Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

10.12.2018 [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , неповнолітнього [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , в якому просила стягнутия зі спадкоємців заборгованості за договором позики. Ухвалою суду від 14.12.2018 було відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 12.11.2020 справу прийнято до розгляду суддею Цитульським В.І., призначено підготовче засідання. Ухвалою від 02.06.2022 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Узагальнені доводи учасників справи. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалась на те, що 01.10.2013 між нею та [PERSON] укладено договір позики №1, за умовами якого позикодавець передала позичальнику грошову суму у розмірі 1\~300\~000,00 доларів США зі сплатою за користування позикою 12 % річних, а [PERSON] зобов`язався повернути позику до 31.12.2014, проте зобов`язання не виконав і кошти не повернув. [INFO] [PERSON] помер, не виконавши зобов`язання за договором позики. [PERSON] подала до приватного нотаріуса Іщика М.В. заяву про вимогу (претензію) кредитора до спадкоємців за обов`язками спадкодавця. Проте, спадкоємці не задовольнили вимоги кредитора спадкодавця. Задовольнити вимоги [PERSON] у розмірі 25\~000, 00 грн. за договором поруки також відмовився і поручитель [PERSON] . Позивач просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як спадкоємців після смерті [PERSON] , на свою користь, в межах вартості отриманого у спадщину майна, заборгованість за договором позики №1 від 01.10.2013 з [PERSON] та [PERSON] по 325\~000, 00 доларів США з кожного та 650\~000,00 доларів США з [PERSON] ; стягнути з [PERSON] , як поручителя, на свою користь суму боргу у розмірі 25\~000 грн.; стягнути з відповідачів судові витрати. У відзиві [PERSON] підтверджує факт існування відносин позики між позивачем та [PERSON] , а також факт спадкування його майна відповідачами. У відзиві відповідач [PERSON] позовні вимоги до себе заперечив зазначив, що не надавав згоди відповідати за нових боржників, а також вважає договір поруки припиненим, у зв`язку зі зверненням [PERSON] до нього за стягненням грошей після встановленого для цього строку. Представник позивача подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] чи їх представники в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись неодноразово належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник відповідача [PERSON] та відповідач [PERSON] надали до суду заяву, в якій просили розглядати справу без їх участі. Обставини, встановлені судом. 01.10.2013 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики №1, відповідно до умов якого [PERSON] передала позичальнику грошові кошти в розмірі 1\~300\~000,00 доларів США зі сплатою 12% річних, а [PERSON] зобов`язався повернути позику до 31.12.2014. На підтвердження укладення договору позики №1 від 01.10.2013, [PERSON] видав письмову розписку про отримання від [PERSON] грошових коштів у розмірі 1\~300\~000,00 доларів США. Для забезпечення виконання боргових зобов`язань, між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки №01-10-13 від 01.10.2013, згідно умов якого [PERSON] прийняв на себе зобов`язання перед [PERSON] солідарно відповідати за виконання позичальником [PERSON] зобов`язання по сплаті кредитору грошових коштів у вигляді боргу, встановленого договором позики, а саме: у разі несплати позичальником вказаного у п.1.1. договору позики боргу, поручитель повинен оплатити суму заборгованості, на тих же умовах, що і позичальник, але у будь-якому разі загальний обсяг відповідальності поручителя перед кредитором за зобов`язаннями позичальника не повинен перевищувати 25\~000,00 грн. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.12.2015. Приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Іщиком М.В. заведена спадкова справа №51/215, відповідно до якої заповіт [PERSON] не складав. Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська по справі №205/6803/1 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , яка діяла як у власних інтересах та і в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якого діяла [PERSON] про стягнення боргу за договором позики задоволено частково, а саме, стягнуто в межах вартості отриманого у спадщину майна, заборгованість за договором позики №2 від 01.11.2014 у розмірі 694\~083,00 доларів США з [PERSON] та 1\~388\~166,25 доларів США з [PERSON] . Вказане вище рішення було залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 02.06.2020 та постановою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 14.05.2021. У вказаній справі також встановлено, що спадкоємцями до майна [PERSON] є його діти [PERSON] , [PERSON] та батьки померлого [PERSON] та [PERSON] . Крім того договір №2 від 01.11.2014 визначено судами саме як договір позики та за ним із спадкоємців стягнуто грошові кошти. Також у вказаній справі встановлено, що загальна вартість спадкового майна складає 126\~740\~458,80 грн., 2\~500\~000 доларів США та 125\~565 Євро, що перевищує суми заборгованості [PERSON] перед [PERSON] . Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.07.2022 у справі №200/7849/16-ц із [PERSON] на користь [PERSON] стягнено заборгованість в сумі 694\~083 доларів США за договором №2 від 01.11.2014. Згідно рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03.04.2018 по справі №201/12504/16 за позовом\~ [PERSON] \~до [PERSON] ,\~третя особа\~ [PERSON] \~про визнання\~договору позики\~від №1\~від 01.10.2013\~недійсним,\~позовні вимоги\~залишені без\~задоволення. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12.12.2018 рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03.04.2018 було змінено в частині обґрунтування мотивів відмови у задоволені позовних вимог. Постановою Верховного Суду від 29.04.2020 рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03.04.2018, у незміненій при розгляді апеляційним судом частині та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12.12.2018 залишені без змін. Зазначеними рішеннями договір №1 від 01.10.2013 визначено судами саме як договір позики. 15.03.2016 [PERSON] звернулась до [PERSON] з вимогою виконати зобов`язання за договором поруки №01-10-13 від 01.10.2013, оскільки позичальником зобов`язання за договором позики не виконуються. Однак, [PERSON] листом від 23.03.2016 повідомив, що не має підстав для задоволення такої вимоги. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 8\~500 грн. Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Згідно статті 1267\~ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. За висновком Верховного Суду, наведеним у постанові від 23.02.2021 у справі №201/4783/19, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника, та вирішуються у порядку визначеному статтею 1282 ЦК України. За висновком Верховного Суду, наведеним у постанові від 28.02.2018 у справі №441/1647/15-ц, посилаючись на те, що свідоцтво про право на спадщину не видавалось, суд не врахував, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України), а лише обмежує його право на розпорядження спадщиною. Згідно з ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554\~ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За положеннями статті 523\~ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником. Згідно із частиною третьою статті 559\~ЦК України порука припиняється в разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. За висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №723/304/16-ц, відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049\~ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Висновки суду. Договір, укладений між [PERSON] та [PERSON] 01.10.2013 є договором позики, що вбачається із його змісту, зокрема позикодавець передав позичальнику в борг грошові кошти із оплатою процентів за користуванням боргу, а позичальник зобов`язався повернути борг із процентами у встановлений строк. Факт передачі грошових коштів підтверджується розпискою від 01.10.2013. Факт, що [PERSON] , яка діє у власних інтересах та в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] успадкували майно [PERSON] , вартість спадкового майна підтверджується як матеріалами даної справи, так і встановлені рішенням суду в цивільній справі, яке набрало законної сили. Відтак, враховуючи що [PERSON] мав заборгованість перед [PERSON] , помер не виконавши такого обов`язку, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] успадкували майно [PERSON] , яке має більшу вартість ніж борг (з урахуванням вже стягнених судам в інших справах сум), позов до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підлягає задоволенню. Позовні вимоги до поручителя [PERSON] не підлягають до задоволення, оскільки останній не поручився за нових боржників спадкоємця. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає, що слід стягнути судові витрати з [PERSON] та [PERSON] по 2\~125 грн. з кожного, 4\~250 грн. з [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: partial