Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-09 00:00:00

В провадженні Мурованокуриловецького районного суду перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Фермерського господарства "АЛМАР" про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по оренді за землю. 30 вересня 2022 року у справі ухвалено судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Із тексту рішення суду вбачається, що представник позивача відповідача Пинзар І.В. просив на підставі ст. 246 ЦПК України призначити судове засідання для вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу. Судове засідання для вирішення питання про судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу рішенням суду призначено на 10 жовтня 2022 року, а представника відповідача адвоката Пинзаря Ігоря Віталійовича зобов`язано до початку призначеного судового засідання подати докази про понесені відповідачем судові витрати на професійну правничу допомогу. 07 жовтня 2022 року представник відповідача адвокат Пинзар І.В. подав до суду заяву (а.с. 147-148) про ухвалення додаткового рішення щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якого ФГ «Алмар» у зв`язку із розглядом справи було понесено судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 гривень. Представник позивача адвокат Солоненко Б.М. 05 жовтня 2022 року подав заяву про приєднання до матеріалів справи доказів, які підтверджують понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу (а.с. 138-146), в якій просив суд стягнути з ФГ «Алмар» понесені [PERSON] витрати на професійну допомогу в сумі 8550 гривень, а 10 жовтня 2022 року клопотання про відмову представнику відповідача в стягненні витрат у заявленому розмірі (а.с. 160-163). Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку. В той же час представники сторін просили розгляд справи проводити без їх участі (а.с. 163, 164). Неприбуття у\~судове засідання\~осіб,\~які були\~належним чином\~повідомлені про\~дату,\~час та\~місце судового\~засідання,\~не перешкоджає\~розгляду заяви (ч. 4 ст. 270 ЦПК України). Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до положень ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За змістом ч. 1, п. 1 ч. 3\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 59 Конституції України\~визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі\~ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Судовим рішенням від 30 вересня 2022 року (а.с. 131-136) ухвалено про відмову у задоволенні позовної вимоги [PERSON] . За приписами ч. 1 і п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі відмови в позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. Враховуючи такі положення цивільного процесуального законодавства суд у судовому рішенні в цій справі від 30 вересня 2022 року прийшов до висновку, що понесені позивачем судові витрати не підлягають компенсації. За таких обставин вимога про стягнення судових витрат, заявлена представником позивача у заяві про приєднання до матеріалів справи доказів (а.с. 138) не ґрунтується на вимогах цивільного процесуального законодавства і розгляду на цій стадії не підлягає. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. За таких обставин вимога представника відповідача, викладена у тексті відзиву на позов (а.с. 81-87) та у заяві про ухвалення додаткового рішення (а.с. 147-148) про стягнення з [PERSON] на користь ФГ «Алмар» судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу підлягає до задоволення. З матеріалів справи вбачається, що відповідач ФГ «Алмар» користувалося правовою допомогою адвоката Пинзаря І.В. В підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 гривень представником відповідача до суду надано наступні докази: ордер (а.с. 98), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 99), Договір про надання правової допомоги від 22 травня 2020 року (а.с. 149-151), додаткова угода від 25 липня 2022 року до Договору про надання правової допомоги від 22.05.2020 (а.с. 152), акт приймання передачі від 30 вересня 2022 року (а.с. 153), звіт про надані послуги (а.с. 154). Відповідно до п. 3.3. Договору від 22.05.2020 ФГ «Алмар» зобов`язалося оплатити послуги (гонорар) адвокату протягом 15 дні з дня прийняття послуг. Наразі відсутні докази про оплату гонорару. Суд вважає подані стороною відповідача докази понесених ФГ «Алмар» витрат на професійну правничу допомогу переконливими і достатніми для вирішення питання про їх відшкодування. Одночасно, суд вважає гонорар адвоката справедливим, пропорційним і співрозмірним із категорією справи, її складністю та кількістю витраченого адвокатом часу. Суд не вбачає завищення гонорару адвокатом чи умисного збільшення витраченого часу в зв`язку з пред`явленням позову до його клієнта. Зокрема, витрачений адвокатом Пинзарем І.В. час на підготовку процесуальних документів, опрацювання судової практики, на участь в судовому засіданні поза межами свого постійного місця проживання та роботи (а.с. 153) узгоджується із витратами часу на такі ж дії адвоката Солоненка Б.М. (а.с. 145), а вартість роботи адвоката за годину не виходить за межі середньої вартості такої роботи адвоката з юридичною особою. «Заперечення», які наведені у клопотанні представника позивача адвоката Солоненка Б.М. (а.с. 160-163) суд не може врахувати при прийнятті рішення щодо стягнення судових витрат, оскільки вони не містять будь-яких аргументів по суті, а в них лише наведені норми ЦПК України, Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та правові позиції Верховного Суду, з якими суд погоджується та врахував під час ухвалення цього додаткового рішення. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved