Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

[PERSON] у травні 2021 року звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення, яким встановити порядок користування двокімнатною квартирою [ADDRESS] , посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 25.07.1994 року та з БТІ від 23.04.2012 року, вказана вище квартира, де позивач зареєстрований і проживає до теперішнього часу, належала йому та [PERSON] (матері [PERSON] ) по 1/2 частини кожному. [INFO] [PERSON] померла і після її смерті, дочка [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.05.2012 року прийняла спадщину. Відповідно до заповіту від 18.10.2013 року, [PERSON] , все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповіла своїй доньці [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] померла і після її смерті відкрилася спадщина. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.04.2018 року , визнано за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Таким чином, співвласниками двокімнатної квартири, загальною площею 44,1 кв.м., житловою площею 29,6 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , є позивач та неповнолітня [PERSON] , по 1/2 частини за кожним і їхні права зареєстровані у встановленому законом порядку. В квітні 2021 року за адресою проживання позивача прибув опікун неповнолітньої [PERSON] - [PERSON] і намагається чинити позивачу перешкоди у користуванні квартирою. А тому позивач позбавлений можливості використовувати спільне житло без встановлення конкретного порядку користування і просить суд встановити конкретний порядок користування квартирою кожним з її співвласників, з метою припинення режиму загального користування спільним майном. Ухвалою суду від 17.05.2021 року відкрито провадження по даній справі та призначено справу до підготовчого засідання(ас.31). 22.06.2021 року до суду надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім"ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення, при цьому згідно пояснень, основний позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою відповідач по основному позову [PERSON] визнав та не заперечував проти його задоволення (ас.40-42). Ухвалою суду від 25.10.2022 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім"ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення прийнято до розгляду з основним позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою та закрито підготовче провадження по справі(ас.60). В судове засідання позивач [PERSON] не з"явився, надіслав на адресу суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність та задовольнити його позов, а в зустрічному відмовити(ас.75). В судове засідання відповідач [PERSON] не з"явився, надіслав на адресу суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність та задовольнити його позов, при цьому не заперечував проти задоволення основного позову (ас.58). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 25.07.1994 року та з БТІ від 23.04.2012 року, вказана вище квартира належалана праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] (матері [PERSON] ) по 1/2 частини кожному (ас.16). Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] померла і після її смерті, дочка [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.05.2012 року прийняла спадщину. Судом встановлено, що відповідно до заповіту від 18.10.2013 року, [PERSON] , все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповіла своїй доньці [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] померла і після її смерті відкрилася спадщина. Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.04.2018 року , визнано за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] (ас.19). Сторони визнають, що їхні частки у праві власності на квартиру є рівними: кожному належить 1\\2 частка. Спірна двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , складається за загальною площею 44,1 кв.м, житловою площею 29,6 кв. м. та не заперечують проти встановлення порядоку користування зазначеною вище квартирою , наступним чином: виділити в користування [PERSON] , [INFO] , житлову кімнату №2, площею 15,3 кв.м.; виділити в користування [PERSON] , [INFO] , житлову кімнату №1, площею 14,3 кв.м.; у спільному користуванні залишити коридор площею 4,5 кв.м., кухню площею 7,0 кв.м., ванну кімнату, площею 2,0 кв.м., вбиральню площею 1,0 кв.м. Судом встановлено, що між сторонами склалися неприязливі стосунки, в зв"язку з чим [PERSON] в травні 2021 року звертався до Святошинського УП ГУНП в м. Києві із заявою про кримінальне правопорушення, яке полягало в тому, що [PERSON] самовільно змінив замки в спірній квартирі та вчиняє дії. які порушують недоторканність житла малолітньої [PERSON] (ас.51) Дослідивши надані сторонами докази і наведені доводи, суд дійшов до наступного. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено і в статті 41 Конституції України, в якій гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом. Непорушність права власності закріплено і в статті 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном. Згідно частин першої, третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з вимогами ст.358 ЦК України - право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння і користування майном, що є їхню спільною часткової власністю. Спосіб вираження такої згоди в законі не закріплено. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених в постанові Пленуму ВСУ від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані житлові та інші приміщення з самостійними входами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Оскільки у даному випадку сторони визнають, що їхні частки у праві власності на квартиру є рівними, кожному із сторін належить по 1\\2 частці спірної квартири та не заперечують проти встановлення порядку користування зазначеною вище квартирою , наступним чином: виділити в користування [PERSON] , [INFO] , житлову кімнату №2, площею 15,3 кв.м.; виділити в користування [PERSON] , [INFO] , житлову кімнату №1, площею 14,3 кв.м.; у спільному користуванні залишити коридор площею 4,5 кв.м., кухню площею 7,0 кв.м., ванну кімнату, площею 2,0 кв.м., вбиральню площею 1,0 кв.м.,, тому суд приходить до висновку про задоволення основного позову. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Вимоги [PERSON] про вселення в квартиру і усунення перешкоди в користуванні спірною квартирою є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved