Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

У грудні 2021 року позивачка [PERSON] , через представника - адвоката Конюшка Д.Б., звернулася до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», [PERSON] , в якому просить суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» страхове відшкодування у розмірі 61186,97 грн., а також стягнути зі [PERSON] величину втрати товарної вартості у розмірі 34739,92 та моральну шкоду у розмірі 12000,00 грн., а також стягнути з відповідачів судові витрати у розмірі 13408,00 грн. у рівних частинах. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.07.2021 о 17 год. 45 хв., [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Toyota», р/н [NUMBER] , по вул. Магнітогорській у м. Києві, виконуючи поворот ліворуч поза перехрестям, не надав дорогу зустрічному автомобілю «Opel», p/н [NUMBER] , що призвело до зіткнення даних автомобілів, після чого автомобіль «Toyota», р/н [NUMBER] , відкинуло на припаркований транспортний засіб «BMW», р/н [NUMBER] , що призвело до отримання автомобілями механічних пошкоджень. Транспортний засіб «BMW», р/н [NUMBER] , належить позивачу на праві власності. Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 12.08.2021 у справі № 754/11286/21 винним у скоєнні дорожньо-транспортноi пригоди було визнано [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як водія транспортного засобу «Toyota», p/н [NUMBER] , була забезпечена за полісом, виданим відповідачем-1. Однак відповідачем-1 страхове відшкодування не виплачено. З метою визначення об`єктивного розміру майнової шкоди, позивач звернувся до СОД ФОП [PERSON] для проведення незалежного автотоварознавчого дослідження, вартість якого склала 2 500,00 грн. Відповідно до висновків щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 562/08-21 від 10.08.2021, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «BMW», р/н [NUMBER] , становить 76575,10 грн. (з яких: вартість відновлювального ремонту становить 61186,97 грн., величина втрати товарної вартості становить 15388,13 грн.). Позивач просить стягнути з відповідача-1 страхове відшкодування у розмірі 61186,97 грн. Відповідно до акта виконаних робіт та квитанції вартість відновлювального ремонту склала 80538,76 грн. Тому, позивач просить стягнути з відповідача-2 різницю між вартістю відновлювального ремонту та розміром страхового відшкодування у розмірі 19351,79 грн., а також втрату товарної вартості у розмірі 15388,13 грн. Окрім цього, позивач зазначає, що протиправними діями відповідача-2, що знайшли своє вираження у пошкодженні транспортного засобу позивача, останнім було також заподіяно моральну шкоду, розмір якої, виходячи з принципів розумності та справедливості, становить 12 000,00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 14.12.2021 відкрито провадження у вказаній вище справі, вирішено питання про доцільність її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 07.02.2022. 28.01.2022 представником позивача подано клопотання про долучення доказів. Розгляд справи 07.02.2022 та 21.03.2022 не відбувся. Наступне судове засідання призначено на 14.07.2022. 14.07.2022 від представника позивача надійшло клопотання, в якому він просить суд проводити розгляд справи 14.07.2022 за відсутності сторони позивача. У судове засідання 14.07.2022 відповідач-2 з`явився, інші учасники справи не з`явились, судом відкладено розгляд справи на 12.10.2022. 12.10.2022 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, в якому він також не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. У судове засідання 12.10.2022 учасники справи не з`явилися, про розгляд справи повідомлялись належним чином, про що свідчать розписка відповідача-2, яка міститься в матеріалах справи, а також поштове відправлення, яке направлялось судом відповідачу-1 та повернулось на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. З огляду на вказані обставини та приписи процесуального закону, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідачів, які повідомлені про дату, час і місце розгляду справи належним чином. Оскільки відповідачі у встановлений судом строк не надали до суду відзивів на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вимоги ст. 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд встановив таке. [PERSON] 06.07.2021 о 17 годині 45 хвилин, керуючи автомобілем Тойота, д/н [NUMBER] , по вул. Магнітогорській у м. Києві, виконуючи поворот ліворуч поза перехрестям, не надав дорогу зустрічному автомобілю Опель, д/н [NUMBER] , (водій [PERSON] ), що призвело до зіткнення даних автомобілів, після чого автомобіль Тойота відкинуло на припаркований автомобіль БМВ, д/н [NUMBER] , (водій не встановлений), що призвело до отримання автомобілями механічних пошкоджень, чим порушив п. 2.3 (б), 10.4 Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 21.08.2021 у справі № 754/11286/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На дату вчинення події цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як водія транспортного засобу «Toyota», д.н.з. [NUMBER] , на виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», була забезпечена за Полісом ОСЦПВВНТЗ № 201627775, виданим ТДВ «Міжнародна страхова компанія». Транспортний засіб «BMW», д.н.з. [NUMBER] , належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до Висновків щодо матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №562/08-21 від 10.08.2021, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «BMW», д.н.з. [NUMBER] , становить 76575,10 грн. (з яких: вартість відновлювального ремонту становить 61186,97 грн., величина втрати товарної вартості становить 15388,13 грн.). Відповідно до акта виконаних робіт № DIN00003265 від 03.09.2021, квитанції № 57985616 від 03.09.2021 та квитанції № 57068639 від 16.07.2021 вартість відновлювального ремонту склала 80538,76 грн. Як вказує позивач, відповідачем-1 страхове відшкодування виплачено не було, оскільки, як вбачається із повідомлення, розміщеного на сайті Національного банку України, регулятор ухвалив рішення про застосування до ТДВ «Міжнародна страхова компанія» заходу впливу у виді тимчасового зупинення всіх ліцензій. Таке рішення ухвалив Комітет з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг на засіданні 19 квітня 2021 року. Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно з п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до положень п. 34.1., 34.2., 34.3., 34.4. ст. 34 цього Закону страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) обов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП - [PERSON] на момент вчинення правопорушення була забезпечена ТДВ «Міжнародна страхова компанія», а вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «BMW», д.н.з. [NUMBER] , становить 61186,97 грн., що підтверджується Висновком щодо матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №562/08-21 від 10.08.2021. Таким чином, суд вважає, що відповідач, ТДВ «Міжнародна страхова компанія», не ухвалив рішення і не виплатив у встановлений строк позивачеві страхове відшкодування, чим порушив його права, які підлягають захисту, шляхом стягнення з відповідача-1 суми страхового відшкодування, яка складає 61186,97 грн. Крім того, позивач також просить суд стягнути з відповідача-2 [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 34739,92 грн., яка складається з втрати товарної вартості транспортного засобу в розмірі 15 388,13 грн. та різниці між вартістю відновлювального ремонту та розміром страхового відшкодування у сумі 19 351,79 грн. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Пунктом 8.6. Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу. Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду. Враховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості. Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків. Відповідно до пункту 8.6.1. Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики). Тобто, величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкодженої: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ. Пунктом 8.6.2. Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»). Таким чином, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли проводиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується. Системний аналіз пункту 32.7. частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6., 8.6., 8.6.1., 8.6.2. Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода в вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 420/998/18 (провадження № 61-11714св19) та в постанові Верховного Суду від 07.04.2021 у справі № 757/29950/14-ц (провадження № 61-17433 св 19). Відповідно до Висновків щодо матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №562/08-21 від 10.08.2021, величина втрати товарної вартості становить транспортного засобу «BMW», д.н.з. [NUMBER] , 15388 грн. 13 коп. Також матеріалами справи підтверджується, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «BMW», д.н.з. [NUMBER] , склала 80538,76 грн. Водночас, 61 186,97 грн. визнано судом страховим відшкодуванням, що має бути відшкодовано відповідачем-1, різниця між вартістю відновлювального ремонту та розміром страхового відшкодування становить 19 351,79 грн. З огляду на викладене, підлягає стягненню з відповідача -2, як заподіювача шкоди, на користь позивача втрата товарної вартості транспортного засобу в розмірі 15 388,13 грн. та різниця між вартістю відновлювального ремонту та розміром страхового відшкодування у сумі 19 351,79 грн., що разом складає 34 739,92 грн. Щодо стягнення з відповідача-2 моральної шкоди в розмірі 12 000,00 грн., завданої позивачу внаслідок ДТП, суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір моральної шкоди визначено позивачем у розмірі 12 000,00 грн., яка полягає у тому, що пошкоджений відповідачем-2 автомобіль, був її основним засобом пересування, у зв`язку з чим їй завдано душевних страждань, що негативно вплинуло на її моральний стан, а на внутрішнє переконання позивача, вказана сума є розумною та справедливою. Судом встановлено, що з вини відповідача-2 пошкоджено транспортний засіб позивача, а, отже, очевидним є те, що вона зазнала негативних переживань та емоцій від пошкодження свого майна та внаслідок протиправних дій відповідача-2. Отже, враховуючи характер порушення, глибину душевних страждань позивача, а також те, що через неправомірні дії [PERSON] було пошкоджене майно, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що розмір спричиненої моральної шкоди слід визначити у заявленій позивачем сумі 12 000,00 грн., а тому позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню. Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Позивачем заявлено судові витрати в сумі 13 408,40 грн., з яких 10 000,00 грн. витрати на правову допомогу, 2 500,00 грн. - вартість автотоварознавчого дослідження та 1079,27 грн. - судовий збір. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з частиною першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. На підтвердження витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. позивачем надано договір про надання правової допомоги №09/07/21-ЮП/ІL від 07.07.2021, укладений між адвокатом Конюшком А.Д. та позивачем; акт виконаних робіт № 1 від 30.11.2021 відповідно до договору про надання правової допомоги №09/07/21-ЮП/ІL від 07.07.2021; квитанцію до прибуткового касового ордеру №09/07/21 від 30.11.2021 на суму 10000,00 грн. Крім того, на підтвердження понесених позивачем витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в матеріалах справи міститься квитанція №16-08-21 від 16.08.2021 на суму 2 500,00 грн. Відповідно до положень частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ціна позову складає 107 926, 89 грн. Вимоги позивача до відповідача-1 задоволені судом в повному обсязі в сумі 61 186,97 грн., що складає 57 % від ціни позову, у зв`язку з чим підлягає стягненню з відповідача-1: 5 700,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу та 1 425,00 грн. - витрати на проведення автотоварознавчого дослідження. Також вимоги позивача до відповідача-2 задоволені судом в повному обсязі в сумі 46 739,92 грн. (34 739,92 грн. + 12 000,00 грн.), що складає 43 % від ціни позову, у зв`язку з чим підлягає стягненню з відповідача-2: 4 300,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу та 1 075,00 грн. - витрат на проведення автотоварознавчого дослідження Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 079,27 грн., що підтверджується квитанцією 0.0.2360563087.1 від 30.11.2021. Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то підлягає стягненню з відповідачів судовий збір пропорційно задоволених вимог, тобто з відповідача-1 - 611,87 грн., а з відповідача-2 - 467,39 грн.

Outcome: approved