Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. У листопаді 2019 р. [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивачка) в особі представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до Київської міської ради та Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» (далі також - КП «Київжитлоспецексплуатація») про визнання права власності на нежитлові приміщення, розташовані за адресою: [ADDRESS] , а саме: групи приміщень № 7, № 8 загальною площею 126,1 кв.м.; групи приміщень № 5 загальною площею 170,8 кв.м.; групи приміщень № 1 загальною площею 49,1 кв.м. (далі також - спірні нежитлові приміщення, спірне майно), та скасування внесених до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про право власності територіальної громади м. Києва та право господарського відання КП «Київжитлоспецексплуатація» на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 148593180000. Вимоги позову мотивовані тим, що позивачка набула право власності на нежитлові приміщення на підставі договорів дарування, які є правомірними в силу статті 204 ЦК України, внаслідок проведеної дарувальником реконструкції спірного майна змінились його технічні характеристики, а тому внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про право власності територіальної громади м. Києва на це майно не відповідають відомостям, що містяться у рішенні Дарницького районного суду м. Києва від 23.03.2015 по справі № 753/5010/14-ц, на підставі якого проведені реєстраційні дії. З огляду на вказане позивачка вважає, що реєстрація права власності та права господарського відання на спірне майно була здійснена з порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та порушує її право власності. Київська міська рада позов не визнала мотивуючи свої заперечення тим, що після розірвання в судовому порядку договору купівлі-продажу нежилих приміщень, розташованих за адресою: [ADDRESS] , та набрання чинності рішенням суду про відновлення прав територіальної громади м. Києва на це майно і повернення його у комунальну власність усі подальші дії колишніх власників, зокрема, щодо зміни технічних характеристик об`єктів нерухомості, є незаконними і не породжують жодних правових наслідків. КП «Київжитлоспецексплуатація» правом на подання відзиву не скористалось, в судовому засіданні його представник Цимбаліст В. В. заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що спірне майно є власністю територіальної громади м. Києва, а його штучний поділ на три нові об`єкти та здійснення їх державної реєстрації не є підставою для набуття права власності. Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації, далі - Департамент з питань реєстрації КМДА) правом на подання пояснень щодо позову не скористався, в судовому засіданні його представник Дубровська І. О. просила ухвалити рішення відповідно до вимог закону. ІІ. Рух справи, заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії суду. Ухвалою від 13.11.2019 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання 13.04.2020 (т. 1 а.с. 90-92). 24.12.2019 від представника позивачки надійшла заява про забезпечення позову (а.с. 94-97). Ухвалою від 02.01.2020 суд відмовив у задоволенні заяви представника позивачки про забезпечення позову (т. 1 а.с. 103-105). 29.01.2020 від представника КП «Київжитлоспецексплуатація» надійшло клопотання про зупинення провадження у справі (т. 1 а.с. 110-111). 06.04.2020 від представника Київської міської ради надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (т. 1 а.с. 142). 13.04.2020 від представника позивачки надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (т. 1 а.с. 142). Ухвалою від 13.04.2020 суд зупинив провадження у справі до набрання законної сили рішенням у цивільній справі № 753/1504/18 за позовом Дарницької окружної прокуратури м. Києва в інтересах Київської міської ради до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння (т. 1 а.с. 148-149). Ухвалою від 04.11.2021 суд поновив провадження у справі та призначив підготовче засідання на 20.01.2022 (т. 1 а.с. 161-162). Ухвалою від 20.01.2022 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 17.03.2022 (т. 1 а.с. 176, 177). 07.02.2022 від представника КП «Київжитлоспецексплуатація» надійшли пояснення на позовну заяву (т. 1 а.с. 180-184). 17.03.2022 у зв`язку з неявкою учасників справи суд відклав розгляд справи на 26.05.2022 (а.с. 191). 26.05.2022 за клопотанням представника позивачки суд відклав розгляд справи на 06.09.2022 (т. 1 а.с. 207). 30.08.2022 від представника Київської міської ради надійшли заперечення на позовну заяву (т. 1 а.с. 213-222). В судовому засіданні 06.09.2022 суд заслухав вступні промови учасників справи, дослідив письмові докази та оголосив перерву перед судовими дебатами до 29.09.2022 (т. 1 а.с. 246-247). 28.09.2022 від представника позивачки надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (т. 1 а.с. 250). Жодних доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання представник позивачки не надав, а тому з урахуванням вимог статті 223 ЦПК України та позиції представників відповідачів суд не знайшов підстав для відкладення розгляду справи та визнав за можливе завершити розгляд справи за відсутності сторони позивача. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Рішенням Дарницької районної в м. Києві ради від 14.06.2007 № 15 «Про приватизацію об`єктів комунальної власності територіальної громади Дарницького району м. Києва» затверджено перелік об`єктів комунальної власності територіальної громади Дарницького району м. Києва, дозволених до приватизації у 2007 році, згідно з додатком, у якому під пунктом 29 значиться нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , що перебуває в оренді у колективного підприємства «Сезон» (далі - КП «Сезон»), шляхом його продажу на аукціоні. 13.10.2009 Господарський суд міста Києва прийняв рішення у справі № 18/2-40/272, яким визнав укладеним між Фондом приватизації комунального майна Дарницького району м. Києва (продавцем) та КП «Сезон» (покупцем) договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого у власність покупця передане нежитлове приміщення загальною площею 329,50 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , і складається з приміщень №№ 1-1 (групи приміщень № 1), з №1 по №1-1 (групи приміщень № 5), №1 (групи приміщень № 6), № 1 (групи приміщень № 7), № 1 (групи приміщень № 8). Згідно з умовами договору купівлі-продажу право власності на об`єкт приватизації переходить до покупця з моменту сплати його повної вартості в розмірі 1 139 324,66 грн. На виконання рішення суду про визнання договору укладеним КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» здійснило реєстрацію права власності КП «Сезон» на вказане нежитлове приміщення. У подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 10.01.2011, право власності на вказане нежитлове приміщення перейшло до [PERSON] (далі - [PERSON] ). Рішенням Господарського суду м. Києва від 03.04.2012 у справі № 5011-48/2397-2012, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.10.2013, розірвано договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, визнаний судом укладеним між Фондом приватизації комунального майна Дарницького району м. Києва та КП «Сезон», з підстав невиконання покупцем умов договору щодо оплати вартості об`єкта приватизації. В період перебування вищевказаної господарської справи на розгляді в суді апеляційної інстанції за договором про задоволення вимог іпотекодержателя від 28.09.2013 [PERSON] передала нежитлові приміщення у власність [PERSON] (далі - [PERSON] ). У березні 2014 р. прокурор Дарницького району м. Києва, діючи в інтересах Київської міської ради, звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] та КП «Сезон» про визнання правочинів недійсними, визнання права власності та витребування майна (цивільна справа № 753/5010/14-ц). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.03.2015, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 08.07.2015, позов прокурора задоволено частково - визнано право комунальної власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради на нежилі приміщення №№ 1-1 (групи приміщень № 1), з № 1 по № 1-1 (групи приміщень №5), № 1 (групи приміщень № 6), № 1 (групи приміщень № 7), № 1 (групи приміщень № 8), що розташовані за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 329,50 кв.м. та витребувано це нерухоме майно від [PERSON] у комунальну власність територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради. Після ухвалення судом рішення у вказаній справі, але до набрання ним законної сили, [PERSON] та [PERSON] уклали договір про розірвання договору про задоволення вимог іпотекодержателя, що був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кириленко Л. В. 03.04.2015 за реєстровим № 641. Відповідно до умов цього договору нежитлове приміщення повернулось у власність [PERSON] , у зв`язку з чим до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено відповідні записи. 05.06.2015 Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві зареєстровано подану [PERSON] декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, відповідно до якої на підставі проектної документації «Реконструкція нежитлових приміщень №№ 1,I (групи приміщень № 1), з № 1 по № 1-1 (групи приміщень № 5), № 1 (групи приміщень № 6), № 1 (групи приміщень № 7), № 1 (групи приміщень № 8) (в літ. А) на [ADDRESS] » на об`єкті виконані загально-будівельні, опоряджувальні та інженерні роботи, внаслідок яких змінилась його загальна площа (з 329,50 кв.м. на 346 кв.м.). 07.07.2015 державним реєстратором прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації прав на нерухоме майно Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бродюк І. Ю. прийнято рішення про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо площі належного [PERSON] об`єкта нерухомого майна. [PERSON] видано свідоцтво про право власності, індексний номер 40194240, на об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення №№ 1,І (групи приміщень № 1), з № 1 по № 11 (групи приміщень № 5), № 1 (групи приміщень № 6), № 1 (групи приміщень № 7), № 1 (групи приміщень № 8) (в літ. А), що розташовані за адресою [ADDRESS] , загальною площею 346 кв.м. 08.07.2015 представником [PERSON] подано заяву про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за результатами розгляду якої державним реєстратором прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації прав на нерухоме майно Головного територіального управління юстиції у м. Києві прийнято рішення від 08.07.2015 № 22695644, яким внесено зміни до запису про нерухоме майно, право власності та суб`єкта (суб`єктів) цього права за номером 9290156 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 148583180000 спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 08.07.2015 [PERSON] видано свідоцтво про право власності, індексний номер 40304197, на об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення, приміщення № І,1 (група приміщень №1), приміщення 1-8 (група приміщень №5), приміщення 1-4 (група приміщень №7), приміщення №1 (група приміщень №8) в [ADDRESS] , загальною площею 346 кв.м. 14.12.2015 [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кириленко Л. В. із заявою про поділ об`єкта нерухомого майна та реєстрацію права власності. За результатами розгляду цієї заяви 02.02.2016 приватним нотаріусом Кириленко Л. В. як державним реєстратором здійснено реєстрацію права приватної власності [PERSON] на три об`єкти нерухомого майна, що знаходяться за адресою [ADDRESS] , а саме: на нежитлове приміщення групи приміщень № 5 загальною площею 170,8 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 838629880000); нежитлове приміщення групи приміщень № 7, № 8 загальною площею 126,1 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 838731280000); нежитлове приміщення група приміщень № 1 загальною площею 49,1 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 838791180000). На підставі договорів дарування від 17.03.2017, посвідчених державним нотаріусом Сьомої київської державної нотаріальної контори Гасс В. Ю., [PERSON] відчужила вказані нежитлові приміщення позивачці [PERSON] 17.03.2017 державним нотаріусом Сьомої київської державної нотаріальної контори Гасс В. Ю. прийнято рішення про державну реєстрацію прав права приватної власності [PERSON] на нежитлове приміщення, група приміщень №1 загальною площею 49,1 кв.м. (індексний номер: 34313124); на нежитлове приміщення, група приміщень №7, №8 загальною площею 126,1 кв.м. (індексний номер: 34311846); на нежитлове приміщення, група приміщень № 5 загальною площею 170,8 кв.м. (індексний номер: 34312789). Цієї ж дати (17.03.2017) [PERSON] за договором позички передала [PERSON] нежитлові приміщення, групи приміщень № 5 та № 7, № 8. Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.06.2020 у справі № 910/16545/19 задоволено позов Київської міської ради про виселення фізичної особи-підприємця [PERSON] з нежилих приміщень загальною площею 200 кв.м. в буд. [ADDRESS] . Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.07.2020 у справі № 910/14280/19 задоволено позов Київської міської ради про виселення ТОВ «Руш» з нежилих приміщень загальною площею 129,50 кв.м. в будинку [ADDRESS] . Судом також установлено, що рішенням Окружного адміністративного суду від 13.03.2018, ухваленим в адміністративній справі № 826/10400/16 за позовом Київської міської ради до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві та державних реєстраторів Кириленко Л. В. , Бродюк І. Ю. , Гасс В. Ю. , у якій [PERSON] брала участь як третя особа, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2018, визнано протиправними та скасовано рішення державних реєстраторів від 03.04.2015, від 07.07.2015 та від 08.07.2015 щодо реєстрації за [PERSON] права власності на нежилі приміщення №№ 1-1 (групи приміщень № 1), з №1 по № 1-1 (групи приміщень № 5), № 1 (групи приміщень № 6), № 1 (групи приміщень № 7), № 1 (групи приміщень № 8), визнано протиправним та скасовано видане [PERSON] свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 40304197, визнано протиправними та скасовані рішення державного реєстратора від 02.02.2016 про реєстрацію за [PERSON] права власності на три об`єкти нерухомого майна, а саме: на нежитлове приміщення групи приміщень № 5 загальною площею 170,8 кв.