Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

27.04.2022 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, у якому просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, який був зареєстрований 18.09.2014 року. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 18.09.2014 року сторони у справі уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1806. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Під час спільного життя в останній рік між подружжям постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожен з подружжя має різні погляди на сімейне, спільне життя та ведення спільного господарства. Сторони втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Подальше спільне життя та збереження шлюбу стало неможливим. Шлюбні відносини припинились з вересня 2021 року. Ухвалою суду від 10.06.2022 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. 02.08.2022 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач визнає заявлені позовні вимоги та просить прийняти рішення про розірвання шлюбу, при цьому відповідач наголошує, що обставини, які призвели до розірвання шлюбу є іншими ніж ті, що викладені у позовній заяві. До Окружного суду м. Варшави відповідач також звернувся із позовом, зокрема щодо розірвання шлюбу. 16.03.2022 року відповідач довідався про наявність подружньої зради і саме це є істотною причиною розлучення. 26.03.2022 року позивачка несподівано покинула житло у Республіці Польща не попередивши відповідача та забрала дитину і відповідачу не відомо де вона проживає та який стан дитини. Позивачка чинить відповідачу перешкоди у спілкуванні з дитиною. На думку відповідача, позивачка незаконно перетнула кордон із дитиною без згоди батька. Позивачка вдається до підробки документів та викривлення фактів, що мають значення для правильного вирішення даної справи. Загалом відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу та просить врахувати його позицію, викладену у відзиві на позовну заяву. Позивачка та/або її представник в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи наявні клопотання сторони позивача про розгляду справи без участі позивачки та її представника, позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнала, не заперечує проти розірвання шлюбу, але наголошує на тому, що обставини, які призвели до розірвання шлюбу є іншими ніж викладені у позовній заяві. Так, у березні 2022 року відповідач дізнався про подружню зраду з боку позивачки, що і стало причиною розладу. Позивачка покинула територію Республіки Польща, не відомо де проживає і не дозволяє відповідачу спілкуватись з дитиною. Насправді подружні стосунки між сторонами припинились у березні 2022 року. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 18.09.2014 року сторони у справі уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1806, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Зі встановлених судом обставин справи та поданих сторонами матеріалів вбачається, що шлюбні відносини дійсно припинені, спільне господарство не ведеться, подружжя разом не проживає. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку про наявність дійсних причин, які є підставою для розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків і поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Ураховуючи, що до розгляду справи по суті відповідач у своєму відзиві на позовну заяву визнав позовні вимоги щодо розірвання шлюбу, у відповідності до положень ст. 142 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки 50% сплаченого останньою судового збору, а інші 50% мають бути повернуті позивачу з державного бюджету. Стосовно посилань сторони відповідача на те, що ним також пред`явлено позов у суді на території Республіки Польща, зокрема із вимогами про розірвання шлюбу, суд зазначає, що у відповідності до положень ст. 26 Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах (Договір ратифіковано Постановою ВР №3941-XII (3941-12) від 04.02.94) та ураховуючи, що місце проживання відповідача зареєстроване у встановленому законом порядку на території Дніпровського району м. Києва, саме Дніпровський районний суд м. Києва є компетентним судом для розгляду справи про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved