Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з вказаним позовом до акціонерного товариства «Ідея Банк» (далі - АТ «Ідея-Банк», Банк, відповідач), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, старший державний виконавець Казанківського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) Гацелюк Віта Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що постановою головного державного виконавця Казанківського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 03.10.2019 року відкрите виконавче провадження № 60211475 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М., вчинений 16 серпня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 666, про звернення стягнення на транспортний засіб марки ЗАЗ, модель ТF 698К, 2011 року випуску, номер кузова (шасі, рами) [NUMBER] , реєстраційний державний номер [NUMBER] , що належить на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу: [NUMBER] , виданого 07.03.2012 року Миколаївським відділом реєстраційно-екзаменаційногї роботи УДАІ УМВС позивачу [PERSON] , який на підставі договору застави транспортного засобу № 910.13613, посвідченого 11.04.2012 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Чорним І.О. за реєстровим № 2513 переданий в заставу ПАТ «Ідея Банк» та запропоновано за рахунок коштів, отриманих від реалізації автомобіля ЗАЗ, модель ТF 698К, державний номер [NUMBER] , задовольнити вимоги ПАТ «Ідея Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ «Ідея Банк» за період з 07.10.2015 року по 21.06.2016 року включно у розмірі 34922,99 грн. В обґрунтування позову вказує, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, внаслідок чого порушено її права та охоронювані законом інтереси. Зокрема, зазначає, що в порушення вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», приватний нотаріус вчинив оспорюваний виконавчий напис відносно заборгованості, яка не є безспірною. Також позивач звертає увагу, що укладений кредитний договір, на якому було вчинено оспорюваний виконавчий напис нотаріально не посвідчений. За таких обставин, з огляду на вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності доказів про безспірність заборгованості, а також вчинення виконавчого напису на нотаріально не посвідченому договорі. Таким чином виконавчий напис вчинено без доведеності безспірності вимог кредитора, за відсутності доказів отримання боржником письмової вимоги банку, реєстрації у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про стягнення на автомобіль. Зважаючи на\~викладене,\~позивач просить\~позов задовольнити\~та визнати\~таким,\~що не\~підлягає виконанню\~виконавчий напис\~№ 13721,\~вчинений приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Гуревічевим\~О.М.від 16.08.2016 року про звернення стягнення на заставне майно - автомобіль ЗАЗ, модель ТF 698К, державний номер [NUMBER] . Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 09.09.2022 року провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У відведений в ухвалі час, від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Крім того, вказаною ухвалою між іншого, було витребувано у відповідача та приватного нотаріуса документи, на підставі яких вчинявся виконавчий напис № 666від 16.08.2016 року. Позивач в судове засідання не прибув, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не прибув, про час, дату та місце судового засідання повідомлений вчасно та належним чином, правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Треті особи в судове засідання не прибули, про час, дату та місце судового засідання повідомлені вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Враховуючи неприбуття в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, не подав до суду відзив, а також за згодою позивача, суд з огляду на ст. ст. 280 - 281 ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до такого висновку. Згідно із\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено наступні обставини. Як вбачається з матеріалів справи, 07.03.2012 року між [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк» (АТ «Ідея Банк» утворилось внаслідок зміни найменування та типу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк». В свою чергу, ПАТ «Ідея Банк» виникло внаслідок зміни назви Публічного акціонерного товариства «Плюс Банк», до того -ВАТ «Плюс Банк». В тому числі, ВАТ «Плюс Банк» було правонаступником ВАТ АКБ «Прикарпаття», яке, в свою чергу, створено шляхом реорганізацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк розвитку лісової та деревообробної промисловості Прикарпаття «Прикрпатлісбанк»), було укладено кредитний договір № 910.13613. Відповідно до умов договору Банк надав позичальнику кредит в сумі 53758,76 грн. на строк 60 календарних місяців, на фінансування купівлі позичальником транспортного засобу - автомобіля марки ЗАЗ, модель ТF 698К, 2011 року випуску, номер кузова (шасі, рами) [NUMBER] та фінансування страхового платежу за страхування життя позичальника. У порядку забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором № 910.13613 від 07.03.2012 року, між [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк» укладено Договір застави транспортного засобу № 910.13613, посвідченого 11.04.2012 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Чорним І.О. за реєстровим № 2513, преметом якого є транспортний засіб марки ЗАЗ, модель ТF 698К, 2011 року випуску, номер кузова (шасі, рами) [NUMBER] , реєстраційний державний номер [NUMBER] , що належить на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу: [NUMBER] , виданого 07.03.2012 року Миколаївським відділом реєстраційно-екзаменаційногї роботи УДАІ УМВС [PERSON] , Судом встановлено, що 16.08.2016 року\~приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Гуревічовим О.М.\~вчинений виконавчий\~напис,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№ 666про звернення стягнення на транспортний засіб марки ЗАЗ, модель ТF 698К, 2011 року випуску, номер кузова (шасі, рами) [NUMBER] , реєстраційний державний номер [NUMBER] , що належить на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу: [NUMBER] , виданого 07.03.2012 року Миколаївським відділом реєстраційно-екзаменаційногї роботи УДАІ УМВС позивачу [PERSON] , який на підставі договору застави транспортного засобу № 910.13613, посвідченого 11.04.2012 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Чорним І.О. за реєстровим № 2513 передано в заставу ПАТ «Ідея Банк» та запропоновано за рахунок коштів, отриманих від реалізації автомобіля ЗАЗ, модель ТF 698К, державний номер [NUMBER] , задовольнити вимоги ПАТ «Ідея Банк» за період з 07.10.2015 року по 21.06.2016 року включно у розмірі: - 13159,50 грн. - основного боргу; - 6998,00 грн. - прострочений борг; - 3416,81 грн. - прострочені проценти; - 231,31 грн. - строкові проценти; - 4254,61грн. - пеня; - 1486,88 грн. - дебіторська заборгованість; - 5375,88 грн. - інші штрафні санкції; - 1300 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 36222,99 (тридцять шість тисяч двісті двадцять дві) грн. 99 коп. В подальшому, на підставі вказаного виконавчого напису, винесено постанову головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Кущ В.В. від 08.09.2016 про відкриття виконавчого провадження про звернення стягнення на заставне майно - транспортний засіб (ВП № 52136200). 14.09.2017 року було винесено постанову про повернення виконавчого документу - виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за № 666 від 16.08.2016 року, стягувачу. 02.10.2019 року представник відповідача АТ «Ідея Банк» звернувся до Казанківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про відкритя виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 666 від 16.08.2016 року. 03.10.2019 року постановою головного державного виконавця Казанківського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Головіном О.Ю. було відкрите виконавче провадження № 60211475 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М., вчиненого 16.08.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 666, про звернення стягнення на транспортний засіб - автомобіль марки ЗАЗ, модель ТF 698К, 2011 року випуску, реєстраційний державний номер [NUMBER] , що належить на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу: [NUMBER] , виданого 07.03.2012 року Миколаївським відділом реєстраційно-екзаменаційногї роботи УДАІ УМВС [PERSON] , який на підставі договору застави транспортного засобу № 910.13613, посвідченого 11.04.2012 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Чорним І.О. за реєстровим № 2513 та переданого в заставу «ПАТ «Ідея Банк». В подальшому, 11.11.2019 року в рамках відкритого виконавчого провадження, постановою головного державного виконавця Казанківського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області була винесена постанова про розшук майна боржника а 13.11.2019 року була винесена постанова про арешт майна боржника ( [PERSON] ). 09.12.2021 року старшим державним виконавцем Казанківського РВ ДВС у Баштанському районі Миколаївської області Південного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гацелюк В.В. винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувану виконавчого напису № 666, виданого 16.08.2016 року. Аналізуючи матеріали справи, суд виходить з наступного. Згідно зі\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Відповідно до\~статті 88 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому\~ст. 50 Закону України «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до\~статті 526 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України). Законом України № 1255-IV\~«Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (далі Закон № 1255-IV), визначено правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Пунктом 1 частини першої статті 21 Закону № 1255-IV до забезпечувальних обтяжень належить застава рухомого майна згідно з параграфом 6\~глави 49 ЦК України, що виникає на підставі договору. За змістом статті 22 Закону № 1255-IV, обтяження може забезпечувати виконання боржником дійсної існуючої вимоги або вимоги, яка може виникнути в майбутньому. За рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: 1) відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; 2) сплату процентів і неустойки; 3) сплату основної суми боргу; 4) відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов`язання або умов обтяження; 5) відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження. Згідно із частиною першою\~статті 589 ЦК України\~у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до частини першої\~статті 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом\~статті 20 Закону України «Про заставу»\~встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. У частині першій статті 23 Закону № 1255-IV у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин передбачено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Статтею 26 Закону № 1255-IV\~визначено позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, серед яких і реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. Згідно із частиною першою\~статті 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Отже, можливість звернення стягнення на предмет застави передбачена як загальним\~Законом України «Про нотаріат», так і спеціальним -\~Законом\~«Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». При цьому частинами першою, третьою\~статті 24 Закону № 1255-IV\~установлено порядок звернення стягнення на предмет застави. Зокрема, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави. Така вимога узгоджується з частиною першою\~статті 27 Закону № 1255-IV, згідно з якою обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний\~\~надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Тобто, законодавець визначив, що для звернення стягнення на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника та зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Вказані вимоги є імперативними і не виконуються на розсуд стягувача. У\~статті 27 Закону № 1255-IV\~передбачені вимоги до повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Це повідомлення повинне містити таку інформацію: 1) зміст порушення, вчиненого боржником;\~\~ 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов`язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Згідно зі\~статтею 28 Закону № 1255-IV\~якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов`язання боржника, виконання якого забезпечене\~\~обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов`язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов`язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими\~статтею 8 цього Закону. Закон № 1255-IV\~пов`язує подальші дії стягувача не лише з виконанням чи невиконанням боржником вимоги усунути порушення зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу, але й установлює відповідний строк для такого виконання - протягом 30 днів, та пов`язує початок спливу цього строку з моментом реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а отже, і подальших дій зі звернення стягнення на предмет застави. Тобто ухилення від надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а також недотримання 30-денного строку з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження вважаються порушеннями, які унеможливлюють вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави. Отже, неподання стягувачем на вимогу нотаріуса на стадії підготовки до вчинення нотаріального провадження доказів реєстрації у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет застави є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії на підставі пункту 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», а невчинення нотаріусом дій щодо вжиття заходів щодо витребування від обтяжувача згаданої інформації та документів на її підтвердження і, як наслідок, вчинення виконавчого напису без таких документів свідчить про незаконність нотаріальної дії як виконаної без усіх необхідних даних. Порядок ведення Реєстру та внесення відомостей до нього врегульовано\~статтею 42 Закону № 1255-IV, згідно з якою держателем Реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. До Реєстру вносяться, зокрема, відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Частиною четвертою\~статті 43 Закону № 1255-IV\~визначено, що відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі\~статтею 24 цього Закону\~реєструються держателем або реєстратором Реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження. Порядок ведення Реєстру затверджено\~постановою Кабінету Міністрів Українивід 05 липня 2004 року № 830\~(далі - Порядок № 830). Пунктом 4 Порядку № 830 визначено, що державна реєстрація відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження проводиться шляхом внесення до Реєстру запису. У пункті 5 Порядку № 830 передбачено, що державна реєстрація приватних обтяжень рухомого майна проводиться будь-яким нотаріусом або його помічником, які відповідно до законодавства отримали ідентифікатор доступу до Реєстру, а також адміністратором Реєстру та його філіями на підставі відповідного договору. А у пункті 6 цього Порядку вказано, що заяву про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження (далі - заява) у паперовій формі підписує обтяжувач, справжність підпису якого нотаріально засвідчується (крім випадків подання заяви щодо публічних обтяжень та випадків подання заяви нотаріусу, яким безпосередньо вчинено дію, спрямовану на виникнення, зміну, припинення обтяження, а також на звернення стягнення на предмет обтяження). Процедуру вчинення виконавчого напису врегульовано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому\~наказом\~\~ Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~(далі -\~\~Порядок № 296/5). Для вчинення виконавчого напису стягувачем\~\~ або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява (підпункт 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5), а нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, передбачені Переліком № 1172, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (стаття 88 Закону України «Про нотаріат», підпункти 3.1, 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5). Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку № 1172, а якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус має право витребувати їх у стягувача, а якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в цьому Переліку, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи (підпункт 2.2 пункту 2 та підпункт 3.6 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5). Разом з тим, відсутність у\~Законі України «Про нотаріат»\~та в Порядку № 296/5 вимоги до нотаріуса провести перевірку дотримання стягувачем норм спеціального\~Закону № 1255-IV\~щодо реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження та спливу тридцятиденного строку з моменту реєстрації не свідчить про можливість невиконання нотаріусом цих вимог, оскільки в разі розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовими актами перевага надається спеціальному, якщо його скасовано виданим пізніше загальним актом. Тобто, в цьому випадку необхідно дотримуватися вимог\~Закону № 1255-IV. Відтак, звернення стягнення на предмет застави пов`язується саме з реєстрацією у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження та сплив тридцятиденного строку для добровільного виконання боржником свого зобов`язання. Встановлення нотаріусом на стадії відкриття нотаріального провадження, що заява стягувача не містить такої інформації або стягувач не надав необхідних документів, що підтверджують зазначені обставини, перешкоджає вчиненню нотаріусом виконавчого напису. За такого, в порушення вимог ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»,\~доказів реєстрації у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет застави (автомобіль) відповідач не надав. Позивачем також не надано доказів, що серед документів, які були подані нотаріусу та на підставі яких було вчинено оскаржуваний виконавчий напис, були присутні докази (витяг) з Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет застави. В матеріалах справи взагалі відсутні належні докази реєстрації у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на автомобіль Позивача, не надані такі докази також третьою особою - нотаріусом. У зв`язку з викладеним суд вважає, що факт недотримання стягувачем положень частини третьої статті\~24, частини першої статті\~27 Закону № 1255-IV\~і нездійснення ним до вчинення виконавчого напису реєстрації у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження або ненадання такого доказу нотаріусу для вчинення виконавчого напису, є достатньою правовою підставою для визнання за рішенням суду виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Такий правовий висновок зроблено в постанові від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц (провадження №14-83цс18) Великою Палатою Верховного Суду, яка відповідно достатті 263\~ЦПК України підлягає урахуванню судом, де серед іншого зазначено, що факт недотримання стягувачем положень частини третьої статті\~24\~та частини першою статті 27 Закону № 1255-IV\~і нездійснення ним до вчинення виконавчого напису реєстрації у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження є достатньою правовою підставою для визнання за рішенням суду виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Також, суд відмічає, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.\~\~Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліку документів за якими стягнення проводиться у безспірному порядку. Однак само по собі подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Суд зазначає, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, і беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, ст.ст.\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~\~вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Боржник так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. \~Згідно з п. 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року\~в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до п. 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, нотаріусу, окрім іншого, повинні бути надані оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання. З тексту оспорюваного виконавчого напису № 96 від 01.12.2015 року судом встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~та пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Відповідно п. 1 Переліку (із змінами внесеними\~Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1\~цього переліку), подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідачем АТ «Ідея Банк» на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, не надано доказів, які підтверджують виникнення зобов`язання за кредитним договором, в тому числі в частині правомірності нарахування процентів як строкових, так і прострочених (про що заявлено у виконавчому написі), дебіторської заборгованості а також комісії, пені та інших штрафних санкцій, та доказів безпірності його заборгованості перед відповідачем. Доказів того, що при вчиненні оспорюємого напису нотаріус отримував від Банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки тощо), відповідачем не надано, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми процентів, зазначені у написі, є безспірними. Крім того, як убачається з позовної заяви, позивач також оспорює обставини щодо направлення йому та отримання безпосередньо ним повідомлення про дострокове повернення кредиту та попередження про звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до пункту 106 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище. На бланку повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою "Вручити особисто", внутрішнього рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" одержувач розписується та зазначає прізвище. З огляду на це суд звертає увагу, що відповідно до матеріалів справи, не вбачається того факту, що позивачу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] було надіслано вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань із застереженням про вчинення виконавчого напису нотаріуса, у разі невиконання вимог, та довідку-розрахунок заборгованості за кредитним договором від 07.03.2012 року та відсутні належні та допустимі докази їх отримання позивачем [PERSON] . Враховуючи викладене, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, з урахуванням балансу інтересів сторін, меж дозволеного втручання, вирішуючи позови у межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до частини 1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Оскільки при зверненні до суду із вказаним позовом [PERSON] сплачено суму судового збору в розмірі 992,40 грн. а суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на його користь вказаної суми судового збору. На підставі ст. ст.\~87, 88 Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved