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 400 Євро, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що відповідач за рік отримував дохід у розмірі 22373,91 Євро, що в середньому становить 1865 Євро на місяць, суд вважає, що стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 400 Євро не буде перевищувати встановленого попереднім рішенням суду розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) в розмірі 1/3 частини щомісячно. Згідно з ч. 1 ст. 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачкою вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Таким чином, суд вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог та зміну способу стягнення визначених раніше судом аліментів, а саме: до твердої грошової суми в розмірі 400 Євро щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. При такому вирішенні позову, з врахуванням того, що позивачка звільнена від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути на користь держави - судовий збір у встановленому законодавством розмірі 992,40 грн. На підставі ст.ст. 180-184, 192 СК України та

Outcome: approved