Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

29 жовтня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної недієздатної дочки - [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що їх спільна з відповідачем повнолітня дочка [PERSON] є інвалідом з дитинства безстроково. Її утриманням займається позивач, однак цих коштів не вистачає. Відповідач жодних коштів на її утримання не надає. А тому, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної недієздатної дочки в розмірі 1/4 частини від його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду безстроково. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. До суду 18.09.2022 року надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, і просила розглянути справу без її участі. В судове засідання відповідач [PERSON] не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак забезпечив участь в судовому засіданні свого представника - адвоката Губської Ю.О., яка з урахуванням відзиву на позовну заяву від 30.05.2022 року позовні вимоги не визнала повністю та, зокрема, зазначила, що позивачка не надала жодного доказу того, що їх з відповідачем дочка потребує періодичного лікування. Вказала, що позивач не надала доказів того, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу своїй недієздатній дочці. Також, зазначила, що місячний дохід відповідача становить 603 грн. 75 коп., тобто він є меншим прожиткового мінімуму, а тому відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу своїй дочці. Крім того, вказала, що з 2012 року відповідач має діагноз - цироз печінки та гіпертонічну хворобу, а тому він також потребує постійного лікування, що також вказує на неспроможність відповідача надвати матеріальну допомогу дочці. Суд, заслухавши вступне слово представника відповідача - адвоката Губської Ю.О., дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов наступного висновку. Відповідно до частини восьмої та дев`ятої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати У частині першій статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Тлумачення статті 198, 200 СК України свідчить, що при встановленні, чи повнолітні непрацездатні дочка чи син потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання повнолітнім непрацездатним дочкою, сином доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що вони не потребують матеріальної допомоги. Аналіз змісту статті 198 СК дає підстави для висновку, що для виникнення обов`язку батька (матері) утримувати свою повнолітню дочку (сина) необхідні наявність трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком - повнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 4). [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Степівської сільської ради №238/04-05 від 23.09.2021 року (а.с. 7). Крім того, судом було встановлено, що наразі дочка та матір проживають в м. Миколаєві. Представником відповідача та відповідачем не було доведено, що позивач проживає окремо від своєї недієзднатної дочки. Відповідно до рішення Веселинівського районного суду від 13.05.2014 року (а.с. 5) [PERSON] визнано недієздатною та призначено її опікуном - [PERSON] . Тобто, це вказує на те, що позивач має право заявляти даний позов до відповідача, оскільки позивач є опікуном недієздатної дочки-інваліда, і навіть, якщо вони проживатимуть за різними адресами в силу різних обставин, вона все одно матиме право заявляти даний позов, допоки лишатиметься опікуном своєї дочки, оскільки в такому разі вона діє в її інтересах, так як остання є недієздатною і сама заявити позов позбавлена можливості в силу закону. Відповідно до довідки МСЕК №575096 від 19.08.2013 року (а.с. 9) у [PERSON] , [INFO] , встановлена ІІ група інвалідності з дитинства безстроково, тобто доходів вона не має та за станом здоров`я вона позбавлена можливості працювати, оскільки є непрацездатною. Єдиний дохід, який за неї отримує позивач, відповідно до витягу з інтернет-ресурсу "Приват24" (а.с. 10) є соціальна допомога в розмірі 1769/1854 грн. щомісячно. Згідно із довідкою №37 від 14.09.2022 року позивач працює в пасажирському вагонному депо станції Миколаїв оператором пральних машин 5 розряду з 27.12.2007 року по теперішній час та її заробітна плата за період з березня 2022 року по серпень 2022 року з вирахуванням податку становить - 21 241, 14 грн. Тобто, в середеньому в місяць позивач отримує 3 540, 23 грн. (21 241, 14 грн. / 6 місяців). Посилання представника позивача на те, що розмір соціальної виплати, яку отримує позивач на дочку-інваліда в 2022 році виріс та становить приблизно 2270 грн., а тому вона має достатній дохід для проживання та не потребує допомоги відповідача, є неприйнятними для суду, оскільки отримання повнолітньою непрацездатною дочкою доходу, який є більшим за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що вона не потребує матеріальної допомоги, з огляду на те, що вона є недієздатною в силу інвалідності, позбавлена можливості самостійно