Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-09 00:00:00

15.06.2021 року представник позивачки [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою [PERSON] до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, ТОВ «Перший Інвестиційний клуб», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Сіщук Володимир Васильович, про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса. Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис № 7951 від 12.05.2021 року щодо стягнення з позивача [PERSON] заборгованості за вимогою ТОВ «Перший Інвестиційний клуб» в розмірі 325\~223,05 грн. Позивач зазначив, що вищезазначений виконавчий напис нотаріуса, зареєстрований в реєстрі за № 7951 від 12.05.2021 року, є таким, що не підлягає виконанню, оскільки при його вчиненні нотаріусом не було дотримано вимог законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів та свідчать про безспірність заборгованості, а сам розмір заборгованості не є безспірним. Представник позивача просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 7951 від 12.05.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, щодо стягнення з позивача [PERSON] заборгованості в розмірі 325\~223,05 грн. Разом з позовною заявою представником позивачки [PERSON] до суду надана заява про забезпечення позову. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.06.2021 року позовну заяву залишено без руху. 13.07.2021 року представником позивачки усунуто недоліки на виконання ухвали суду від 22.06.2021 року. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.07.2021 року провадження в справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання на 27.10.2021 року. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.07.2021 року заяву представника позивачки [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі задоволено. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.05.2022 року підготовче провадження закрито із призначенням судового засідання на 29.07.2022 року. У судове засідання позивач та представник не з`явився, надав заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, представник позивача надав заяву з клопотанням розглядати справу у їх відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи він був повідомлений належним чином, не надав суду відзив та не повідомив про причини неявки. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином, причини неявки не повідомили. За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.\~ст. 280-281 ЦПК України. У зв`язку із відсутністю заперечень представника позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст.280-281Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 9-3АJ/09-2004К, укладеного 29 вересня 2004 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , остання отримала від банку кредит (грошову суму) в сумі 25\~600 доларів США, що еквівалентно 135\~879, 68 грн. за курсом НБУ на день укладення договору, з терміном кредитування з 29 вересня 2004 року. Відповідно до пункту 2.1. Договору у забезпечення виконання зобов`язання позичальника за даним Договором банком прийнята іпотека нерухомості (квартира за адресою: [ADDRESS] ). 18 грудня 2006 року між ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» та [PERSON] укладено Договір про іпотечний кредит №2.06120953, згідно якого кредитор надав позичальнику грошові кошти в сумі 25\~000,00 доларів США на строк користування 180 місяців. З метою забезпечення повного виконання умов Договору Іпотекодавець передав, а Іпотекодержатель прийняв в іпотеку квартиру за адресою: [ADDRESS] . 14 березня 2018 року між ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та ТОВ «ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КЛУБ» укладено Договір №108К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого Банк відступив Новому кредитору право вимоги до позичальника, зазначеного у Додатку №1 до Договору. Відповідно до Додатку №1 до Договору №108К від 14.03.2018 року до ТОВ «ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КЛУБ» від ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» перейшло право вимоги відносно боржника [PERSON] за Договором про іпотечний кредит №2.06120953 від 18.12.2006 року та Додаткових договорів до Договору, у загальному розмірі заборгованості 11\~644,22 грн. 12 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис № 7951 щодо стягнення з боржника [PERSON] заборгованості в розмірі 325\~223,05 грн. за Кредитним договором №2.06120953 від 18.12.2006 року, укладеним з ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» (ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк») , право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КЛУБ». 20.05.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Сіщуком Володимиром Васильовичем відкрито виконавче провадження № 65517272 за заявою ТОВ «ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КЛУБ» про примусове виконання виконавчого напису № 7951 від 12.05.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, щодо стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 325\~223,05 грн. Згідно ч.1 ст.39\~Закону\~України\~«Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про\~нотаріат» та іншими актами законодавства України. У відповідності до ст. ст.87,88\~Закону\~України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88\~Закону\~України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимогст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та/або здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТОВ «Вердикт Капітал», зазначений у виконавчому написі, є безспірним. Крім того, відсутні документи, які дозволяють перевірити яким чином нараховувалась пеня та заборгованість за несплаченими відсотками. Відповідно до вимог ст.\~50\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спір про право, який ґрунтується на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, розглядається судом за позовом боржника до стягувача. Аналізуючи позовні вимоги позивача по відношенню до відповідача - приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, слід зазначити наступне. Частиною 1\~статті 1\~Закону України\~«Про нотаріат»\~встановлено,\~що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною 2 статті 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі, зокрема, заборгованість по відсотках). Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Враховуючи наведене, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду № 519/77/18 від 14 серпня 2019 року. Враховуючи викладене, аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] по відношенню до відповідача - приватного нотаріуса\~Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~Олени Василівни, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки останній не є належним відповідачем у даній справі. Разом з тим, за встановлених обставин суд вважає вимоги позивача пред`явлені, до ТОВ «Перший Інвестиційний клуб» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, зважаючи на допущені порушення Закону України\~«Про\~нотаріат» при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог [PERSON] та наявність підстав для визнання виконавчого напису № 7951 від 12.05.2021 року таким, що не підлягає виконанню, з метою ефективного захисту порушеного права позивача. На підставі положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ТОВ «Перший Інвестиційний клуб» на користь позивача судовий збір у розмірі 454,00 грн та 908,00 грн., в загальній сумі 1362,00 грн. На підставі вищевикладеного, ст. ст.\~15,18 Цивільного кодексу України, ст. ст.\~34,\~87,\~89 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5\~,

Outcome: partial