Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою в якій просить збільшити розмір та змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача на її користь на підставі рішення Тячівського районного суду від 22.01.2019 року на утримання синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та стягувати з [PERSON] по Ѕ частині з усіх видів заробітку, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця. Посилається на те, що відповідач припинив матеріально забезпечувати дітей, допомагати їй у веденні господарства та залишив усі обов`язки по утримуванню сім`ї на неї. Сума аліментів визначена рішенням суду по 1100 грн на дитину не достатня для мінімального забезпечення дітей та їх належного утримання. З часу ухвалення рішення суду розмір витрат на утримання дітей значно зріс. Всі необхідні речі для синів вона купує самостійно. Просить справу розглянути в її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Тячівського районного суду від 22.01.2019 з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти в розмірі по 1100 гривень на кожну дитину щомісячно. Згідно із ст. 8 ч. 1 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Із приписів статті 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. За правилами ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому, зміна розміру аліментів може бути у вигляді зміни способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки) (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13). Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у Законі "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Суд вважає, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів сталася значна зміна цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, що є загальновідомою обставиною і не потребує доказування, тому є підстави для часткового задоволення позову. З приписів Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" убачається, що з 1 липня 2022 року для дітей віком від 6-ти до 18-ти років встановлено прожитковий мінімум у розмірі 2744 гривні. На час ухвалення судом рішення, 22.01.2019, прожитковий мінімум для дітей віком до 18-ти років становив 2027 гривень. Суд також враховує, що середня заробітна плата в Україні у січні 2019 року становила 9223 грн, а по Закарпатській області - 8109 гривень. На даний час середня заробітна плата по Україні становить 14577 грн, а по Закарпатській області - 12115 гривень. Мінімальна заробітна плата у січні 2019 року складала 4173 гривні, а на даний час - 6700 гривень. Разом з тим, позивачкою до матеріалів справи не долучено доказів, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання синів по Ѕ частині з усіх видів заробітку, доказів того, що аліменти саме в такій частці заробітку відповідача є необхідними для забезпечення дітям належних умов проживання та їхнього розвитку та відповідно, доказів розміру цього заробітку. Відповідач у судове засідання не з`явився, не надіслав до суду відзиву чи будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача . За таких обставин,

Outcome: partial