Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-09 00:00:00

В жовтні 2021 р. [PERSON] в особі представника адвоката Якушева Р.С.звернувся до суду з позовом,в якому зазначає,що з 2010 року він є власником будинку [ADDRESS] Відповідач у 2018 р. був зареєстрований у спірному житловому приміщенні за згодою позивач на нетривалий час,членом сім`ї власника не являється ,у будинку ніколи не мешкав,речі його у спірному помешканні відсутні,участі у витратах на утримання житла відповідач не приймає. Фактичне місцезнаходження відповідача невідоме,домовленості знятися з реєстраційного обліку у добровільному порядку відповідач не виконав. Посилаючись на те,що формальна реєстрація проживання відповідача порушує права власника та змушує нести додаткові витрати на утримання житла,створює інші перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю ,позивач просить суд з підстав,передбачених ст.405 ч.2 ЦК України,визнати відповідача таким,що втратив право користування спірним житловим приміщенням. В судове засідання позивач та його представник не з`явились,надали письмову заяву про розгляд справи без їх участі,висловили згоду ,у разі неявки відповідача,на розгляд справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився без повідомлення причин,викликався за адресою зареєстрованого місця проживання шляхом направлення судової повістки,про зміну адреси проживання суд не повідомляв,відзив на позов не подав. Інформація про розгляд Шевченківським районним судом м.Запоріжжя вказаної справи та оголошення про виклик в судове засідання відповідача розміщена на офіційному сайті «Судова влада». Відповідно до ч.11 ст.129 ЦПК України відповідачі вважаються повідомленими про дату,час та місце розгляду справи. Відповідно до ст.280,281 ЦПК України суд на згодою позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та перевірено доказами, що позивач є власником будинку [ADDRESS] на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 26.02.2010 р. № 2-1426/2010,яке набрало законної сили 09.03.2010 р.,право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.04.2010 р.,про що надано витяг. З наведеного суд встановив,що позивач набув право власності на спірне житлове приміщення у встановлений законом спосіб,підтвердив ці обставини належними допустимими доказами,які нічим не спростовані. В спірному житловому приміщенні з 27.02.2018 р.зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] ,уродженець м.Макіївка Донецької області,що підтверджено інформацією департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради . Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України та з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України,члени сім`ї власника житла,які разом з ним проживають у будинку(квартирі),що йому належить,користуються жилим приміщенням в обсязі,визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ст.383,391 ЦК України,ст.157 ЖК України власник житлового будинку,квартири має право використовувати помешкання для власного проживання,проживання членів своєї сім`ї,інших осіб,вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст.405 ч.2 ЦК України,член сім`ї власника втрачає право користування житловим приміщенням,якщо протягом більше одного року не користується ним без поважних причин. Як вказав позивач у позовній заяві,реєстрація відповідача у будинку,який ї власністю позивача та використовується ним для проживання сім`ї,мала виключно формальний характер та відбулася з урахуванням домовленості про її тимчасовий характер та зобов`язання відповідача добровільно припинити реєстрацію у найкоротший строк. Аналогічні відомості викладені у акті від 30.09.2021 р. обстеження будинку позивача,де зазначено,що у буд. [ADDRESS] мешкають фактично позивач [PERSON] ,його дружина та четверо дітей,що завірили підписами сусіди і голова квартального комітету № 120. З досліджених доказів суд встановив,що відповідач не користується житлом,яке є власністю позивача, без поважних причин,його реєстрація має формальний характер. Встановлені судом обставини не спростовані відповідачем під час судового розгляду справи. Таким чином,суд встановив,що позов грунтується на законі,підтверджений доказами і підлягає задоволенню,оскільки правові підстави для користування спірним житлом відповідачем за спливом визначеного ст.405 ч.2 ЦК України строку наразі відсутні,його реєстрація у будинку створює перешкоди позивачу як власнику у користуванні та розпорядженні власністю. На підставі ст.64 ч.2,156,157 ЖК України,ст.383,391,405 ЦК України, ст.3,10,11,57,60,212 -215,218 ЦПК України,суд-

Outcome: approved