Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

Позиція позивачки та заперечення відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Позивачка звернулася до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування позову зазначає, що починаючи з 1997 року позивачка та відповідач стали проживати однією сім`єю та вести спільне господарство у м. Севастополь, займались спільною підприємницькою діяльністю по купівлі-продажу овочів та фруктів. Від спільного проживання та сімейних стосунків сторони мають спільну дитину - повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У 2002 році сторони переїхали до м. Запоріжжя, де придбали квартиру та автомобіль, проживали однією сім`єю, вели спільне господарство та займалися спільною підприємницькою діяльністю по купівлі-продажу саджанців на ринку, а також вуличною торгівлею, а в 2004 році сторони переїхали до батьків відповідача у [ADDRESS] Позивачка зазначає, що за період сумісного проживання однією сім`єю з 1997 року по 2019 рік на спільні кошти сторонами було придбано рухоме та нерухоме майно, зареєстроване на відповідача [PERSON] , а саме: житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка площею 0,0689 га, земельна ділянка площею 0,0326 га, земельна ділянка площею 0,0053 га, магазин за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка площею 0,0041 га, земельна ділянка площею 0,0006 га, земельна ділянка площею 0,0156 га, квартира за адресою: [ADDRESS] , нежиле приміщення - магазин «[INFO]», причіп легковий ЛЕВ 183210, автомобіль легковий Volkswagen Transporter, вантажний фургон - малотонажний Renault Master 2463, загальною вартістю майна 726 100 грн. Позивачка вказує, що факт проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1997 року по вересень 2019 року, коли відповідач перейшов проживати до батьків у [ADDRESS] підтверджується письмовими доказами та показаннями свідків. Посилаючись на вказане, позивачка просила встановити факт проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу, виділити [PERSON] у приватну власність житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS] , земельні ділянки площею 0,0689 га, 0,0326 га, 0,0053 га, 0,0041 га, 0,0006 га, магазин за адресою: [ADDRESS] , вантажний фургон - малотонажний Renault Master 2463, натомість позивачка прохає суд виділити [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] , нежиле приміщення - магазин «[INFO]», причіп легковий ЛЕВ 183210, автомобіль легковий Volkswagen Transporter, а також стягнути з відповідача суму грошової компенсації у вигляді різниці між вартістю виділеного сторонам майна в сумі 72 250 грн 10.12.2019 по справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. 23.01.2020 відповідачем подано відзив на позов, в якому [PERSON] заперечив проти задоволення позовних вимог, зазначив, що дійсно проживав з 1997 року з [PERSON] однією сім`єю, вони вели спільне господарство. У липні 2004 року відповідач на підставі договору дарування отримав у власність від [PERSON] квартиру [ADDRESS] , після чого відповідач вирішив з родиною переїхати проживати до будинку батьків у с. Бутівці, Хорольського району Полтавської області. Там відповідач на присадибній ділянці почав вирощувати квіти та саджанці дерев, які продавав у магазині та через оголошення. Проте відносини в сім`ї погіршились та влітку 2006 року [PERSON] забрала свої речі та разом із спільним сином [PERSON] переїхала у м. Хорол в орендовану квартиру. З того часу відповідач надавав кошти позивачці лише для утримання сина. У період з 2006 по 2007 року відповідач в результаті підприємницької діяльності заробив достатньо коштів, щоб придбати житло у м. Хорол Полтавської області та протягом 2007 року за власні кошти робив там ремонт. У 2008 році за власні кошти відповідач купив автомобіль Renault Master 2463 для зайняття підприємницькою діяльністю. Також на початку 2008 року відповідач познайомився з [PERSON] , з якою у них склались усталені стосунки, притаманні подружжю. Улітку 2008 року в куплений відповідачем будинок заїхала [PERSON] з сином, яким ніде було жити, при цьому [PERSON] продовжив проживати у будинку батьків у с. Бутівці, маючи доступ до гаражу у господарстві, де жила [PERSON] та їх спільний син. У 2010 році для спільного проживання з [PERSON] відповідач придбав за власні кошти квартиру у м. Миргород. Отримуючи кошти з підприємницької діяльності, відповідач у 2012 році придбав іншу квартиру в будинку за адресою: [ADDRESS] , а також кілька земельних ділянок, що прилягали до вищевказаного будинку. В подальшому за власні кошти [PERSON] придбав причіп легковий ЛЕВ 183210, автомобіль легковий Volkswagen Transporter. Відповідач зазначав, що з літа 2006 року, після того, як сторони припинили спільне проживання, у нього з позивачкою не було спільного бюджету та відповідач не повідомляв [PERSON] про придбане за власні кошти майно. Зазначив, що докази, надані позивачкою, лише підтверджують її факт реєстрації з сином у належному йому будинку, але не доводять факт спільного проживання сторін однією сім`єю. Посилаючись на те, що позивачкою не доведено факт спільного проживання та ведення господарства між сторонами у період з літа 2006 року по вересень 2019 року, відповідач визнав частково вимогу про встановлення факту проживання однією сім`єю лише до 2006 року, в задоволенні всіх інших вимог просив відмовити та стягнути з позивачки судові витрати. 26.02.2020 задоволено заяву про відвід судді Миркушіної Н.С., 02.03.2020 суддею Старокожком В.П. прийнято справу до провадження судді та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Хорольського районного суду від 27.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, зазначила що познайомилась з відповідачем у 1997 році, вони обидва були без роботи. У знайомих позичили грошей, купили старий Мерседес і почали возити овочі на продаж на ринок. Зазначила, що вони починали разом «з нуля», приїжджали з полів пізно, вставали рано, щоб торгувати, продавали овочі з різницею в 10 коп, так по копійках складався їх бюджет. До осені віддали борг, що брали на машину, та купили старі [PERSON] . Продовжували робити заощадження, у 1997 - 1999 роках, працюючи на ринку, продаючи овочі, фрукти та саджанці. В цей час сторони купили автомобіль Газель, також у них народився син. Потім вони переїхали в [ADDRESS] продавалась квартира за 5 000 доларів, яку сторони купили на спільні кошти у 2004 році та оформили договором дарування, щоб менше платити податків. На даний час це магазин «[INFO]». Гроші на придбання квартири сторони заробили за один сезон з продажу саджанців, оскільки бізнес йшов добре, за сезон заробляли близько 100 000 грн. З батьками [PERSON] у неї не склались відносини, після великої сварки у 2006 році позивачка зібрала речі та поїхала з сином на орендовану квартиру в Хорол , при цьому повідомила про це відповідача, який погодився, що їм важко уживатися з батьками. В цій квартирі проживала вона з сином близько півроку, [PERSON] більшу частину часу проводив з батьками, там же була земля з саджанцями. Потім вони помирились з батьками і їздили туди в гості, на вихідні та на сімейні свята. У травні 2007 року сторони купили половинку будинку на [ADDRESS]. Після того, як закінчили ремонт, вона з позивачем і сином в`їхали в будинок, там стали жити разом, досі там втрьох прописані. На новосіллі були батьки відповідача та його сестра з [PERSON] . Позивачка зазначила, що вона доглядала за магазином «[INFO]», вела справи як господиня магазину, працювала там продавцем. Позивачка у 2019 році була оформлена як ФОП, до цього працювала в магазині неофіційно, щоб економити сімейний бюджет. Працювала в магазині з 2005 року по 2021 рік, коли відповідач фізично викинув її з магазину. [PERSON] запропонував позивачці, щоб вона доглядала в Хоролі магазин, а він у [PERSON] мав точку. Весь цей час на [ADDRESS] вони разом обробляли чотири сотки землі з саджанцями. В 2012 році поряд з магазином «[INFO]» сторони купили промтоварний магазин, який зараз здається в оренду. Весь цей час сторони працювали і відпочивали разом, продавали старі та купляли нові машини. Про те, що відповідач купив квартиру у [PERSON] , позивачка не знала. Позивачка зазначала, що [PERSON] був відповідальний за старих батьків, крім того в Бутівцях була земля з саджанцями, тому для позивачки не було дивним, що позивач багато часу проводив у [PERSON] . Вперше позивачка побачила [PERSON] у себе в дворі у 2019 році, коли вона приїхала з відповідачем, який думав, що позивачки не буде вдома. Те, що [PERSON] мав коханок, знала і пробачала заради сім`ї, але відповідач не йшов з сім`ї, повідомляв позивачці, що він нікому не потрібен, крім [PERSON] , та буде жити з сім`єю. Те, що все майно було зареєстроване за відповідачем, вважала нормальним, оскільки позивачка довіряла чоловіку, не збиралась йти від нього, вважала його більш підходящим для оформлення таких угод. У 2019 році сторони купили квартиру сину, покупцем згідно договору купівлі-продажу був син. Частину грошей, а саме 400 000 грн, сторони позичили у старшого сина відповідача. Сторони вели спільне господарство, здійснювали спільні купівлі, мали спільний бюджет. Квартира в Запоріжжі була оформлена на [PERSON] , її купили у 2002 році, а продали в 2007 році, на гроші від продажу квартири сторони купили половину будинку, а також частину вклали в бізнес. Відповідач багато зробив для розвитку бізнесу, їздив у Польщу. [PERSON] зазначила, що відпочивали сім`єю у с. Бутівці на сімейних святах, у 2012 році захворів син, він лікувався протягом п`яти років, відповідач декілька разів возив сина в [PERSON] , вони лікували сина за спільні кошти подружжя. З 2019 року в хаті [PERSON] повставляла свої замки, коли відповідач зі своєю жінкою почали вивозити речі позивачки. Зазначила, що позивачка сама оформляла субсидію на ім`я відповідача, їй надавалась субсидія, бо всі знали, що вони проживають однією сім`єю. Представник позивачки - адвокат Винниченко Л.П. - у судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначаючи, що Ѕ частка позивачки у загальній вартості спільно нажитого майна під час проживання однією сім`єю становить 363 050 грн. Факт спільного проживання однією сім`єю сторін з 1997 року по 2019 рік доводиться довідкою Хорольської міської ради, копією домової книги, копіями чеків про придбання майна, показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] . Сам факт спільного відпочинку [PERSON] з [PERSON] та факт перебування відповідача в близьких відносинах з іншими жінками не є достатньою підставою для відмови у встановленні факту проживання сторін однією сім`єю, що також встановлено у постановах Верховного суду від 12.12.2019 по справі № 490/4949/17 та від 27.02.2019 по справі № 25049/16. Просила визнати спільною сумісною власністю набуте відповідачем майно за період спільного проживання однією сім`єю та розподілити майно у спосіб, зазначений в позовній заяві, задовольнивши позов в повному обсязі. Представник критично розцінювала покази свідків [PERSON] , яка працювала на відповідача, а свідок [PERSON] фактично підтвердив факт спільного проживання сторін як однієї сім`ї. Також адвокат наголосила на важливості показань свідка [PERSON] , який є сином сторін та безпосередньо спостерігав їх відносини. Відповідач в ході судового розгляду заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначив, що дійсно позичали 300 доларів у м. Севастополь для розкрутки бізнесу. Квартиру в Запоріжжі продали в 2006 році, зазначив, що кошти з продажу квартири належали відповідачу. У селі, коли вони переїхали в 2004 році, щастя не було, [PERSON] втекла в Хорол після скандалу з матір`ю у липні 2006 року. В орендованій позивачкою квартирі відповідач жодного разу не був. Після 2007 року відповідач працював сам, спільного бюджету з позивачкою він не мав. На [ADDRESS], де він пустив жити позивачку та їх сина, [PERSON] вирощував саджанці. У цій хаті відповідач зрідка ночував, десь раз у місяць. Десь у 2007 - 2008 роках [PERSON] приїжджала декілька разів у с. Бутівці, допомагала копати картоплю. [PERSON] працювала в магазині недовгий період, потім приходила заважати в магазині, грошей за роботу не отримувала. Відповідач за свої гроші придбав магазин, машини, земельні ділянки. Гроші завжди були у відповідача, він не довіряв [PERSON] . Зазначив, що купляючи квартиру сину, позичив частину грошей в сестри та в старшого сина. Пояснив, що краще б оформив квартиру не на сина, а на себе, тоді б майно простіше ділилось - їй з сином квартира в Києві, йому - все інше. Відпочивали разом ще в [PERSON] , більше разом не відпочивали, спільних фото не мають. З 2019 року в хаті [PERSON] повставляла свої замки, відповідач зайти туди не може, відповідач звертався з цього питання в поліцію. З 2008 року відповідач має цивільну дружину, вона допомагає [PERSON] у реалізації товарів та вирощуванні саджанців, майже все літо вона перебувала в Бутівцях. До 2019 року [PERSON] не приїжджала у Хорол , але в с. Бутівці вона приїжджала і допомагала з саджанцями. Пушкар нині зареєстрована в будинку колишнього чоловіка, шлюб вони не реєстрували, спільних дітей не мають. Зазначив, що квартиру на [ADDRESS] , придбав у 2004 році за договором дарування, а у 2008 році квартира була переведена в статус магазину. Земельні ділянки під магазином «[INFO]» та у дворі магазину також були викуплені відповідачем у міської ради. Кошти для придбання земельних ділянок позивачка не надавала, всі кошти були у відповідача. Проніна працювала якийсь час у магазині «[INFO]», позивач віддав їй цей магазин, щоб вона працювала там і заробляла гроші на утримання сина, приблизно в 2017 році, до цього вона там не працювала. Відповідач вів усі закупки та отримував виручку, [PERSON] тільки заважала, не могла налагодити контакт з продавцями. Зазначив, що з 2006 ро 2021 рік [PERSON] не вела бухгалтерію, перешкоджала вести підприємницьку діяльність, відповідач давав їй гроші на утримання дитини, але дозволив позивачці неофіційно працювати в магазині «[INFO]», зарплату вона не отримувала. В 2013 році в цілях економії на своє 50-ліття він звозив своїх друзів у будинок до [PERSON] на [ADDRESS], не захотів їх везти в с. Бутівці чи в м. Миргород. Відповідач зазначив також, що він придбав житло в Києві для сина та позивачки, тому він вважає, що це нахабність зі сторони [PERSON] просити ще щось. Представник відповідача - адвокат Чубенко Ж.А. - у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог в частині встановлення факту проживання однією сім`єю з 01.01.2004 по кінець липня 2006 року, в іншій частині заперечила проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на недоведеність факту проживання сторін однією сім`єю. Рішенням Конституційного Суду України 03.06.1999, до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство, мають спільні витрати, купляють майно для спільного користування, беруть участь у витратах на утримання житла та його ремонт. Адвокат також наголошувала, що сім`я передбачає спільні ранки, спільне ліжко, спільні переживання і радощі, спільний бюджет, спільні витрати. Представник зазначила, що з 1997 року у сторін дійсно були сімейні відносини, у 1999 році народився їх син, якого відповідач дуже любить. Так, коли у 2007 році був придбаний будинок за кошти відповідача, то після звернення позивачки з тим, що їй з сином немає де проживати, він надав можливість їм обом проживати в його будинку. Сам відповідач навіть в подальшому може передати будинок у власність позивачки. Також відповідач купив квартиру сину у м. Київ. Адвокат зазначала, що між сторонами немає спільних інтересів, зокрема про це свідчить той факт, що вона не знала про коханку, не знала де пропадає її чоловік. Крім того, позивачка зазначала, що вона пробачала йому зради. Також чоловік їздив з [PERSON] за кордон на відпочинок з 2009 року. Свідок [PERSON] підтверджувала факт проживання [PERSON] з [PERSON] , а не з [PERSON] , також інші свідки надали письмові пояснення. Довідка про реєстрацію місця проживання не підтверджує факт проживання сторін однією сім`єю. Товарні чеки не є належними доказами. Адвокат зазначала, що до показань сина сторін слід ставитись критично, оскільки відносини відповідача та його сина зараз не найкращі. Також представник вказувала, що для визнання майна спільним сумісним, необхідно встановлювати джерело походження коштів, за які воно було придбане, тобто це можуть бути спільні кошти або спільна праця. Позивачкою не надано доказів того, що вона безпосередньо приймала участь своєю працею чи коштами в придбанні майна. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання про те, що часто скуплялась в магазині «[INFO]», де працювала позивачка, потім вони роззнайомились у 2005 році і дружили, оскільки жили поряд. Позивачка в магазині надавала консультації щодо квітів, крім того там завжди працював продавець. Відповідача також часто бачила вдома у сторін на [ADDRESS], була на дні народженні [PERSON] у 2013 році в їх будинку, між сторонами були сімейні стосунки, вони разом працювали в господарстві. Коли хворів їхній син, кожного дня приходила до них додому робити дитині уколи. Також часто бачила сторін удвох в їх магазині, між ними сутичок не було. Вказувала, що позивачка і до 2013 року, і після з сином та відповідачем на вихідних їздили в село до батьків відповідача, при цьому позивачка щось готувала, торти пекла. Неодноразово у 2015 - 2017 році спостерігала, як сім`я по п`ятницях збиралась та їхала до батьків в село. До 2018 року Криворотька часто бачила на [ADDRESS], інколи його не було по вечорах вдома, позивачка пояснювала, що він у [PERSON] , працює на землі. Позивачка працювала на огороді, полола, вирощувала саджанці. У них були сімейні відносини до 2018 року, [PERSON] нічого поганого не казала про їх сім`ю, відповідач відносився до [PERSON] як до дружини, свідок купляла у них саджанці, ягоди. Про іншу дружину відповідача свідок не знала. У 2020 році відповідач тиснув на свідка. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , який є сином позивачки та відповідача, пояснив, що він жив з матір`ю та батьком як сім`я у баби й діда в [PERSON] . Потім він з матір`ю переїхав в орендовану квартиру в м. Хорол. Батько також проживав з ними. Мати займалась магазином та вирощувала квіти на земельній ділянці біля будинку, а тато продавав саджанці. Сім`єю вони їздили на рибалку, до баби з дідом, до них приїжджали родичі, картоплю копали, разом їздили в магазини в Полтаву. Коли робили ремонт в будинку, разом вибирали шпалери. Мати постійно працювала на магазин, навіть манікюр ніколи не робила. Свідок зазначив, що неправильно те, що створювалось разом, залишилось лише батьку. Про коханку свідок не знав, мати теж не знала. Іноді батько їздив в село, там треба було допомогти бабі з дідом, крім того там росли квіти для продажу, їх треба було доглядати. В той період, коли навчався, з 2016 року, свідок приїжджав на вихідних, бачив обох батьків у господарстві. Навіть коли свідок був у Полтаві та дзвонив по вечорах матері, чув, що батько ночує вдома. Зазначив, що батьки купили йому квартиру за їх спільні кошти, батько казав, що гроші збирались багато років, свідок вважає, що труд його матері теж має значення при отриманні цих коштів. Мати не поїхала купляти квартиру разом з батьком, бо працювала в магазині. Свідок підтвердив, що одного разу був великий скандал. Маленькі сварки були спричинені невдачами в бізнесі. Батько меншу частину місяця проводив вдома, але коли дзвонив, турбувався і про маму, і про свідка. [PERSON] був переконаний, що в його батьків була сім`я. Свідок [PERSON] пояснив суду, що знає відповідача з 2008 року, оскільки живе по сусідству з ним на вул. [ADDRESS], нині Лагодинська. Відповідач проводив ремонтні роботи в будинку, інших осіб він там не бачив. Проніну свідок знає, так як через деякий час після ремонту вона з сином з`явилась у будинку. Не бачив позивачку і відповідача разом. Він не вважав їх стосунки сімейними. Конфліктів між свідком та сторонами не було, вони були нормальні сусіди, тільки мало спілкувались. Бачив, як [PERSON] рідко обробляв землю. Коли свідок бував у магазині « [PERSON] », бачив там [PERSON] орієнтовно у 2019-2020 році, зі слів знайомих знав, що магазин належить [PERSON] , хоча його там не бачив. Не пам`ятає, чи була позивачка в магазині під час відкриття магазину. Також свідок зазначав, що позивачка постійно жила в будинку на [ADDRESS] , щось там садила та доглядала на земельній ділянці. Свідок пояснив, що не бачив, щоб відповідач залишався на ніч після того, як закінчився ремонт та там поселилась [PERSON] . Зі слів відповідача знає, що в нього є інша жінка, він бачив її десь у 2008 році, коли вона приїжджала та сиділа в машині відповідача. Інших жінок, крім позивачки, на подвір`ї відповідача свідок не бачив. Свідок [PERSON] зазначила, що працює продавцем у магазині «[INFO]», який належить відповідачу. Вказала, що проживає однією сім`єю з [PERSON] , починаючи з березня 2008 року, а познайомились у 2007 році, коли свідок ще перебувала в шлюбі. Вказала, що відповідач проживав в орендованій свідком квартирі з [PERSON] та її дочкою. У власності у свідка перебувала половина будинку, але разом з відповідачем вони не могли там проживати, оскільки з іншим власником був спір за будинок. У 2008 році свідок звільнилась з магазину « [PERSON] » та допомагала відповідачу у магазині. У 2010 році, не пам`ятає місяця, вони купили квартиру в [ADDRESS] , та переїхали туди жити. На вихідних свідок приїжджала в с. Бутівці, допомагала обробляти землю та доглядати за саджанцями. Десь з 2011 року вони переїхали в [PERSON] до батьків відповідача, тому що там було багато роботи. У 2007 - 2010 роках вона з відповідачем їздила на виставки саджанців у різні міста. У 2019 році у відповідача була операція і йому важко кермувати, тому вони майже ніде не їздять. У 2012 - 2013 роках були куплені квартира, промтоварний магазин, машини. Свідок постійно їздила на відпочинок з відповідачем, у 2009, 2011, 2012 роках в Єгипет та в [PERSON] . Також кожну осінь свідок їздила з відповідачем в Польщу за саджанцями. Все майно, яке вони придбавали, реєстрували на відповідача, так заведено було, свідок йому довіряла. Зазначила, з 2008 року [PERSON] знала про те, що свідок живе з відповідачем, коли вони приїжджали на Лагодинську. Відповідач пояснював свідку, що в нього є колишня дружина в [PERSON] , а також жінка [PERSON] , яка жила з сином в його будинку, бо він турбується про сина. У 2019 році у свідка був конфлікт з позивачкою біля магазину «[INFO]», внаслідок якого було заведено кримінальну справу. [PERSON] управляв сам відповідач, позивачка не була причетна до управління магазинами. Між сторонами була усна домовленість, що поки син навчався, [PERSON] користувалась магазином без сплати оренди. Під час операцій відповідача в Полтаві свідок була з ним та допомагала йому. Відповідач утримував лише сина, кошти для самої [PERSON] відповідач не надавав, також [PERSON] утримував свідка та її дитину. Зазначила, що в неї з відповідачем сім`я, оскільки вони разом лягають спати, разом їздять на роботу та разом відпочивають. Вперше свідок спілкувалась з сином відповідача у 2021 році. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що знає давно відповідача та його матір, з якою пропрацювала 15 років. Довгий час свідок виконувала для відповідача земельні роботи у с. Бутівці, з 2006 року по 2020 рік, майже кожен день свідок працювала на землі у [PERSON] . Свідок знає [PERSON] з 2008 року, вона була хазяйкою там, видавала зарплату, годувала робітників. Відносини у відповідача та в [PERSON] були хороші, як у чоловіка й жінки. Відповідач з [PERSON] їздив торгувати на виставки. Колишню дружину Проніну свідок не бачила, зазначила, що мати розповідала їй, що вона побилась з невісткою, після чого та забрала дитину і поїхала в Хорол . Свідок на [PERSON] також працювала, бачила там Проніну, вона сварилась з відповідачем. Пушкар боялась приїжджати на Лагодинську. Проніна приносила чай, коли свідок працювала на [PERSON] . Свідок також показала, що бачила Проніну в магазині «[INFO]» у 2006, 2007, 2008 роках, однак свідок не знала, що Проніна хазяйка магазину. Не бачила, щоб син [PERSON] відвідував бабу з дідом. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що знає відповідача з 2005 року, коли свідок орендував склад у магазині «[INFO]», у них дружні відносини. У 2008 році [PERSON] купив склад-гараж біля свідка на [ADDRESS] . Знав, що у відповідача є дружина, також знав [PERSON] , [PERSON] привозив її до гаражів. Свідок також зазначив, що стосунки [PERSON] та [PERSON] виглядали як сімейні. Пушкар часто приїжджає до гаражів, працює там, помагає. Не пам`ятає, чи бачив на гаражах Проніну. У 2013 році відповідач святкував свій день народження, 50 років, святкували на [ADDRESS], а не в селі, де він жив в с. Бутівці, під час святкування [PERSON] була в якості дружини, а не домогосподарки, вона накривала на стіл. Такий висновок він зробив, так як сторони проживають разом. Пушкар не була присутня на святкуванні, хоч після святкування відповідач поїхав у Бутівці. Проніну бачив у магазині «[INFO]» до 2010 року. Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши позицію сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що за результатами судового розгляду має бути ухвалене рішення, яким вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що доводиться копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (т. 1 ст. 17). З 17.09.2019 [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець, що доводиться копією заяви та випискою з ЄДРЮОФОПГО (т. 1 ст.ст. 18, 19). З довідки Хорольської міської ради від 05.11.2019 вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , та має такий склад сім`ї: чоловік - [PERSON] , син - [PERSON] (т. 1 ст. 20). В копії домової книги зазначено, що в будинку за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (т. 1 ст.ст. 21 - 25). З копій фотографій від 2000 та від 2002 року вбачється спільний сімейний відпочинок сторін з малолітньою дитиною на морі та в горах (т. 1 ст.ст. 26, 27). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.02.2018 промтоварний магазин № 1 загальною площею 27,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] згідно договору купівлі-продажу № 2057 від 14.12.2012 (т. 1 ст. 28). Відповідно до договору купівлі-продажу 05.05.2007 [PERSON] придбав у приватну власність земельну ділянку площею 0,1015 га, цільове призначення - для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, за адресою: [ADDRESS] (т. 1 ст. 29). З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.02.2018, Витягу з Деражавного реєстру правочинів від 05.05.2007 та копії договору купівлі-продажу від 05.05.2007 житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що складається з: жилого будинку літ. А-1 загальною площею 71,6 кв.м., житловою площею 32,4 кв.м., погребу Є, гаражу И, воріт № 1, огорожі № 2, замощення № 3, водопроводу № 4, газифікації № 5, каналізації № 6, на праві приватної власності належить [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 05.05.2007(т. 1 ст.ст. 30, 32). З матеріалів справи вбачається, що нежиле приміщення - магазин «[INFO]», загальною площею 24,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , було подароване [PERSON] згідно договору дарування від 22.07.2004 (т. 1 ст.ст. 34, 35). Також відповідачу [PERSON] на праві приватно власності належать автомобілі причіп легковий ЛЕВ 183210, 2019 року випуску, дата державної реєстрації за відповідачем - 28.08.2019, автомобіль легковий пасажирський Volkswagen Transporter, 2010 року випуску, дата державної реєстрації за відповідачем - 09.12.2017, вантажний фургон - малотоннажний Renault Master 2463, 2004 року випуску, дата державної реєстрації за відповідачем - 22.01.2008, що доводиться листом начальника ТСЦ МВС № 5347 від 24.10.2019 (т. 1 ст.ст. 36 - 39). Зі звіту про оцінку майна транспортних засобів від 18.11.2019 слідує, що вартість причепа легкового ЛЕВ 183210, 2019 року випуску, 10 900 грн, автомобіля легкового пасажирського Volkswagen Transporter, 2010 року випуску, - 185 400 грн, вантажного фургона - малотоннажного Renault Master 2463, 2004 року випуску, - 99 100 грн (т. 1 ст.ст. 40 - 55). Також, відповідно до звіту від 18.11.2019 про оцінку нерухомого майна, що належить [PERSON] , вартість житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , становить 115 100 грн, земельної ділянки площею 0,0689 га, кадастровий номер: 5324810100:50:002:0268, - 15 000 грн, земельної ділянки площею 0,0326 га, кадастровий номер: 5324810100:50:002:0305, - 4 600 грн, земельної ділянки площею 0,0053 га, кадастровий номер: 5324810100:50:003:0648, - 2 400 грн, нежитлового приміщення загальною площею 27,4 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] , - 52 400 грн, земельної ділянки площею 0,0041 га, кадастровий номер: 5324810100:50:003:0442, - 1 900 грн, земельної ділянки площею 0,0006 га, кадастровий номер: 5324810100:50:003:0444, - 300 грн, земельної ділянки площею 0,0156 га, кадастровий номер: 5324810100:50:003:0445, - 7 200 грн, двохкімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 51,0 кв.м., - 176 200 грн, нежитлового приміщення загальною площею 29,7 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] , - 55 600 грн (т. 1 ст.ст. 56 - 86). З квитанцій від 2012, 2014, 2015 років вбачається придбання будівельних товарів та побутових приладів, зокрема для житла за адресою: [ADDRESS] (т. 1 ст.ст. 87 - 90). Згідно копій повідомлень про призначення субсидій на ЖКП вбачається, що [PERSON] було нараховано житлові субсидії за періоди з жовтня 2017 по грудень 2017 року, а також з січня 2018 року по березень 2018 року, за адресою: [ADDRESS] (т. 1 ст.ст. 91 - 93). З копії трудової книжки [PERSON] слідує, що вона розпочала трудову діяльністьу квітні 1982 року, а у травні 2005 року була звільнена з останнього місця роботи за власним бажанням у зв`язку з доглядом за дитиною до 14 років (т. 1 ст.ст. 94, 95). З Акту від 21.01.2020 слідує, що депутат міської ради [PERSON] , сусіди [PERSON] та [PERSON] засвідчили факт того, що [PERSON] зареєстрований, але не проживає за невказаною адресою у м. Хорол (т. 1 ст. 129). Згідно копії Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В00 № 565190 [PERSON] з 02.08.2007 зареєстрований як фізична особа-підприємець за адресою: [ADDRESS] (т. 1 ст. 177). З податкових декларацій [PERSON] за 2014 - 2019 рр слідує, що сума доходу за 2014 рік становить 456 000 грн, за 2015 рік - 518 644 грн, за 2016 рік - 732 050 грн, за 2017 рік - 839 607 грн, за 2018 рік - 845 325 грн, за 2019 рік - 526 700 грн, при цьому число найманих працівників у 2014 - 2015 рр дорівнювало двом особам щороку, в подальші роки праці ФОП [PERSON] наймані працівники були відсутні (т. 1 ст.ст. 179 - 188). На підставі рішення Миргородської міської ради від 08.09.2010 [PERSON] придбав у приватну власність квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності та з додатком та копією технічного паспорта (т. 1 ст.ст. 189 - 192). Згідно акту обстеження квартири у [ADDRESS] від 27.04.2020 за підписами голови домового комітету, сусідів та власника квартири слідує, що в квартирі зареєстрований [PERSON] , який також фактично там проживає з [PERSON] у цивільному шлюбі з 2010 року. З моменту придбання квартири [PERSON] жодного разу не з`явилась у квартирі. У помешканні знаходяться речі [PERSON] та [PERSON] . Оплату за компослуги згідно квитанцій здійснює [PERSON] (т. 1 ст.ст. 193, 194). З довідки виконкому Староаврамівської сільської ради від 28.04.2020 слідує, що [PERSON] дійсно проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , з 2004 року та має такий склад сім`ї: батько [PERSON] та мати [PERSON] (т. 1 ст. 195). Згідно письмових пояснень свідка [PERSON] , яка з 2015 року по 2019 рік з невеликою перервою працювала в магазині "[INFO]", коли в приміщенні магазину з`являлась [PERSON] , між останньою та [PERSON] починались сварки, вона завжала роботі магазину. Свідок зазначала, що [PERSON] проживає у с. Бутівці та в нього є друга жінка [PERSON] , за роки своєї праці свідок зрозуміла, що сімейних відносин між [PERSON] та [PERSON] немає (т. 1 ст.ст. 197 - 199). З письмових пояснень свідка [PERSON] , яка проживає поряд з батьками відповідача в с. Бутівці та кожного року допомагала [PERSON] в догляді за саджанцями, слідує, що з 2008 року свідок бачила [PERSON] , натомість [PERSON] в с. Бутівці не бачила. Також свідок допомагала [PERSON] з саджанцями, які росли у м. Хорол, де жила [PERSON] . При їх зустрічі завжди виникали сварки і непорозуміння, свідок розуміла, що сімейних відносин між [PERSON] та [PERSON] немає (т. 1 ст.ст. 197 - 199). Свідок [PERSON] у своїх письмових поясненнях зазначав, що він до кінця 2008 року допомагав [PERSON] в ремонтних роботах у будинку на [ADDRESS] Сам [PERSON] проживав у с. Бутівці, а до будинку на [ADDRESS] декілька раз приходила [PERSON] з орендованої квартири, з [PERSON] вона сварилась і заважала працювати свідку. Свідок розумів, що вони проживають кожен сам по собі, [PERSON] , на думку свідка, скандальна людина. Також свідок вказував, що з 2008 року [PERSON] почав зустрічатись з [PERSON] , з якою він до цього часу, і в них все виходить добре, [PERSON] став спокійним і не таким збентеженим (т. 1 ст. 201). Свідок [PERSON] вказував у своїх письмових поясненнях, що він знає [PERSON] , так як з липня 2004 року останній придбав 1-к квартиру по [ADDRESS] , в той час як свідок будував сусіднє приміщення, Проніну в магазині не бачив. Натомість з [PERSON] свідок бачив [PERSON] з 2008 року, зокрема у Києві та в Великих Сорочинцях на садоогородніх ярмарках, а також в гаражі на Котляревського, 9, де вони займалися висадкою саджанців в горшочки для подальшого продажу (т. 1 ст. 202). З письмових пояснень свідка [PERSON] слідує, що вона приїжджала кожного серпня з 2008 по 2019 рік до відповідача та допомагала йому в обрізці саджанців в с. Бутівці та на [ADDRESS]. [PERSON] проживав з [PERSON] в с. Бутівці та м. Миргород, сімейних відносин з [PERSON] свідок не спостерігала (т. 1 ст. 203). Згідно письмових пояснень свідка [PERSON] , чий двір на Воскресенській, 9 межує з двором [PERSON] на [ADDRESS] , відповідач у травні 2007 року придбав половину садиби і розпочав там ремонт, після закінчення якого туди заселилась [PERSON] з сином. Свідок вказував, що не бачив, щоб там ночував відповідач. У свідка склалось враження що сторони живуть порізно та в них немає сімейних відносин (т. 1 ст. 204). В свої письмових поясненнях свідок [PERSON] вказувала, що проживає з [PERSON] з лютого 2008 року, для спільного проживання [PERSON] придбав квартиру у м. Миргород 23.09.2010. Свідок зазначала, що з 2008 року, вона з відповідачем разом проживають та працюють, сама свідок допомагала вирощувати та реалізовувати саджанці рослин, займалась прополкою, поливом та викопкою рослин, з весни до пізньої осені жила з [PERSON] у с. Бутівці, де її бачили сусіди та прпрацівники. Всі вільні кошти [PERSON] складав та придбавав на них рухоме та нерухоме майно. З копій фотокарток, наданих свідком [PERSON] , вбачається, що [PERSON] перебував на літньому відпочинку з [PERSON] (т. 1 ст.ст. 196, 204, 205). З копій закордонних паспортів [PERSON] та [PERSON] вбачається, що вони могли разом перетинати українсько-польський кордон на автомобілі у наступні дати 11.10.2011 - 16.11.2011, 14.10.2012 - 25.10.2012, 12.09.2013 - 15.09.2013, 16.09.2013 - 17.09.2013, 12.10.2014 - 18.10.2014, 11.10.2015 - 13.10.2015, 13.04.2016 - 15.04.2016, 16.04.2016 - 16.04.2016, 10.10.2016 - 13.10.2016, 17.11.2016 - 21.11.2016, 09.04.2017 - 12.04.2017, 31.08.2017 - 02.09.2017, 08.10.2017 - 12.10.2017, 17.11.2017 - 17.11.2017, 20.11.2017 - 23.11.2017, 06.05.2018 - 08.05.2018, 08.10.2018 - 11.10.2018, 01.12.2018 - 04.12.2018. Крім того, свідок [PERSON] самостійно перетинала українсько-польський кордон 06.06.2021 - 13.06.2021 за допомогою авіасполучення, однак відміток про перебування в цей час у Польщі відповідача у його паспорті немає. Крім того, з копії паспорта [PERSON] слідує, що у 2010 році вона отримала візу на в`їзд до Польщі протягом трьох місяців з 02.07.2010 по 01.10.2010, а також перетинала кордон 12.07.2010 та повернулась в Україну 17.07.2010. З копії паспорта [PERSON] вбачається, що він отримував візу на в`їзд до Польщі у 2011 - 2018 роках. Разом з тим, [PERSON] також отримувала дозвіл на в`їзд до Польщі у 2011 - 2018 роках (т. 2, а.с. 55 - 57, 59 - 61, 67 - 68). Крім цього, з копій паспортів відповідача та свідка [PERSON] слідує, що вони могли разом перебувати на відпочинку у Анталії у 2017 році та у Шарм-ель-Шейху у 2018, 2019 роках (т. 2, а.с. 55, 58, 66, 69). Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що у 2009 та у 2018 роках свідок [PERSON] літала на відпочинок за кордон у Хургаду та у Шарм-ель-Шейх відповідно, також у 2017 році мається відмітка про авіапереліт до Єгипту, однак відповідні відмітки відсутні у копії паспорта відповідача (т. 2 а.с. 60, 62, 67). Також з копії паспорта [PERSON] слідує, що у період з 26.07.2012 по 05.08.2012 відповідач перебував за кордоном в Ізраїлі (т. 2 а.с. 55). З трудової книжки [NUMBER] , що належить свідку [PERSON] , слідує, що у 2004 - 2005 році свідок перебувала на навчанні та здобула спеціальність «продавець продовольчих товарів», у період часу з 01.01.2006 по 13.09.2010 працювала продавцем у ПП [PERSON] , після цього не здійснювала офіційну трудову діяльність, а у 2020 році прийнята на роботу продавцем непродовольчих товарів до ФОП [PERSON] . Норми права, застосовані судом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України). Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сім`я згідно Сімейного кодексу є первинним та основним осередком суспільства (ст. 3). Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. За положеннями частин першої, другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Разом з тим згідно із статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Разом з тим згідно із статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Згідно з частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі N 6-1026цс15 майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці. Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст.65 СК. Мотивована оцінка аргументів сторін. Судом встановлено, і це не заперечується сторонами, що з 1997 року по літо 2006 року сторони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, розвивали підприємницьку діяльність, а також виховували сина [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи питання про наявність чи відсутність обставин, які б дали суду можливість встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з літа 2006 року по вересень 2019 року, суд аналізує пояснення сторін у судовому засіданні, письмові докази, надані сторонами, а також показання свідків, допитаних в ході судового розгляду справи, виходячи з правових ознак сім`ї, що створена без формальної реєстрації, визначених в нормах законодавства та в судовій практиці. Положеннями Сімейного кодексу України визначені ознаки сім`ї, а саме: спільне проживання осіб, їх пов`язаність спільним побутом, взаємні права та обов`язки цих осіб. Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.1999 визначено ознаки поняття «член сім`ї», на які, зокрема, посилалась сторона відповідача, зазначаючи, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство, мають спільні витрати, купляють майно для спільного користування, беруть участь у витратах на утримання житла та його ремонт. Разом з тим, правовий аналіз зазначеного Рішення КСУ дає підстави вважати, що вказаним нормативним актом визначено поняття «член сім`ї» військовослужбовця, працівника міліції, особового складу державної пожежної охорони за змістом пункту 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", частин четвертої та п`ятої статті 22 Закону України "Про міліцію" та частини шостої статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку". При цьому, Конституційний Суд України диференціював членів сімей взагалі, членів сімей, які перебувають на утриманні або проживають з суб`єктами права на пільги щодо оплати користування житлом і комунальними послугами, на дві групи. До першої з них слід віднести чоловіка або дружину особи та її прямих родичів по низхідній і висхідній лініях - дітей і батьків. Дружина (чоловік), їх діти і батьки є членами сім`ї військовослужбовця, працівника міліції, особового складу державної пожежної охорони і нарівні з ним користуються пільгами щодо оплати житла і комунальних послуг, якщо вони проживають разом з ним, а у передбачених законом випадках ще й ведуть спільне господарство. Стосовно дітей не має значення їх походження, а також те, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Другу групу членів сім`ї військовослужбовця, працівника міліції, особового складу державної пожежної охорони складають інші особи, що постійно мешкають з ними та ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем, працівником міліції, особового складу державної пожежної охорони у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші). Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з суб`єктом права на пільги щодо оплати житлово-комунальних послуг спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Суттєвим правовим чинником для визначення кола осіб, яким надається право на пільги щодо оплати житлово-комунальних послуг, є факт їх спільного проживання з суб`єктом права на такі пільги. Це випливає з наведених положень статті 64 Житлового кодексу Української РСР, інших законів України та тих міжнародних угод, які стали невід`ємними складовими національного законодавства. Таким чином, обов`язковість наявності таких ознак члена сім`ї, як спільність побуту, бюджету, витрат та харчування, ремонт, купівлю речей, стосується осіб, які відносяться до другої категорії членів сім`ї, в переліку яких немає цивільної дружини, по визнання статусу якої фактично просить [PERSON] , оскільки за своєю суттю цивільна дружина чи співмешканка відноситься скоріше до першої групи членів сім`ї. Визначаючи ознаки проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд враховує Постанову Верховного Суду у справі № 531/295/19 від 8 грудня 2021 року, згідно якої для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі N 466/3769/16 (провадження N 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі N 522/25049/16-ц (провадження N 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року в справі N 712/14547/16-ц (провадження N 61-44641св18), від 24 січня 2020 року в справі N 490/10757/16-ц (провадження N 61-42601св18). Крім того, суд бере до уваги те, що реалії сьогодення змінюють уявлення людей про сім`ю з класичним набором її ознак і це відображається в практиці Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду. Так, проживання чоловіка та жінки спільно може не визнаватись судом імперативною ознакою наявності сімейних відносин між чоловіком та жінкою, що вбачається з постанови Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 354/693/17-ц, згідно якої тривале проживання чоловіка та жінки окремо у зв`язку з особливостями їх професійної діяльності не може свідчити про припинення фактичних шлюбних відносин та про їх відсутність. Водночас факт спільного проживання чоловіка і жінки не є достатнім доказом перебування у фактичних шлюбних відносинах, що слідує з постанови Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 343/1821/16-ц. Таким чином, факт реєстрації (проживання) жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу (постанова Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 712/7830/16-ц). Крім того, сам факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17). Також сам собою факт періодичного спільного відпочинку не є достатньою підставою для визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц). Зважаючи на викладене, суд вбачає ознаками сімейних відносин чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу наступні обставини: спільне проживання, спільна адреса реєстрації, наявність спільного побуту, наявність спільних прав та обов`язків, спільний сімейний бюджет, наявність спільних цілей у чоловіка та жінки, спільний вклад у надбання сім`ї. Разом з тим, в залежності від ситуації вищевказані ознаки можуть не існувати в сукупності чи не існувати постійно, жодна з них не є визначальною чи обов`язковою для встановлення наявності сімейних відносин, з огляду на сучасні моделі сім`ї. На думку суду, складність цієї справи полягає у тому, що [PERSON] , перебуваючи одночасно у близьких стосунках з двома жінками - [PERSON] та [PERSON] , не побудував з жодною з них сімейні відносини, які б мали всі вищеперераховані ознаки та однозначно свідчили про наявність сімейних стосунків з однією жінкою та їх повну відсутність з іншою. Досліджуючи наявність таких ознак проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як спільна адреса реєстрації, спільне проживання та спільний побут, суд бере до уваги наступні докази. З акту обстеження квартири у [ADDRESS] від 27.04.2020 слідує, що відповідач проживає за вказаною адресою та зберігає в ній особисті речі. На зазначеному факті наполягав у своїх поясненнях сам відповідач та його підтверджувала у своїх показаннях свідок [PERSON] , тому суд погоджується з тим, що значну частину часу [PERSON] проживав та вів спільний побут з [PERSON] . Крім того, судом встановлено, і це не заперечується самим відповідачем, що [PERSON] з 2004 року та до 2019 року також проживав без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , де доглядав за літніми батьками та займався обробітком земельних ділянок. Це вбачається з довідки виконкому Староаврамівської сільської ради від 28.04.2020, також зазначені обставини підтверджують як сторони, так і більшість свідків. Разом з тим, оскільки з матеріалів справи слідує, що відповідач [PERSON] проживав у будинку за адресою: [ADDRESS] , що доводиться довідкою про реєстрацію відповідача, повідомленнями про субсидію на ім`я [PERSON] , поясненнями сторін та показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , суд не може погодитись, що [PERSON] спільно проживав лише з [PERSON] . Свідок [PERSON] , який вказував, що не бачив, як відповідач ночує на [PERSON] , також у своїх показаннях вказував, що він мало спілкувався зі сторонами та живе на [PERSON] , з чого суд робить висновок, що їх будинки не межують, хоч і перебувають відносно недалеко один від одного, а тому свідок не мав об`єктивної можливості спостерігати за життям у домогосподарстві на Лагодинській, 33, при цьому [PERSON] зазначав, що все-таки бачив відповідача у дворі, коли той працював на земельній ділянці. Надаючи перевагу показанням свідка [PERSON] та [PERSON] в частині того, що відповідач хоч і не по-довгу, але періодично проживав у будинку з позивачкою та її сином і стосунки між сторонами мали сімейний характер, суд враховує показання свідка [PERSON] , яка вказувала, що вона мала хороші стосунки з родиною, часто у них бувала вдома, а у 2013 році, коли хворів [PERSON] , кожного дня приходила до них додому робити дитині уколи, а тому, на думку суду, [PERSON] більш об`єктивно могла спостерігати уклад життя сторін. В той же час, свідок [PERSON] , який є єдиною дитиною як позивачки, так і відповідача, пояснив, що він жив з матір`ю та батьком в [PERSON] , а потім в м. Хорол до 2016 року, коли почав навчатись в іншому місті. Батько жив з ними, також їздив у село до хворих баби й діда, а також ночував вдома навіть тоді, коли свідок був на навчанні. Суд не бере до уваги доводи сторони відповідача про необ`єктивність свідка [PERSON] з огляду на те, що це син сторін, та вважає, що навпаки, саме цей свідок серед усіх інших найчастіше комунікував з [PERSON] та [PERSON] водночас та міг оцінити відносини між ними. Та обставина, що [PERSON] давав значну суму коштів на придбання квартири сину в м. Києві та безпосередньо брав участь під час оформлення угоди купівлі-продажу, вказує на той факт, що між батьком та сином склались хороші стосунки і до батька цей свідок не має упередженого негативного ставлення, що могло повпливати на правдивість його свідчень. Таким чином, суд вважає, що все-таки відповідач у період з 2006 року по 2019 рік періодично (декілька разів на тиждень чи на місяць) проживав у будинку на [PERSON] , 33 разом з [PERSON] та сином [PERSON] . Сам відповідач плутався у поясненнях, спочатку зазначав, що ночував у будинку на [PERSON] раз у місяць, потім говорив, що це траплялось раз у півроку. Також суд критично оцінює доводи відповідача щодо того, що він впустив до свого будинку позивачку та їх сина з жалю до останнього, оскільки малолітньому [PERSON] ніде було жити. Так, сторони підтверджували, що [PERSON] після сварки з батьками відповідача орендувала квартиру в м. Хорол, відповідно переїзд до придбаного будинку найімовірніше був необхідний задля економії cімейного бюджету, тим паче, що це сталось в короткий період після закінчення ремонту у будинку, що свідчить про запланованість переїзду, що також підтверджується показаннями свідка [PERSON] , який пояснював суду, що [PERSON] переїхала в будинок з сином незабпром після закінчення ремонту. Також, на користь того, що між сторонами на момент переїзду на [ADDRESS] існували близькі сімейні стосунки, свідчить той факт, що відповідач зареєстрував і сина, і позивачку у будинку, і це суперечить поясненням відповідача про те, що він зробив це з жалю до сина, оскільки, в нього, як у одноосібного власника, була можливість зареєструвати лише сина за вказаною адресою. Разом з тим, з урахуванням того, що це проживання було короткотривалим та мало періодичний характер, повноцінного спільного побуту сторони не вели, хоч сам відповідач і не заперечував, що у будинку на [PERSON] він зрідка ночував та мав мало особистих речей. Натомість з [PERSON] відповідач мав спільний побут, починаючи з кінця 2010 року після придбання квартири, що вбачається з показань [PERSON] та свідка [PERSON] , а також це слідує з акту обстеження від 27.04.2020, згідно якого у квартирі у м. Миргороді знаходяться речі [PERSON] та [PERSON] , оплату компослуг згідно квитанцій здійснює [PERSON] . Досліджуючи наявність спільного сімейного бюджету між сторонами, а також між [PERSON] та [PERSON] , суд враховує наступне. Позивачка зазначала у своїх поясненнях, що вона разом з відповідачем починала власну справу з вирощування та продажу саджанців ще в Криму, потім продовжували її в Запоріжжі, далі - у м. Хорол. Позивачка детально описала розвиток їх з відповідачем бізнесу. Крім того, усі свідки, допитані в ході судового розгляду, зазначали, що в той чи інший період часу бачили, як [PERSON] працює в магазині "[INFO]". Свідок [PERSON] вказувала, що позивачка в магазині надавала консультації щодо квітів, також часто бачила сторін удвох в їх магазині, крім того позивачка працювала на огороді за місцем проживання, полола, вирощувала саджанці для продажу в магазині. Свідок [PERSON] у своїх показаннях зазначав, що [PERSON] займалась магазином та вирощувала квіти на земельній ділянці біля будинку, а відповідач продавав саджанці. Свідок бачив, як обоє батьків працювали у господарстві, займалися саджанцями, а гроші від продажів збирались багато років. Свідок вважає, що вклад матері в діяльність магазину є значущим, наголошував на несправедливості того, що все, що створювали батьки разом, залишилось лише відповідачу. З копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що останній запис про місце роботи було здійнено у 2005 році, після чого позивачка звільнилась у зв`язку з необхідністю догляду за дитиною. В подальшому офіційна трудова діяльність [PERSON] була продовжена у 17.09.2019, коли позивачка зареєструвалась як фізична особа-підприємець. Незважаючи на заяви відповідача про те, що в подальшому праця [PERSON] в магазині "[INFO]" була непотрібною та позивачка тільки заважала бізнесу, суд вбачає суперечливості в поясненнях відповідача, так як у такому випадку його дії позбавлені сенсу. За логікою відповідача, якби у нього з позивачкою розпалася сім`я і він дав знати [PERSON] про небажання разом жити і працювати, неможливо уявити, що позивачка продовжувала б працювати в його магазині безкоштовно та без оформлення трудових відносин, як це було в дійсності, що слідує з копії трудової книжки [PERSON] та витягу з ЄДРЮОФОПГО. На думку суду, такий розвиток подій мав місце саме тому, що позивачка брала активну участь в діяльності магазину, та вважала його частиною сімейного бізнесу разом з [PERSON] . Позивачка у своїх поясненнях вказувала, що між сторонами було домовлено, що все майно реєструється на [PERSON] , оскільки вона йому довіряла, між тим, сторони планували купівлю будинку, ремонт у ньому, придбання другого магазину, земельних ділянок, машин, квартири сину. Так, позивачка пояснювала, що придбану в Запоріжжі у 2002 році за спільні кошти квартиру сторони продали в 2007 році та на гроші від продажу квартири купили половину будинку на [PERSON] , а також частину вклали в бізнес. Згадуючи цей факт, відповідач не пояснив суду, чому [PERSON] вважав власними, а не спільними кошти, отримані від продажу квартири в Запоріжжі. Загалом пояснення відповідача, який постійно заперечував можливість існування спільних коштів сторін навіть у період, коли він жив з [PERSON] однією сім`єю, видаються суду перебільшеними та такими, що надані суду з метою створити уявлення відсутності участі [PERSON] в розвитку спільної справи та в отриманні спільних доходів. Крім того, той факт, що [PERSON] мала спільний бюджет з відповідачем, вбачається з показань свідка [PERSON] , який вказував, що їх сім`я разом робила ремонт у будинку, вони разом їздили в магазини в Полтаву. Разом з тим, позивачка надала суду квитанції, з яких вбачається купівля у 2012, 2014, 2015 роках будівельних товарів та побутових приладів, зокрема для житла за адресою: [ADDRESS] . Також як сторони, так і свідки [PERSON] та [PERSON] вказували, що [PERSON] придбав вартісну квартиру в Києві сину, при чому частину коштів відповідач позичив, однак більшу частину становили гроші, отримані ним внаслідок підприємницької діяльності, яку, як встановлено судом, він здійснював разом з [PERSON] . Про купівлю квартири знала як позивачка, так і відповідач, що свідчить про плановість цього придбання та вказує на наявність у сторін спільного сімейного бюджету. Взагалі, оцінюючи пояснення відповідача щодо факту купівлі квартири сину, суд бере до уваги те, що сам [PERSON] у своїх поясненнях вказував, що йому потрібно було оформити придбану квартиру в Києві на себе, щоб простіше було ділити майно наступним чином: [PERSON] з сином - квартира в Києві та будинок у Хоролі , а йому - решта майна. Таким чином, відповідач фактично визнав підставність позову та необхідність поділу нерухомого майна, зареєстрованого на [PERSON] у спірний період проживання однією сім`єю з [PERSON] . Що стосується обставин, які засвідчують наявність чи відсутність у відносинах [PERSON] та [PERSON] спільного бюджету та взагалі характер їх відносин, суд вбачає наступне. З показань самої [PERSON] , свідка [PERSON] слідує, що [PERSON] в першу чергу знали в Бутівцях саме тому, що вона приїжджала працювати на його земельних ділянках, допомагала вирощувати саджанці. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що знав, що у відповідача є дружина, також знав [PERSON] , яку [PERSON] привозив до гаражів працювати там. Також у письмових поясненнях [PERSON] вказував, що бачив [PERSON] разом з відповідачем з 2008 року, зокрема у Києві та в Великих Сорочинцях на садоогородніх ярмарках. Згідно копії трудової книжки [PERSON] остання з 13.09.2010 не здійснювала офіційну трудову діяльність, а у 2020 році прийнята на посаду продавця до ФОП [PERSON] . Також, з досліджених судом копій закордорнних паспортів вбачається, що відповідач разом з [PERSON] здійснював короткострокові поїздки терміном 2-3 дні до Польщі лише в осінньо-весняний період у 2011 - 2018 роках. Сам відповідач пояснював, що вони їздили на виставки, ярмарки саджанців з метою розвитку бізнесу. Крім цього, вказаними письмовими доказами підтверджуються факти спільного відпочинку [PERSON] та [PERSON] у Анталії у 2017 році та у Шарм-ель-Шейху у 2018, 2019 роках. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] , які вказували про сімейні стосунки між [PERSON] та [PERSON] , суд оцінює критично, так як між відповідачем та вказаними свідками існували та існують робочі стосунки, що може вплинути на об`єктивність цих осіб. Письмові пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які вказували, що знали про близькі стосунки [PERSON] та [PERSON] , натомість усвідомлювали, що сімейних відносин між [PERSON] та [PERSON] немає, суд також не бере до уваги, так як зазначені особи виконували роботу для відповідача, крім того, пояснення ці свідки писали в один день та в одному місці з використанням однакових фраз, ставить під сумнів об`єктивність цих свідків в їх оцінках ситуації. Той факт, що [PERSON] та [PERSON] відпочивали разом, не підтверджує сімейного характеру їх стосунків, на думку суду, так як з паспорту [PERSON] слідує, що вона також відпочивала у Єгипті без відповідача у 2009, 2017, 2018 роках, тобто в період, коли, за словами [PERSON] , вони перебували у сімейних відносинах. Крім того, суду видається нелогічним той факт, що ні [PERSON] , ні [PERSON] , кожен маючи дітей, не створили умов для їх сімейної комунікації, малолітня дочка [PERSON] , хоч за словами останньої і перебувала на утриманні [PERSON] , однак відповідач не зареєстровав її у власній квартирі за адресою проживання матері, з показань самої [PERSON] та копій фото, наданих суду, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] не брали з собою на відпочинки малолітню доньку [PERSON] , а з сином відповідача свідок [PERSON] познайомилась лише у 2021 році. Також, суд критично ставиться до пояснень відповідача про сімейний характер його відносин з [PERSON] з огляду на той факт, що, проживаючи тривалий час з [PERSON] , він не одружився з нею та не зареєстрував на [PERSON] частину придбаного майна, що вказує на відсутність спільного бюджету між ними та відсутність сімейного харатеру їх відносин. Крім того, відповідач у своїх поясненнях вказував, що він придбав квартиру у м. Миргород для спільного проживання з [PERSON] за власні кошти, фактично проігнорувавши та знецінивши участь останньої у наповненні спільного бюджету. Підсумовуючи викладене, суд вважає, що протягом 2010 - 2019 років [PERSON] використовував працю обох жінок для досягнення своїх фінансових цілей, через що повноцінної сім`ї йому не вдалось побудувати ні з однією, ні з іншою жінкою. Так, з [PERSON] у відповідача були наступні ознаки проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу: спільне проживання, спільна реєстрація, спільний бюджет та спільна праця, спільні права та обов`язки як у сфері їх спільного бізнесу, так і щодо їх спільного сина, а також спільний відпочинок у с. Бутівці та святкування свят, про що вказували як сама позивачка, так і свідки [PERSON] та [PERSON] . Водночас, з [PERSON] відповідач розділяв спільний побут та спільну працю, а також проживав спільно. Важливою обставиною у ситуації, що склалася, є те, що [PERSON] протягом більше, ніж 10-ти років, не знала про існування жінки, з якою [PERSON] постійно проживає, зокрема, тому, що сам відповідач створив такі умови, при яких позивачка, хоч і брала участь в роботі магазину, але не перетиналась з [PERSON] , яка працювала у м. Миргород та яку [PERSON] до 2020 року офіційно не працевлаштовував. Крім того, позивачка зазначала, що в поїздки за кордон [PERSON] їздив сам, що свідчить про те, що відповідач не повідомляв [PERSON] про часті поїздки в Польщу з [PERSON] . Також [PERSON] спілкувалась вперше з сином відповідача у 2021 році, що також підтверджує факт приховування віповідачем іншої жінки від [PERSON] та [PERSON] . З показань свідка [PERSON] слідує, що він знав про наявність іншої жінки у [PERSON] , однак він вказував, що, коли [PERSON] приїжджала у 2008 році на Лагодинську, вона сиділа в машині та не виходила до двору. Також свідок [PERSON] у своїх показаннях зазначала, що [PERSON] боялась приїжджати на Лагодинську. Свідок [PERSON] підтверджував, що святкування 50-річчя [PERSON] у 2013 році відбувалось у м. Хорол на Лагодинській, на стіл накривала [PERSON] , а [PERSON] на святкуванні не було, хоч свідок знав про існування іншої жінки в житті [PERSON] . Аналізуючи вказані показання свідків та пояснення сторін, суд приходить до висновку, що між [PERSON] та [PERSON] була домовленість про нерозголошення [PERSON] характеру та тривалості їх стосунків, оскільки і [PERSON] уникала зустрічі з [PERSON] , і [PERSON] продовжував стосунки з позивачкою за замовчуванням, не повідомляючи її про купівлю квартири в м. Миргород для спільного проживання з [PERSON] . Сама позивачка у своїх поясненнях вказувала, що знала, що відповідач "любить жінок" і в нього були коханки, але їй не було відомо про існування жінки, з якою [PERSON] мав постійні стосунки, також позивачка зазначала, що пробачала слабкості відповідача до жінок, оскільки думала, що в позивачки з [PERSON] сім`я і на її існування ніяк не вплине наявність коханок. Про те, що [PERSON] не було відомо про існування постійних стосунків відповідача з іншою жінкою, та про те, що позивачка була переконана у наявності сімейних відносин між сторонами, свідчать ті обставини, що [PERSON] працювала в магазині до 2019 року, аліментів на утримання хворого сина позивачка з відповідача не стягувала, вона не знала про купівлю квартири у [PERSON] , а коли дізналась про [PERSON] у 2019 році - вчинила скандал та звернулась до суду з позовом про поділ майна, що, на думку суду, є логічним у ситуації, що склалась. Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, оскільки судом встановлено наявність між [PERSON] та [PERSON] спільного проживання, спільної реєстрації, спільного ведення бюджету та спільної праці, спільних прав та обов`язків, зокрема щодо спільного сина, у період часу з 01 січня 2004 року (межа часу, визначена законом та судовою практикою для встановлення відповідного факту) по вересень 2019 року, з огляду на що позов в цій частині підлягає задоволенню. Також вимога про визнання майна спільною сумісною власністю є обгрунтованою та підставною і підлягає задоволенню, так як судом встановлено перебування сторін у фактичних шлюбних стосунках без реєстрації шлюбу та стороною відповідача не надано суду достатньо доказів того, що майно, що підлягає поділу, було придбане за власні кошти відповідача, так як в ході судового розгляду судом було встановлено також спільну працю та спільний вклад як позивачки, так і відповідача у розвиток власної справи, з якої відповідач як ФОП отримував доходи та придбавав рухоме і нерухоме майно. Про наявність інших джерел доходів, відношення до яких не мала позивачка, [PERSON] не зазначав. Разом з тим, оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що магазин "[INFO]" був придбаний [PERSON] на підставі договору дарування та відповідно до ст. 57 СК України є особистою приватною власністю [PERSON] , вказане майно не може входити до складу майна подружжя, що підлягає поділу, зважаючи на що, майнові вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню на суму 335 20 грн. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи,зі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених вимог та ціни позову. Так, оскільки суд задовольнив немайнову вимогу позивачки про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, судовий збір у розмірі 768,40 підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Крім того, з урахуванням того, що майнові вимоги позивачки задоволені частково, а саме те, що зі складу майна, що підлягає поділу, судом вилучено нежиле приміщення - магазин «[INFO]», вартістю 55 600 грн, та задоволено майнові вимоги на суму 335 20 грн з заявлених 363 050 грн, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 92,34 % сплаченого нею судового збору за вимогу майнового характеру в розмірі 3 630,50 грн, тобто 3 352,40 грн. Таким чином з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню 4 120,80 грн судових витрат (768 грн + 3 352,40 грн).

Outcome: partial