Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

Позивачка звернулася із вищевказаним позовом, в якому просила визнати договір №27538 купівлі продажу нерухомого майна, укладений 20 жовтня 2000 року на Одеській Товарній Біржі, за яким [PERSON] купила у [PERSON] 21/50 частину будинку за адресою: [ADDRESS] дійсним. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що є добросовісним покупцем 21/50 частину будинку за адресою: [ADDRESS] , однак договір купівлі продажу на момент його укладення нотаріально посвідчений не був. Позивач в процесі розгляду справи заяви про залишення позову без розгляду, відмову від позову не подавала. Відповідач процесуальним правом надання відзиву не скористався. Враховуючи викладене спір вирішений на підставі наявних доказів. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2004 року він застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності - 1.01.2004 року. Враховуючи, що договір купівлі-продажу був укладений в\~2000 році,\~тобто до набрання чинності новим ЦК, до зазначених правовідносин застосовуються норми ЦК України в редакції 1963 року. Судом встановлено, що згідно договору купівлі продажу нерухомого майна від 20 жовтня 2000 року позивач купила, а відповідач продав 21/50 частину будинку за адресою: [ADDRESS] . В цілому будинок мав загальну площу 121,80 кв.м., житлову площу 69,6 кв.м. Придбана частка будинку складалася з: літ. «А»: 1-1 кухня, 1-2 житлова кімната, площею 20,3 кв. м., 1-3 віранда, «Д» - літня кухня, розміщена на спільній земельній ділянці площею 526 кв.м. Продавцеві придбана частина будинку належала відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом АВН №650986, посвідченого П`ятою Одеською державною нотаріальною конторою 07.10.2000 року, за реєстровим №4-3274, зареєстрованого в МБТІ та РОН м. Одеси 11.10.2000 року у реєстр. кн. 231, стор. 92 за реєстр. №23707. Спірний договір був відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу»\~\~зареєстрований на товарній біржі «Одеська товарна біржа», про що в журналі реєстрації договорів по об`єктах нерухомості зроблений запис №27538, 20.10.2000 року. Нотаріально договір між сторонами посвідчений не був. 23.10.2000 року\~договір зареєстрований позивачем в ОМБТІтаРОН м. Одеси, про що був зроблений відповідний запис в реєстрову книгу під №23707, стор.93 кн. 231. Відповідно до ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року нотаріальна форма договору купівлі-продажу нерухомого майна є обов`язковою. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору з наслідками, передбаченими ч.2 ст. 48 цього Кодексу. Водночас, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах при визнання угод недійсними» визначено, що суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. На час розгляду справи позивач позбавлена можливості реалізувати своє право власності, оскільки угода купівлі-продажу була оформлена з порушенням вимог закону в частині її нотаріального посвідчення, а відповідач від таких дій ухиляється. Поряд із тим, позивачка виконала умови угоди, передали відповідачеві гроші у якості плати за майно, вселилась у спірну квартиру. Відповідач отримав грошові кошти за продаж 21/50 частину будинку відповідно до договору, виселився з нього. На час вирішення спору право власності позивачки на спірне майно не скасовано. За вказаних обставин, відповідно до ч. 2 ст. 47, ст.227 ЦК України в редакції 1963 року договір купівлі-продажу спірного майна може бути визнаний судом дійсним.

Outcome: approved