Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

У грудні 2020 р. позивач звернувся до суду з позовами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про визнання договорів недійсними в частині, розірвання договорів. Ухвалою суді від 23.12.2020 р. об`єднано позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» про визнання договору недійсним в частині, розірвання договору (справа №761/42077/20, провадження 2/761/10243/2020) та позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про визнання договору недійсним в частині, розірвання договору (справа №761/42099/20, провадження 2/761/10247/2020) в одне провадження під 761/42077/20, провадження 2/761/10243/2020. Відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про визнання договорів недійсними в частині, розірвання договорів, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою судді від 16.02.2021 р. прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про визнання договорів недійсними в частині, розірвання договорів зустрічний позов ТОВ «Авентус Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про визнання договорів недійсними в частині, розірвання договорів та зустрічним позовом ТОВ «Авентус Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 22.09.2021 р. закрито підготовче провадження у цивільній справі №761/42077/20, призначено її судовий розгляд по суті. Ухвалою суду від 11.102022 р. позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про визнання договорів недійсними в частині, розірвання договорів залишено без розгляду. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», вмотивовані тим, що 27.07.2020 р. між сторонами було укладено договір 32705003, за яким позивачу було надано кошти в розмірі 4000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат клієнта, а клієнт зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Товариство належним чином виконало свої зобов`язання, здійснило перерахунок коштів на банківську картку вказану відповідачем в заявці, однак останній договірні зобов`язання належним чином не виконав, а саме кошти в строк не повернув та не сплатив відсотки. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором станом на 05.02.2021 року заборгованість відповідача перед товариством складає 13120,00 грн., а саме: 4000,00 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 9120,00 грн. - сума заборгованості по несплаченим процентам за користування кредитом. Вказане стало підставою для звернення до суду. У судове засіданні представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, але про дату і час розгляду справи по суті повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзиву або заперечень до суду, одночасно з направленням його учасникам справи, не направив. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] 27.07.2020 року в електронному вигляді укладено договір №2705003 про надання фінансового кредиту у розмірі 4000,00 грн., строком - на 30 днів, який можу бути продовжено у порядку та умовах, визначених розд. 4 договору. Відповідно до п. 1.5 та підпунктів до нього, сторони погодили фіксовану проценту ставку за користування позикою, а саме: знижену процентну ставку - 1,81 % в день від суми кредиту та стандартну процентну ставку - 1,90 % в день від суми кредиту. Вказаний договір та графік платежів до договору про надання фінансового кредиту №2705003 від 27.07.2020 р. підписані [PERSON] електронний підписом одноразовим ідентифікатором. Так, згідно ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі ( у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених span>Законом України «Про електронну комерцію» ). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Відповідно до ст. 3 ч.1 п. 5 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Тобто, укладення між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] договору було вчинено на підставі положень Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про споживче кредитування». Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Підписавши 27.07.2020 року договір №2705003 про надання фінансового кредиту [PERSON] відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору та взяв на себе відповідні зобов`язання. Схожого висновку дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20). Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання виконав належним чином. У зв`язку з невиконання відповідачем вимог договору, у останньої утворилась заборгованість, яка станом на 05.02.2021 р. становить 13120,00 грн, а саме: 4000,00 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 9120,00 грн. - сума заборгованості по несплаченим процентам за користування кредитом. На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості. При цьому, будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність розміру заборгованості умовам кредитного договору, суду надано не було. Розрахунок заборгованості відповідачем жодним чином не спростований. Умови договору також не оспорюються. Враховуючи те, що зобов`язання не виконуються з вини відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved