Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.02.2022 року вироком Коломийського міськрайонного суду відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. Так, 01.01.2022 року близько 05:00 год. [PERSON] , перебуваючи неподалік кафе-бару "Дві сестри", що в с. Кіданч Коломийського району Івано-Франківської області, в ході спілкування з позивачем, вчинив словесний конфлікт з останнім. У ході даного конфлікту відповідач умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання щодо здоров`я потерпілого, наніс удари кулаками правої руки в обличчя позивача, від яких останній, втративши рівновагу, впав на землю. Внаслідок умисних дій відповідача позивачу спричинено тілесне ушкодження у вигляді перелому кісток спинки носа, без зміщення відломків, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та посттравматичний перидотит 11 зуба. Позивач змушений був звернутися до КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР та пройти курс лікування, що підтверджується випискою № 34 від 10.01.2022 року. Крім того, він звертався до лицевого хірурга та стоматолога через сильні болі, які не припинялися. За призначенням лікаря, під час лікування позивачем витрачено 2 160 грн. Крім того, в результаті вчинення відповідачем протиправних дій, позивачу заподіяні фізичний біль та страждання, впродовж тривалого часу йому довелося перебувати на лікуванні в період різдвяних та новорічних свят, звертатися до лікаря для лікування зуба, він неодноразово був змушений з`являтись на слідчі дії та витрачати свій час, а проблеми з кістками носа продовжують турбувати і надалі, йому важко дихати, він не міг приступити до навчання за кордоном за станом здоров`я. Тому позивач просив стягнути з відповідача на його користь 2 160 грн. майнової шкоди, 60000 грн. відшкодування моральної шкоди, а також понесені судові витрати. 10.05.2022 року представник відповідача, адвокат Тарасенко В.С. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказано, що в останній позивачем ставиться питання про стягнення з відповідача 2 160 грн. майнової шкоди, які позивач змушений був витратити у зв`язку із лікуванням посттравматичного перидотиту 11 зуба. При цьому, в якості обґрунтування понесених ним витрат долучає 5 квитанцій на загальну суму 2 106 грн. Твердження позивача про те, що внаслідок вчинення [PERSON] кримінального правопорушення йому спричинено легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та посттравматичний перидотит 11 зуба, не відповідають дійсності та належним чином не підтверджені документально. У вироку Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.02.2022 року не міститься жодних відомостей про заподіяння позивачеві ні безпосередньо, ні опосередковано тілесних ушкоджень у виді посттравматичного перидотиту 11 зуба, а також не вбачається наявність причинного зв`язку між діями відповідача та наявністю шкоди у вигляді посттравматичного перидотиту 11 зуба, заподіяного позивачу. Також, відповідно до вищевказаного вироку, який набрав законної сили та ніким не оскаржувався, потерпілий склав письму заяву, у якій висловив свою згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами. Крім того, до позовної заяви не долучено жодних медичних документів, які б підтверджували відповідність наданих позивачу медичних послуг та придбаних ним медичних препаратів конкретним призначенням лікуючого лікаря. Таким чином, вимоги позовної заяви в частині стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Що стосується заявлених вимог в частині стягнення моральної шкоди звертає увагу, що позивач, який оцінив завдану йому моральну шкоду в розмірі 60 000 грн., не обґрунтував та не довів належними доказами факт заподіяння йому такої шкоди у визначеному розмірі. Зокрема, до позовної заяви не долучено будь-яких письмових доказів, в тому числі, висновків експертів, які б підтверджували заявлений позивачем розмір моральної шкоди, а сам лише факт звернення позивача до лікаря з метою лікування зубів, не може слугувати підставою стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки факт спричинення тілесних ушкоджень у вигляді посттравматичного перидотиту 11 зуба не знайшов свого відображення у вироку суду. Не долучено також доказів навчання позивача за кордоном. Слід також врахувати невідповідність суми заявлених позовних вимог в частині моральної шкоди ступеню тяжкості кримінального правопорушення та реально заподіяних тілесних ушкоджень позивачу, а саме останньому заподіяно одне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а безпосередньому моменту нанесення таких ушкоджень передував словесний конфлікт, учасником якого, крім сторін, була ще одна особа, яка також приймала участь в бійці на стороні позивача, що суттєво впливає на розмір моральної шкоди. Тому відповідач позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди визнає частково, а саме в розмірі 3 000 грн., а в іншій частині позовні вимоги вважає необґрунтованими. Крім того, відповідач заперечує щодо заявленого позивачем розміру судових витрат на правничу допомогу, оскільки позовна заява та додатки до неї оформлені особисто позивачем, а до позову не долучено документів, які б свідчили про участь в даній справі представника, який би надавав правничу допомогу позивачу, а також доказів щодо обсягу наданих послуг та виконаних робіт, їх детального опису та вартості. 01.06.2022 року позивач подав до суду відповідь на відзив, зміст якого аналогічний змісту позовної заяви, в якому також вказано, що він змушений був звернутися до КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР та пройти курс лікування, що підтверджується випискою № 34 від 10.01.2022 року, згідно з якою в нього були скарги на біль та деформацію носа, слабкість та дискомфорт, головний біль, відчуття оніміння зубів. Він звертався до лицевого хірурга та стоматолога, і тільки після лікування, за яке ним сплачено 2 106 грн., та знеболення зуба йому стало краще. Крім того, 05.01.2022 року проведено лікування кореневого каналу, в результаті якого виявлено некроз кореневого каналу, що потягнуло за собою екстракцію пульпи з наступною процедурою обтюрацією каналу. Отже, встановлено безпосередній причинний зв`язок між діями відповідача, а саме спричиненням тілесних ушкоджень, його вина, що потягнуло за собою лікування позивача у вказаній лікарні. На підтвердження навчання в приватному технікумі готельної справи в м. Замостя, Республіка Польща, надав відповідну довідку. Тому просить стягнути з відповідача на його користь 2 106 грн. майнової шкоди, 60 000 грн. відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати, які складаються із 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Позивач в судове засідання не з`явився. Його представник, адвокат Гринів Я.В. в судовому позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить ці вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Його представник, адвокат Тарасенко В.С. позовні вимоги визнав частково, з підстав, вказаних у відзиві на позов. Крім того, зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи та не відповідають обсягу робіт, виконаних адвокатом, тому вважає, що витрати слід залишити за кожною зі сторін, яка їх понесла. Суд, заслухавши пояснення вказаних учасників, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 01.01.2022 року близько 05:00 год. [PERSON] , перебуваючи неподалік кафе-бару "Дві сестри", що в с. Кіданч Коломийського району Івано-Франківської області, в ході спілкування з [PERSON] , з яким попередньо перебував в неприязних стосунках, вчинив словесний конфлікт з останнім. У ході даного конфлікту [PERSON] умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання щодо здоров`я потерпілого, наніс один удар кулаком правої руки в обличчя [PERSON] , від якого останній, втративши рівновагу, впав на землю. Внаслідок умисних дій [PERSON] потерпілому [PERSON] спричинено тілесне ушкодження у вигляді перелому кісток спинки носа, без зміщення відломків, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.02.2022 року (справа № 346/546/22) [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 850 грн. ( а.с. 6-8 ). Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до виписки № 34 [PERSON] з 01.01.2022 року по 10.01.2022 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Коломийська ЦРЛ» з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, перелом кісток носа, посттравматичний перидотит 11 зуба, в період якого йому було призначено медичні препарати: магнезія, диклофенак, цефтріаксон (а.с. 9). Позивачем також долучено до позову копію інформації, датованої 05.01.2022 року, лікаря-стоматолога [PERSON] , згідно з якою [PERSON] встановлено діагноз: посттравматичний перидотит 11 зуба, рекомендовано та проведено терапевтичне лікування (а.с. 10). Згідно з описом лікаря [PERSON] від 19.05.2022 року, на якому також наявна печатка лікаря-стоматолога [PERSON] , до нього звернувся [PERSON] зі скаргою на біль в ділянці 11 зуба; 05.01.2022 року проведено лікування кореневого каналу, в результаті якого виявлено некроз пульпи кореневого каналу, що потягло за собою екстракцію пульпи з наступною процедурою обтюрацією каналу гарячою гутаперчею і реставрацією 11 зуба (а.с. 51 ). Відповідно до даних довідки, виданої дирекцією І приватного технікуму готельної справи в м. Замості, переклад якої на українську мову проведено нотаріальним перекладачем В. Осадчуком, [PERSON] , [INFO] , є учнем другого класу вказаної школи в шкільному 2021/2022 році; форма навчання денна; кількість годин навчання щотижнево - 38; навчальний рік триває з 01.09.2021 року по 31.08.2022 року (а.с. 52, 53). Згідно із наданими стороною позивача фіскальними чеками (а.с.11) позивачем витрачено на лікування 2 106 грн. Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.8, 9 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За змістом частин першої-другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, а позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до частин 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З аналізу наведених вимог закону можна дійти висновку про те, що позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій відповідача, так і докази спричинення йому майнової шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями заподіювача та спричиненою шкодою. Отже, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження майнової шкоди у визначеному ним розмірі. Так, в результаті вчинення вказаного проступку позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 01.01.2022 року по 10.01.2022 року, що підтверджується відповідною випискою, з якої вбачається, що йому проводились медичні дослідження та призначалась лікарські препарати, а саме: магнезія, диклофенак, цефтріаксон. Однак, долученими чеками придбання ліків не підтверджено лікарським призначенням. Зокрема, ним долучено чек на придбання "Німесил САШЕ", та "Пістинська, 0,5" на загальну суму 36 грн. Інші чеки, видані ФОП " [PERSON] " "Стоматологічний кабінет", містять лише суму оплати із зазначенням «Пломбування кореневого каналу», «Повна СТ зубів верхніх», «Пломбування зуба фотополімером», «Пломбування кореневого каналу», тобто вказані витрати позивач поніс в процесі лікування зуба в лікаря-стоматолога, при цьому доказів про причетність відповідача до цієї травми ним не надано. Жодних відомостей про заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень у виді посттравматичного перидотиту 11 зуба у вищевказаному вироку немає. Отже, стороною позивача не доведено факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги в цій частині, зокрема, умови та підстави покладення цивільної відповідальності, а саме: протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між цими діями та спричиненою позивачу шкоди у виді посттравматичного перидотиту 11 зуба, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тому в задоволенні позову в частині стягнення майнової шкоди слід відмовити. Що стосується позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 60 000 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ч. 1, п.2, 3 ч.2, ч. 3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди як майнової, так і моральної є безпосереднім наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. За своїм характером ці зобов`язання належать до недоговірних, тобто вони виникають поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин. Положення ст. 1167 ЦК України містять загальні підстави для відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями, складовими елементами яких є: шкода, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вина заподіювача шкоди. Перераховані підстави для деліктних зобов`язань є обов`язковими. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду. Суд вважає доведеними обставинами, що відповідач завдав позивачу шкоди, його дії були протиправними та винними, а також існує причинний зв`язок між ними. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди позивачу суд враховує характер правопорушення, глибину його душевних страждань, ступінь вини відповідача, оскільки внаслідок вчинення злочину позивач переніс стрес, знаходився на лікуванні, змушений був змінити спосіб життя та повсякденну поведінку. Тому, враховуючи вимоги розумності та справедливості, а також часткове визнання стороною відповідача позовних вимог в цій частині, суд вважає, що розмір відшкодування завданої позивачу моральної шкоди слід визначити в сумі 3 500 грн. Судом встановлено, що позивачем понесено судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 992,40 грн., що стверджується відповідною квитанцією (а.с.15). Згідно з ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом задоволено позов у розмірі 3 500 грн. (моральна шкода), що становить 5,8% від заявлених вимог в розмірі 60 000 грн., то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви за вказану вимогу в розмірі 57,56 грн. Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн., суд виходить з наступного. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з вимогами ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. Представник відповідача заперечив щодо задоволення позовних вимог в частині витрат на правничу допомогу, вважаючи їх не співмірними зі складністю справи та обсягом наданих робіт. Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі, і факт надання правової допомоги підтверджено ордером на надання правової допомоги, договором про надання правничої допомоги, копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, даними акту приймання-передачі та квитанції № 356524 від 24.05.2022 (а.с. 18, 38, 49, 50). Адвокат в судовому засіданні участь приймала лише один раз, а тому суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є не співмірним зі складністю справи, обсягом фактично наданих адвокатом послуг та виконаних робіт в даній справі, розміром позовних вимог, а також за обставин часткового задоволення позову, тому на підставі ч. 5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до 2 000 грн. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі наведеного, ст.ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1177, 1192 ЦК України та,

Outcome: partial