Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 3 000 (три тисячі) гривень на утримання кожного із дітей, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04.08.2022 року до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовано тим, що 04.09.2010 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, який в подальшому згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.12.2021 року у справі № 308/14400/21, розірвано. Під час шлюбу в них народилось двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , та донька - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу вона з відповідачем не можуть дійти взаємної згоди з приводу матеріального утримання дітей. Відповідач не в повній мірі розуміє дійсні потреби з приводу навчання, загального розвитку, харчування, одягу, лікування, а також оздоровлення дітей, та не належним чином бере участь у їх матеріальному забезпеченні. Кошти надає не систематично та в незначному розмірі, хоча є працездатною особою, здійснює експертну діяльність, за станом здоров`я може надавати систематичну допомогу на утримання дітей, інших осіб на утриманні він не має. Вирішення з відповідачем даного питання у добровільному порядку жодних результатів не приносить. Процесуальні дії по справі: Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.09.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено учасників справи (а.с.22). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання, повідомлялась належним чином. При цьому, подала заяву, згідно якої просила провести розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. При цьому, подав заяву, у якій зазначив, що ознайомившись із позовною заявою [PERSON] до нього з приводу виплати аліментів на дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , просить встановити аліменти в сумі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 04.08.2022 року до досягнення дітьми повноліття. Справу просить розглянути без його участі. Позов визнає, не заперечує про сплату аліментів в твердій сумі, в розмірі 3 000 грн. на кожного з дітей. Враховуючи вимоги ч.3 ст.211 ЦПК України суд ухвалив, справу розглядати без участі сторін, які подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 04 вересня 2010 року зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.12.2021 року справа №308/14400/21, розірвано шлюб, зареєстрований 04 вересня 2010 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про що складено відповідний актовий запис за №362, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.8-10). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 серпня 2013 року, [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.13). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 жовтня 2018 року, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.14). Відповідно до довідки Приватного підприємства «Ужгородський Будинковий Сервіс» від 16 серпня 2022 року за №196, така видана [PERSON] , [INFO] , в тому, що вона дійсно зареєстрована та проживає в [ADDRESS] , з нею проживають згідно акту про фактичне проживання осіб без реєстрації від 15.08.2022 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.18). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено у ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2022 рік» визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст.184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що відповідач подав заяву, згідно якої визнає позов, не заперечує про сплату аліментів в твердій сумі, в розмірі 3 000 грн. на кожного з дітей, та відсутні підстави вважати, що внаслідок стягнення аліментів будуть порушені права сторін та інтереси інших осіб, суд проходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, та з відповідача слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 3 000 (три тисячі) гривень на утримання кожного із дітей, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 04.08.2022 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати суми платежу аліментів за один місяць.

Outcome: approved