Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява РА ЗМР по Комунарському району як орган опіки та піклування до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Комунальна установа «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко», про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовної заяви зазначено наступне. На профілактичному обліку служби управління у справах дітей Запорізької міської ради перебуває малолітня - [PERSON] [INFO] . Підставою для взяття на облік є проживання дитини в сім`ї, в якій батьками [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов`язків. У березні 2020 року до служби у справах дітей Запорізької міської ради надійшла заява [PERSON] про тимчасове влаштування малолітньої дитини [PERSON] [INFO] до КУ «ЗОСБД «Сонечко» на повне державне забезпечення, у зв`язку з тим, що їй немає куди забирати дитину. З батьком дитини [PERSON] вона розлучена (свідоцтво про розрвання шлюбу [NUMBER] видане Комунарський районним у місті Запоріжжі ВДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 14.01.2020 р.) Мати дитини зверталась 09 жовтня 2020 року з заявою про продовження строку перебування дитини в державному закладі, після цього мати жодного разу до органу опіки та піклування або відділу служби у справах дітей з приводу повернення дитини на виховання у родину не зверталась. Батько [PERSON] , до органу опіки та піклування або відділу служби у справах дітей з приводу повернення дитини на виховання не звертався. З пояснень матері встановлено, що він виїхав до Грузії. У зв`язку з цим позивач просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , та стягнути аліменти на утримання малолітньої [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20 липня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття з кожного з батьків. Відзив на позовну заяву не надходив Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 09 серпня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 10 серпня 2022 року ухвалою суду підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. У судове засідання представник позивача, повідомлена своєчасна та належним чином, не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , повідомлені своєчасно та належним чином, у судові засідання на 07 жовтня 2021 року, 26 листопада 2021 року, 22 лютого 2022 року, 25 березня 2022 року, 02 червня 2022 року, 10 серпня 2022 року, на 03 жовтня 2022 року та на 12 жовтня 2022 року не з`явилася, причини її неявки суду не відомі. Третя особа КУ «ЗОСБД «Сонечко», повідомлена своєчасно та належним чином, у судове засідання свого представника не направили, причини його не явки суду не відомі. Оскільки суд не має відомостей про причини неявки відповідачів, повідомленого належним чином, враховуючи відсутність відзиву, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути справу заочно, та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Установлені судом фактичні обставини справи У свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , батьками вказані [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] від 14 січня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. На підставі листа Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради № 01-17/638 від 26 березня 2020 року [PERSON] було влаштовано до КУ «ЗОСБД «Сонечко» де вона перебуває донині, на повному державному забезпеченні. Відповідно акту обстеження умов проживання від 25.05.2021 року відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради спеціалістам потрапити до помешкання не вдалося у доступі було відмовлено. Відповідно до висновку Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради № 1334/01-37/1903 від 03.10.2022 року. За період перебування малолітньої [PERSON] в державному закладі мати [PERSON] зверталась до служби 09.10.2022 року із заявою про продовження терміну перебування дитини на вихованні в державному закладі. З цього часу жодного разу мати не зверталась до служби з приводу повернення дитини на виховання. Батько [PERSON] до органу опіки та піклування або відділу служби у справах дітей з приводу повернення дитини на виховання не звертався. За висновком Районної адміністрації ЗМР по Комунарському району як органу опіки та піклування від 03 жовтня 2022 року, останні вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Позиція суду та нормативно - правове обгрунтування Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». В статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» вказано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На підставі викладеного, проаналізувавши всі докази в їх сукупності, оскільки [PERSON] та [PERSON] нехтують своїми батьківськими обов`язками: не приймають участі у вихованні дитини, не забезпечує доньці достатній життєвий рівень, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, його навчання, підготовку до самостійного життя; не забезпечує всебічний розвиток доньки, як особистості, суд вважає, що вимоги про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Згідно зі ч. 6 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Оскільки у свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , місцем реєстрації вказано Комунарський відділ реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, то копію рішення, після набрання ним законної сили, необхідно направити до вказаного відділу. Щодо вирішення питання про стягнення аліментів, суд приходить до наступного. Частиною 3 ст. 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Оскільки мати дитини участі в утримання доньки не приймає, дитина проживає в КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко», то суд вважає достатнім стягнення аліментів з [PERSON] на користь КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки батько дитини участі в утримання доньки не приймає, дитина проживає в КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко», то суд вважає достатнім стягнення аліментів з [PERSON] на користь КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Встановлено, що позов було подано позивачем до суду 20 липня 2021 року. На підставі ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Враховуючи, що позов задоволено, то з відповідачів на користь позивача відповідного до ч. 1 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути сплачений при подачі позовної заяви судовий збір.

Outcome: approved