м.; нежитлове приміщення групи приміщень № 7, № 8 загальною площею 126,1 кв.м.; нежитлове приміщення групи приміщень № 1 загальною площею 49,1 кв.м. Задовольняючи позов Київської міської ради, суди виходили із того, що державну реєстрацію прав стосовно вищезазначеного нерухомого майна за [PERSON] було здійснено протиправно, за наявності арешту нерухомого майна, накладеного ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18.06.2014 у цивільній справі № 753/5010/14-ц. Згідно з прийнятими на виконання вказаного рішення суду рішеннями державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації КМДА 19.10.2018 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені записи про скасування реєстрації об`єктів нерухомого майна в літері А за адресою: [ADDRESS] , а саме: нежитлових приміщень № 1,1 (група приміщень № 1), приміщень 1-8 (група приміщень № 5), приміщень 1-4 (група приміщень № 7), приміщень № 1 (група приміщень № 8), та скасовано записи про право власності [PERSON] на вказані нежитлові приміщення. Цієї ж дати (19.10.2018) державний реєстратор Департаменту комунальної власності м. Києва КМДА Кузьмик М. В. вніс до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 28543091 про право власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради на нежитлове приміщення в літері А за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 346 кв. м., яке складається з приміщення №№ 1, І (група приміщень № 1), приміщення 1-8 (група приміщень № 5), приміщення 1-4 (група приміщень № 7), приміщення № 1 (група приміщень № 8). 19.12.2018 державний реєстратор Департаменту комунальної власності м. Києва КМДА [PERSON] вніс до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 29646404 про право господарського відання КП «Київжитлоспецексплуатація» на вказане нежитлове приміщення. Водночас слід зазначити, що постановою Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва та постанову Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/10400/16 скасовано, а провадження у справі закрито з підстав розгляду справи неповноважним судом (порушенням юрисдикційної належності справи). У січні 2018 р. Київська місцева прокуратура № 2, діючи в інтересах Київської міської ради, звернулася до суду з позовомдо [PERSON] про витребування спірних нежитлових приміщень (цивільна справа № 753/1504/18). Рішенням суду від 24.03.2021 у задоволенні позову прокурора відмовлено. Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд виходив з того, що на час розгляду справи [PERSON] не є ні власником спірного майна, ні його фактичним володільцем та користувачем, у зв`язку з чим вважав, що її діями права Київської міської ради не порушені. Це рішення ніким не оскаржувалось і набрало законної сили. ІV. Мотивувальна частина. Визначення права власності у його юридичному розумінні наведене у статті 316 ЦК України, відповідно до положень якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (статті 317, 319 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 321 ЦК України). Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Статті 15, 16 ЦК України та стаття 4 ЦПК України закріплюють право кожної особи на захист свого цивільного (особистого немайнового або майнового) права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України). Стаття 5 ЦПК України визначає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Аналіз змісту наведених законодавчих норм дає підстави для висновку, що захисту підлягає лише порушене або оспорюване право або інтерес, а відтак при вирішенні спору суд повинен, в першу чергу, встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, а також з`ясувати наявність чи відсутність факту порушення або оспорення відповідного права чи охоронюваного законом інтересу. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 та статтею 392 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання права власності, підставою для застосування якого є невизнання чи оспорення належного особі (позивачу) права власності на майно іншою особою (відповідачем) або втрата правовстановлюючих документів на майно. Правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень», статтею 37 якого передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів або до суду. Вимоги позову мотивовані тим, що в силу презумпції правомірності правочину (стаття 204 ЦК України) позивачка є власником спірного майна, проте ці доводи не заслуговують на увагу з таких підстав. Стаття 124 Конституції України встановлює принцип обов`язковості судових рішень. Вказаний принцип знайшов своє закріплення у статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Норма частини четвертої статті 82 ЦПК України визначає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням суду у господарській справі № 5011-48/2397-2012 установлено, що КП «Сезон» не виконало покладені на нього договором купівлі-продажу нежитлового приміщення зобов`язання по оплаті вартості об`єкта приватизації - нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 329,50 кв.м., що і послугувало підставою для розірвання цього договору в судовому порядку. У подальшому, рішенням суду у цивільній справі № 753/5010/14-ц визнано право комунальної власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради на нежилі приміщення №№ 1-1 (групи приміщень №1), з № 1 по № 1-1 (групи приміщень №5), № 1 (групи приміщень № 6), № 1 (групи приміщень №7), № 1 (групи приміщень № 8), що розташовані за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 329,50 кв.м. та витребувано це нерухоме майно від [PERSON] на користь власника. Ухвалюючи рішення у цій справі, суд виходив з того, що спірне майно вибуло із володіння територіальної громади Дарницького району м. Києва як власника спірного майна поза його волею, та внаслідок законодавчих змін на даний час це майно є власністю територіальної громади м. Києва. Суд відхилив претензії [PERSON] на вказане майно пославшись на те, що КП «Сезон» не набуло право власності на нього у встановленому договором та законом порядку (стаття 27 Закону України «Про приватизацію державного майна», стаття 23 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств»), а тому реєстрація права власності на майно за КП «Сезон», а в подальшому - за [PERSON] та [PERSON] , є неправомірною та не свідчить про виникнення у них права власності. Отже ураховуючи, що право на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , належить територіальній громаді міста Києва, що було засвідчено рішенням суду, яке набрало законної сили, будь-які дії інших осіб, спрямовані на перехід права власності на це майно до третіх осіб поза волею власника, є неправомірними і не породжують будь-яких правових наслідків. Вказане стосується і договорів дарування спірного майна, укладених між [PERSON] та [PERSON] . Та обставина, що зазначені у рішенні суду ідентифікаційні та технічні характеристики об`єкта нерухомого майна відрізняються від ідентифікаційних та технічних характеристик об`єктів, які були предметом договорів дарування, не має правового значення для вирішення даного спору з огляду на те, що групи приміщень № 7, № 8 загальною площею 126,1 кв.м., групи приміщень № 5 загальною площею 170,8 кв.м. та групи приміщень № 1 загальною площею 49,1 кв.м. як три окремі об`єкти нерухомого майна заявилися внаслідок перепланування (реконструкції) та поділу об`єкта нерухомого майна (нежитлового приміщення), яке є власністю територіальної громади міста Києва. Установлена судом послідовність подій по переходу права власності на спірне майно та родинні відносини сторін договорів дарування свідчать про те, що при їх укладенні дарувальник та обдаровувана діяли недобросовісно і мали спільний намір перешкодити виконанню судового рішення та незаконно заволодіти чужим майном. Наведені обставини слугують достатньою підставою для кваліфікації договорів дарування за статтею 228 ЦК України як таких, що порушують публічний порядок. За правилом частини другої цієї норми правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним, а відтак він є недійсним в силу закону і визнання його недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже за змістом цієї норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав. Сукупність установлених судом фактів та обставин дає підстави для висновку, що у позивачки [PERSON] відсутнє суб`єктивне матеріальне право на спірне майно. Право, яким особа не володіє, порушити неможливо, а тому вимоги позову про визнання права власності та скасування записів про реєстрацію речових прав є явно необґрунтованими і задоволенню не підлягають. V. Розподіл судових витрат між сторонами. За правилом, встановленим статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові - на позивача. Отже з огляду на результат розгляду справи сплачений позивачкою судовий збір покладається на позивачку. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed