Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою про поділ майна подружжя посилаючись на те що, її батько [PERSON] 07.06.2010 року продав власну квартиру за 1 272 000 грн. З метою поліпшення її та її сім`ї фінансового стану, батько тимчасово надав частину коштів від продажу особистої квартири з умовою, що кошти будуть покладені на депозитний рахунок, відсотками від якого вона буде користуватися на власний розсуд, а основна сума депозиту після закінчення строку або на першу його вимогу буде повернута. Крім того, до вступу у шлюб, вона 04.05.2007 року придбала особистий автомобіль «Toyota RAV4», 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , мала у власності двокімнатну квартиру у м. Донецьк, та депозитні рахунки в Кредитпромбанк на суму понад 10 000 доларів США. Шлюб з відповідачем уклали 27.06.2009 року, від якого мають двох дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16.11.2016 року шлюб з відповідачем розірвано. В рішенні суду вказано, що подружні стосунки припинені з березня 2016 року, причиною стало зловживання довірою, подружні зради, сварки, які практично завжди супроводжувались фізичним насиллям у присутності дітей. Автомобіль «Lexus RX 350», 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , був придбаний 09.06.2016 року за рахунок коштів наданих її батьком в період, коли вони з відповідачем разом не проживали, спільних коштів не мали. Допомогу на утримання дітей відповідач не надавав. Крім того, 06.04.2015 року відповідача було звільнено зі служби в органах внутрішніх справ за порушення дисципліни, надані він ніде не працював офіційно, сім`я жила за кошти від депозиту. 29.10.2007 року відповідач уклав кредитний договір № DODWAW0000019 в ПриватБанк під заставу рухомого майна - автомобіля марки «Chevrolet Aveo SA69Y», 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . В подальшому, починаючи з червня 2009 року, з моменту одруження, по жовтень 2014 року за рахунок сімейного бюджету здійснювались виплати кредиту у сумі 184,73 доларів США щомісячно, що в сумі за період сплати дорівнює 11 822,72 доларів США. Також, під час шлюбу, за споживчими кредитами було придбано: телевізор Samsung, ноутбук HP, приставку AppleTV, планшет Apple, золотий ланцюжок та золотий годинник, сукупною вартістю понад 150 000 грн. Після розірвання шлюбу поділ майна в позасудовому порядку не здійснювався та не є можливим. Відповідач не бажає компенсувати частину, яка передбачена законом. Всі вказані речі відповідач забрав собі. У зв`язку з чим просила в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частини майна, а саме: 5 911,36 доларів США, які виплачені по кредитному договору від 29.10.2007 року за автомобіль «Chevrolet Aveo SA69Y»; 3 830,07 гр. за планшетний комп`ютер/ПК-моноблок Apple за Договором № 92441773000 про надання споживчого кредиту та заставу рухомого майна від 23.12.2013 року; 11 233,00 грн. за механічний годинник в золотому корпусі; 8 667,00 грн. за придбання LCD товару телевізора/плазмова панель, плоскопанельний ТВ 37'-42' Samsung та LCD товару телевізора/плазмова панель, плоскопанельний ТВ 37' Samsung та домашній кінотеатер напольний Samsung, згідно Договору № 91524231000 про надання споживчого кредиту та заставу рухомого майна від 02.06.2012 року. Всього на загальну суму 5 911,36 доларів США (еквівалент 147 784 грн.) та 23 730,07 грн. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його присутності та задоволення заявлених вимог. Відповідач до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 07.11.2019 року як зустрічний. В суді установлено, що 27.06.2009 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Встановлено, що сторони мають двох спільних дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16.11.2016 року шлюб між сторонами розірвано. По даній справі позивач просить в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частини майна, а саме: 5 911,36 доларів США, які виплачені по кредитному договору від 29.10.2007 року за автомобіль «Chevrolet Aveo SA69Y»; 3 830,07 гр. за планшетний комп`ютер/ПК-моноблок Apple за Договором № 92441773000 про надання споживчого кредиту та заставу рухомого майна від 23.12.2013 року; 11 233,00 грн. за механічний годинник в золотому корпусі; 8 667,00 грн. за придбання LCD товару телевізора/плазмова панель, плоскопанельний ТВ 37'-42' Samsung та LCD товару телевізора/плазмова панель, плоскопанельний ТВ 37' Samsung та домашній кінотеатер напольний Samsung, згідно Договору № 91524231000 про надання споживчого кредиту та заставу рухомого майна від 02.06.2012 року. Всього на загальну суму 5 911,36 доларів США (еквівалент 147 784 грн.) та 23 730,07 грн. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Відповідно до ст. 60 СК України, Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Згідно частини 3 статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. З наданих документів встановлено, що 29.10.2007 року між ПриватБанк та [PERSON] укладено Договір застави рухомого майна, згідно якого предметом цього договору є надання заставодавцем в заставу майно - автомобіль «Chevrolet Aveo SA69Y», 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за Кредитним договором № DODWAW0000019 укладеним між ПриватБанк та [PERSON] 29.10.2007 року. Проте, доказів укладення вказаного кредитного договору, де містяться усі визначені сторонами умови договору, до матеріалів справи не надано. Як і не надано доказів сплати коштів за цим договором в період з 27.06.2009 року по 26.11.2016 року. Дане свідчить про те, що позивачем не доведено заявлені вимоги в цій частині. З приводу стягнення 11 233,00 грн. за механічний годинник в золотому корпусі суд також не вбачає підстав для задоволення вимог, так як доказів сторона позивача не надала. Зокрема, до справи додано товарний чек № 01326 від 22.12.2011 року про придбання годинника вартістю 22 466 грн., проте особу покупця даний чек не містить, що свідчить про відсутність доказів придбання даного годинника саме сторонами по справі. 02.06.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір № 91524231000 про надання споживчого кредиту та заставу рухомого майна, за умовами якого позичальник отримав кредит в сумі 14 334,00 грн. на придбання товару - LCD товару телевізора/плазмова панель, плоскопанельний ТВ 37'-42' Samsung; LCD товару телевізора/плазмова панель, плоскопанельний ТВ 37' Samsung та домашній кінотеатер напольний Samsung. Строк дії договору до 02.06.2013 року. Ціна товару - 17 334,00 грн. Власні кошти - 3 000 грн. На підтвердження сплати коштів за даним договором [PERSON] сплачено 25.06.2012 - 1 200,00 грн., 25.07.2012 року сплачено - 1 200,00 грн. та 23.08.2012 року - 1 200,00 грн. Дані кошти сплачено в період перебування сторін в шлюбі. 23.12.2013 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір № 92441773000 про надання споживчого кредиту та заставу рухомого майна, згідно умов якого позичальник отримав кредит в сумі 7 199,00 грн. на товар - планшетний комп`ютер/ПК-моноблок Apple. Строк дії договору до 23.01.2015 року. Докази сплати коштів за даним договором позивачем не надано. Таким чином, вивчивши дані позивачем документи щодо Договору № 91524231000 від 02.06.2012 року та Договору № 92441773000 від 23.12.2013 року, суд дійшов висновку, що позивачем підтверджено сплату коштів на суму 3 600,00 грн. за Договором № 91524231000. Проте, враховуючи відсутність доказів того, що вказане майно знаходиться саме у відповідача, підстави для стягнення з нього коштів відсутні. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи надані сторонами докази, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю. Враховуючи викладена та

Outcome: dismissed