забезпечувати себе матеріально. Судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, інших утриманців не має, однак добровільно допомогу своїй дочці інваліду не надає. Відповідно до довідки Степівської сільської ради б/н [PERSON] працював з 17.11.2021 року по 31.03.2022 року в Новокатеринівському ДНЗ відділу ОКМС Степівської сільської ради на посаді оператора газової котельні та його заробітна плата за цей період, без вирахування податку, склала - 34 799, 74 грн. Згідно з довідкою ТОВ "Варяг" №6 від 27.05.2022 року [PERSON] в 2021 року було нараховано орендну плату в розмірі 9000 грн. У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказує, що місячний дохід відповідача становить 603, 75 грн., що є значно меншим, ніж сума соціальної виплати, яку отримує його дочка. Однак, з даним твердженням суд не погоджується і вважає його таким, що не відповідає матеріалам справи, оскільки до відзиву представник відповідача додає ряд квитанцій про сплату комунальних послуг відповідачем, загальна сума яких на один місяць перевищує 603, 75 грн. Тобто, якби відповідач дійсно мав місячний дохід в розмірі 603, 75 грн., як зазначає представник відповідача, то цієї суми навіть би не вистачило для того, щоб повністю сплатити комунальні послуги за 1 місяць. Однак, як видно з квитанцій, доданих до відзиву, відповідач регулярно сплачує кошти за комунальні послуги, що свідчить про те, що він має місячний дохід більше 603, 75 грн. Також, варто звернути увагу на те, що відповідач уклав договір на представлення його інтересів по даній справі з приватним адвокатом Губською Ю.О., яка не є безкоштовним адвокатом, що також вказує на те, що відповідач приховує від суду свій дійсний дохід. Твердження представника відповідача про те, що відповідач має діагноз цироз печінки та гіпертонічну хворобу, в зв`язку з чим потребує постійного підтримання організму необхідними ліками, що вказує на його неспроможність надавати допомогу дочці, суд не приймає, оскільки суду не надано жодних доказів того, що відповідач витрачає кошти на придбання ліків. Крім того, виписка з історії хвороби відповідача датована 18.12.2012 року, і відповідно довідка КНП "Веселинівський центр первинної медико-санітарної допомоги" від 27.05.2022 року видана на основі відомостей цієї ж виписки з історії хвороби відповідача. Даних про те, що відповідач проходив медичне обстеження в 2022 року, чи в 2021 році, чи в інших роках після 2012 року, матеріали справи не містять, а отже суд не може прийняти ці докази, оскільки з 2012 року стан здоров`я відповідача міг змінитися. Таким чином, враховуючи матеріальне становище батьків повнолітньої дочки інваліда, яка за станом здоров`я позбавлена можливості працювати та отримувати дохід, проживає разом з матір`ю, яка не може в повній мірі забезпечити її матеріально, приймаючи до уваги, що відповідач є працездатною особою, суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки. Однак, з сумою аліментів в розмірі 1/4 частки від доходу відповідача, яку визначив позивач, суд не погоджується, з огляду на наступне. Закон при категорії розгляду даних справ покладає обов`язок на позивача довести те, що батько чи матір мають змогу надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позивачем не було суду надано доказів, які б підтвердили можливість відповідача надавати позивачу матеріальну допомогу в розмірі 1/4 частки від своїх доходів щомісячно. Натомість, суд вважає, що в судовому засіданні встановлено дослідженими доказами сукупність юридичних фактів, що дає підстави суду покласти на відповідача обов`язок зі сплати аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної недієздатної дочки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/9 (однієї дев`ятої) частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягувати з 29 жовтня 2021 року, на період недієздатності дочки, оскільки у відповідача є можливість надавати таку допомогу, виходячи з того, що відповідач є працездатною особою, доказів на предмет скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я, які б унеможливлювали ним сплату аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка є інвалідом, суду не надано, інших непрацездатних утриманців не має, то за таких обставин суд дійшов висновку про можливість сплати останнім аліментів на утримання повнолітньої дочки інваліда. Таким чином, враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме, розмір аліментів необхідно визначити в розмірі 1/9 (однієї дев`ятої) частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Такий розмір аліментів буде відповідати інтересам всіх учасників даних правовідносин та засадам справедливості, добросовісності та розумності. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тому, необхідно допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 908,00 грн., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивач була звільнена. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial