Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 17.05.2006 у розмірі 21044,00 грн. станом на 03.12.2020. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.05.2006 між банком та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Позивач зазначив, що за умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 3200 грн., який в подальшому збільшився до 6200 грн. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг. Однак в порушення вимог закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав повністю, у зв`язку з чим банк має право вимагати повернення всієї суми кредиту. Станом на 03.12.2020відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 21044,00грн., яка складається з: 17319,60грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 3724,40 грн. - заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк суду не надала. Про розгляд справи повідомлялася належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки зареєстроване місце проживання відповідача невідоме. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 17.05.2006 між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», укладено кредитний договір з [PERSON] , згідно з умовами якого остання отримала кредит шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку», згідно з умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 3200 грн., який в подальшому збільшився до 6200 грн. Термін дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. 14.06.2018 відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з ПАТ КБ «Приватбанк» на АТ КБ «Приватбанк». Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до заяви позичальника, яка підписана [PERSON] , сторони погодили суму кредитного ліміту у розмірі 3200 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 відсотків річних, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 84 відсотків річних, тобто 7 відсотків на місяць, строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість. З наданого\~позивачем розрахунку\~заборгованості за\~договором № б/н від 17.05.2006, укладеного між «Приватбанком» та [PERSON] , станом на 03.12.2020 вбачається, що за відповідачем рахується заборгованість в сумі 21044,00грн., яка складається з: 17319,60грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 3724,40 грн. - заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст.625. Відповідно до частин першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються статтею 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами (частина перша статті 536 ЦК України). Згідно з пунктом першим частини першої статті 530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З довідки про надані [PERSON] кредитні картки слідує, що кредитна картка № [NUMBER] відкрита 08.07.2016 і має термін дії до грудня 2019 року (а.с.29). Верховний Суд України у постанові від 22.10.2014 у справі №127цс14 висловив правовий висновок про те, що строк дії картки є кінцевим терміном кредитування. Отже, на час звернення позивача до суду із позовом термін дії картки закінчився, тому є всі підстави вважати, що [PERSON] прострочила виконання грошового зобов`язання. З огляду на наведені вище правові норми та встановлені обставини у справі, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги банку підлягають задоволенню та стягненню підлягає заборгованість станом на 03.12.2020 в сумі 21044,00грн., яка складається з: 17319,60грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 3724,40 грн. - заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст.625. Також відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2270 грн. понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved