Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. І.Стислий виклад позиції позивача. Позивач в обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 24.06.2018 року [PERSON] позичив у нього 8000 доларів США із терміном повернення у строк до 31 грудня 2018 року. В підтвердження даного факту [PERSON] написав розписку, яку засвідчив власним підписом. Однак станом на сьогоднішній день відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання і вказані в розписці кошти не повернув. На підставі наведеного, [PERSON] просить стягнути із [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 8000 доларів США, 8000 гривень витрат на правову допомогу та судовий збір у розмірі 2188 гривень. Позивач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що дійсно 24.06.2018 року він передав в якості позики для [PERSON] грошові кошти у розмірі 8000 доларів США, сам відповідач при цьому проявив ініціативу і сказав, що для підтвердження факту позики він напише розписку. Для цього позивач вирвав із ділового щоденника аркуш, і на ньому [PERSON] власноручно написав розписку. Кошти, що були отримані відповіч йому не повернув, як і не повертала від імені [PERSON] йому грошові кошти будь-яка інша особа. Також вказав, що не відповідають дійсності покликання відповідача, що в рахунок позики він передав для нього будь-яке майно, зокрема, виробниче обладнання, таку неправдиву позицію відповідача пояснює намаганням ввести суд в оману з метою уникнення повернення позики. Просить позов задовольнити у повному об"ємі. В судове засдіання 06.10.2022 року позивач та представник позивача адвокат Томілович М.І. не з"явились, подали заяву про завершення розгляду справи у їх відсутності. ІІ.Стислий виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що дійсно отримував кошти від [PERSON] грошову позику у розмірі 8 000 доларів США, оскільки на той час займався переробкою лісоматеріаів. Так як для розвитку бізнесу йому потрібні були кошти, він домовився усно із [PERSON] про те, що за користування коштами він буде йому сплачувати дивіденди. Відповідач стверджує, що частину позики у розмірі 7000 доларів США для [PERSON] від його імені сплатив [PERSON] , з яким вони займались спільною діяльністю щодо переробки лісоматеріалів, однак будь-яких розписок у позивача ні він, ні [PERSON] не брав, так як відносини були побудовані на взаємній довірі і він сподівався на доброчесність [PERSON] . Крім того, як гарантію сплати коштів передав для позивача документи на виробничий станок, власником якого є його родич. В судовому засіданні 20.09.2022 року відповідач висловив сумнів щодо того, що саме він написав розписку про отримання грошових коштів і заявив клопотання про відкладення судового засідання для підготовки клопотання про призначення почеркознавчої експертизи. Однак 06.10.2022 року відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, хоча був належним чном сповіщений про час та місце його проведення, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Клопотання про призначення почеркознавчої експертизи від відповідача також не надходило. Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. У частині третій ст.223 ЦПК України також вказано, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. З урахуванням наведених норм закону, суд завершив розгляд цивільної справи у відсутності відповідача. ІІ.Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 12.07.2021 року позовну заяву та заяву про забезпечення позову залишено без руху. 21.07.2021 року заяву про забезпечення позову повернуто заявнику. 21.07.2021 відкрито провадження у вказаній цивільній справі. 30.07.2021 року повернуто [PERSON] сплачений судовий збір за заяву про забезпечення позову. ІІІ.Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Згідно положень ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Із розписки від 24.06.2018 року вбачається що: « [PERSON] взяв у борг 8000 доларів (вісім\~тисяч доларів) у [PERSON] до 31.12.2018 року, які зобов`язується повернути у визначений термін». Згідно положень ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставлятьЧастиною першою статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з абзацом 2 частини першої статті 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Стороною позивача доведено факт виникнення зобов`язальних відносин між [PERSON] та [PERSON] , на підтвердження чого представлено розписку про отримання в борг грошових коштів В судовому засіданні стороною відповідача не було представлено будь-яких доказів, що він не отримував грошових коштів за вказаною розпискою чи що вказаний документ було написано не ним. Прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора (частини перша, четверта статті 545 ЦК України). Стороною відповідача також не було представлено суду доказів щодо сплати частини позики [PERSON] чи передачі у рахунок виконання боргових зобов"язань майна. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] отримав в позику від [PERSON] грошові кошти в розмірі 8 000 доларів США і у строк, що визначений у договорі, їх позикодавцю не повернув. Щодо стягнення з відповідача грошових коштів у іноземній валюті, суд зазначає наступне. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18). Що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Велика Палата Верховного Суду зазначає, що нею висловлена правова позиція з цього приводу, яку викладено у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18). Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що внаслідок невиконання зобов`язань по договору позики порушені цивільні права позивача, а тому заявлені вимоги щодо стягнення заборгованості за договором позики підлягають до задоволення. \~ \~ \~ \~Згідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до квитанції від 20.07.2021 року позивач при звернені до суду сплатив 2 188 грн. судового збору, а тому дані судові витрати підлягають стягнення з відповідач на користь позивача. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати по оплаті правової допомоги у розмірі 8000 грн. Згідно положень ч.1 та ч.2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат, зокрема, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера від 05.07.2021 року [PERSON] сплатив на користь адвоката Томіловича М.І. витрати на правовоу допомогу у розмірі 8 000 грн. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). Відповідно до розрахунку витрат на правову допомогу представником позивача адвокатом Томіловичем М.І. надані позивачу [PERSON] наступні послуги: 1.Надання позивачу правової інформації, консультацій і роз`ясень з правових питань - 1,5 год. - 600 гривень. 2.Підготовка, складання і подання позовної заяви - 4 год. -1600 гривень. З.Підготовка,складання і подання до суду заяви про забезпечення позову - 3 год. - 1200 гривень. 4.Представництво інтересів Позивача в органах влади та місцевого самоврядування - 1 год. - 400 грн. 5.Представництво інтересів позивача в суді першої інстанції - орієнтовно 3 год.- 1200 гривень. 6.Ознайомлення зі змістом можливих відзивів відповідача на позов - 1 год .- 400 гривень. 7.Підготовка, складання і подання можливих заперечень позивача на відзив відповідача - орієнтовно 2 год. - 800 грн. 8.Підготовка, складання та подання апедяційної скарги та/або відзиву на апеляційну скаргу відповідача -1 год. - 400 гривень. 9.Представництво інтересів позивача суді апеляційної інстанції.- 2 год - 800 гривень. 10.Транспортні витрати - 600 гривень. Згідно висновків Великої Палати у справі № 755/9215/15-ц. суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд вважає, що не є такими, що стосуються даної цивільної справи витрати у розмірі 400 грн. - представництво інтересів позивача в органах влади та місцевого самоврядування, 400 грн. - підготовка, складання та подання апеляційної скарги (відзиву на апеляційну скаргу), 800 грн. - представництво інтересів позивача у суді апеляційної інстанції. Крім того, в межах даної цивільної справи відповідачем не було подано відзиву, а тому не підлягають стягненню витрати в розмірі 400 грн. - на ознайомлення зі змістом можливих відзивів на позов та 800 грн. - підготовка, складання і подання можливих заперечень позивача на відзив відповідача. З врахуванням наведеного, приймаючи до уваги реальність наданих адвокатських послуг, суд доходить до висновку щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 5200 грн.

Outcome: partial