Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом та з урахуванням уточнень від 21.01.2022 (а.с. 81-83) просить визнати за ним право власності порядку спадкування за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що [INFO] померла його матір [PERSON] . Після смерті матері залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Спадщину відкриту після смерті матері позивач прийняв шляхом звернення із заявою до приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Карташової Т.М. При оформленні спадкових прав було з`ясовано, що право власності на спадковий будинок не було оформлено та зареєстровано належним чином, тому нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. На теперішній час він не має можливості отримати правовстановлюючий документ та зареєструвати право власності на ім`я померлої матері. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився. 10.10.2022 через канцелярію суду позивачем подано заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. \~ \~ \~ \~Представник відповідача, територіальної громади в особі Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, у судове засідання не з`явився. 12.07.2022 до суду надійшла заява представника відповідача про розгляд справи без його участі. У даній заяві представник відповідача просить задовольнити позов у повному обсязі. Третя особа, приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Карташова Т.М., у заяві від 15.09.2022 просила розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Як видно зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 27.07.2021 Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), [PERSON] померла [INFO] , про що складено актовий запис № 02. За змістом посвідки про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00031827659 від 27.07.2021, після реєстрації шлюбу з [PERSON] [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно довідки Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 02-12/242 від 03.08.2021 [PERSON] була зареєстрована по день смерті за адресою: [ADDRESS] , разом із нею були зареєстровані та проживали: син [PERSON] ; онук [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 309141137 від 07.09.2022, відомості щодо житлового будинку [ADDRESS] у реєстрах відсутні. Разом із тим, згідно записів в погосподарських книгах з 1980 року до часу смерті головою домогосподарства [ADDRESS] , значилась [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 162 від 15.12.2017 житловому будинку [ADDRESS] змінено адресу на наступну: [ADDRESS] . Наразі головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , значиться [PERSON] . У відповідності до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , житловий будинок побудований у 1946 році, самовільних побудов немає. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З копії спадкової справи видно, що [PERSON] залишила заповіт від 31.10.1986, яким заповіла [PERSON] житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Від прийняття спадщини за заповітом [PERSON] відмовився, але прийняв спадщину після смерті матері у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України за законом. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, наразі немає. Постановою приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Карташової Т.М. № 706/02-31 від 19.07.2021 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] . Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затв. заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. 05.08.1992 вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва об`єктів. Тобто до 05.08.1992 не передбачалась процедура введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992, при набутті права власності на такі об`єкти. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Матеріали справи містять технічний паспорт за змістом якого за адресою: [ADDRESS] , знаходиться закінчений будівництвом житловий будинок загальною площею 62,4 кв.м, рік побудови 1946. Відповідно до ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.2005, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Системно проаналізувавши докази у справі суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] успадкував житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] . Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Оскільки у позасудовому порядку у позивача відсутня можливість отримати свідоцтво про право на спадщину на спірний житловий будинок, суд приходить до остаточного висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved