Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

Позивачеп [PERSON] , в особі представника - адвоката Горбенко В.О., звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа - Управління у справах дітей Первомайської міської ради Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позовна заява мотивована тим, що відповідач [PERSON] перебував у шлюбі з позивачкою з 05.06.2009. Від шлюбу мають дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Проте, згодом цей шлюб був розірваний згідно рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.02.2013, а діти після розірвання шлюбу залишилися проживати з матір`ю (позивачкою по справі) та знаходилися повністю на її утриманні. З 2013 року відповідач не цікавиться життям дітей, участі у їх вихованні не бере, матеріально не утримує, з того часу жодного разу не спілкувався з дітьми. На даний час діти навчаються у Спеціалізованій школі-інтернат І-ІІІ ступенів №4 для дітей з вадами зору в м. Київ. Відповідач жодного разу не відвідував вказаний дошкільний заклад, не цікавився вихованням дітей. 11.08.2020 позивачка уклала шлюб з [PERSON] .. Від вказаного шлюбу позивачка з [PERSON] мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . На сьогоднішній день всі діти проживають як одна повноцінна сім`я. Матеріальним забезпеченням сім`ї повністю займається [PERSON] . В майбутньому останній має намір усиновити дітей. Ухвалою судді від 03.06.2022 вищевказану позовну заву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 11.08.2022 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. Представник позивачки - адвокат Горбенко В.О. на електронну адресу суду надіслала заяву, в якій просить розглядати справу без їх участі, а також вказала, що підтримують позов у повному обсязі та просять його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про місце, час та день розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки не відомі. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відзив до суду не наданий. Представник третьої особи: Управління у справах дітей Первомайської міської ради Миколаївської області Пасічник Л.І. у судове засідання не з`явилася.Надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , перебував з [PERSON] , [INFO] , у шлюбі, що був між ними зареєстрований 05.06.2009 року у відділі РАЦСу по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №131. Від даного шлюбу в них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (Свідоцтва про народження дітей - а.с. 4,5). Згодом шлюб між позивачкою та відповідачем був розірваний згідно рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.02.2013 (справа №484/521-13-ц) (а.с.8), а діти після розірвання шлюбу залишилися проживати з матір`ю - [PERSON] та знаходилися повністю на її утриманні. 11.08.2020 року [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 11.08.2020 Оболонським районним у місті Києві відділом ДРАЦСу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 913. Після державної реєстрації шлюбу прізвище позивачки - « [PERSON] » (а.с.9). Від вказаного шлюбу у позивачки з [PERSON] народилася спільна дитина -т донька [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Відповідач не бере участі у вихованні своїх дітей: доньки [PERSON] та сина [PERSON] , не цікавиться їх життям, навчанням, станом здоров`я, матеріально не утримує дітей, так як має заборгованість з аліментів, та взагалі не приймає участі у житті дітей. Дане підтверджується наступними документами: характеристикою квартального комітету №42 м. Первомайська Миколаївської обл. від 11.05.2022 (а.с.36); довідкою-розрахунком Первомайського міськрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 20.04.2022 (а.с.37). Діти проживають разом з матір`ю та її чоловіком - [PERSON] що підтверджується довідкою про склад сім`ї (а.с.13), виданої 13.04.2022 квартальним комітетом № 42 м. Первомайська Миколаївської обл. Сім`я знаходиться на повному матеріальному утриманні [PERSON] . За місцем проживання позивачка та [PERSON] характеризуються позитивно (а.с.14,15); матеріально побутові умови сім`ї у задовільному стані (а.с.16). За місцем навчання діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , характеризуються позитивно (а.с.17,18). Відповідно до п.1,2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Згідно ч.3 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Згідно висновку від 16.06.2022 за №2277/03.01-26 (а.с.49-52) орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до його малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Частиною 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 5 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Відповідно до пунктів 1-3 статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з пунктом 1 статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-III сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно частини 1 статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідач залишив своїх дітей на утримання матері (позивачки), не забезпечує їм належних умов для проживання, не дбає про них, отже ставиться до своїх батьківських обов`язків безвідповідально, належним чином не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей. Суд вважає, що наведені обставини свідчать про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав в інтересах дітей з метою охорони їх фізичного та психічного здоров`я, забезпечення нормального розвитку. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписами ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову. Крім того, в силу п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 992 грн 40 коп.

Outcome: approved