Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

16 вересня 2022 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій вона просить суд стягнути з позивача судові витрати понесені у зв`язку з розглядом справи у розмірі 35\~000 грн. В обґрунтування зазначила, що з метою належного захисту своїх прав та інтересів вона уклала договір про надання юридичних послуг від 24.05.2019 з Адвокатським бюро «Алексєєнко та партнери», а для безпосереднього захисту у судових засіданнях з адвокатом Шут А.І., який здійснює індивідуальну адвокатську діяльність. Понесені витрати на правничу допомогу складають 35\~000 грн. (20\~000 грн. +15\~000грн.) У судове засідання сторони не з`явилися, про дату час та місце розгляду заяви повідомлялися належним чином, причини не явки не повідомили. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення з огляду на таке. Згідно зі статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з проведенням експертизи. Згідно з правовим висновком, викладеним у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Як зазначив Верховний Суд під час розгляду справи № 922/676/21 (постанова від 14.12.2021), подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Під час розгляду цивільної справи № 357/380/20 (постанова від 08.06.2022) Велика Палата Верховного Суду наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У справі яка розглядається пунктами 4.1, 4.2 договору про надання правової допомоги №10 вівд 24.05.2019 та пункту 4 договору про надання правової допомоги від 19 жовтня 2021 р. передбачено, що клієнт зобов`язується виплатити адвокатові, за надання правової допомоги гонорар, сума якого встановлюється за домовленістю у окремому додатку до договору. Остаточний розмір гонорару встановлюється у розрахунках та актах приймання-передачі наданих послуг від 14 вересня 2022 року, що є додатками до вказаних договорів. Згідно розрахунку та акту приймання-передачі наданих послуг№3 від 14 вересня 2022 року до договору про надання правової допомоги №10 від 24.05.2019, сторони погодили, що розмір винагороди (гонорар) за надання правової допомоги буде становити 20 000 гривень. Згідно розрахунку та акту приймання-передачі наданих послуг№1 від 14 вересня 2022 року до договору про надання правової допомоги б/н від 19.10.2021, сторони погодили, що розмір винагороди (гонорар) за надання правової допомоги буде становити 15 000 гривень. Як зазначено в приймання-передачі наданих послуг№3 від 14 вересня 2022 року при наданні правової допомоги відповідачу затрачено на підготовку/аналіз/консультації 10 год. Водночас, зазначено, що підготовка, опрацювання судової практики, збір доказів, складання відзиву зайняли пять годин, що еквівалентно 10\~000 грн. Аналізуючи докази, що були зібрані представником відповідача та долучені до відзиву, лише роздруківка із руху коштів по картковому рахунку відповідача може відповідати відповідати такій вчиненій дії як «збирання доказів», решта доказів: копія паспорта позивача, копія нотаріальної заяви позивача були долучені позивачем до позовної заяви та окремого збирання не потребували, як і скріншоти профілю позивача у соціальних мережах. Щодо послуги, пов`язаної з аналізом судової практики, то така не може вважатись видом професійної правничої допомоги, оскільки адвокат, виходячи зі змісту пункту 4 частини першої статті 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», під час здійснення адвокатської діяльності зобов`язаний самостійно підвищувати свій професійний рівень, а не аналізувати законодавство і судову практику на підставі договору безпосередньо при наданні правової допомоги клієнту. При вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції Верховний Суд враховує висновки, викладені саме у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20, згідно з яким для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність. Такі пункти зазначеного розрахунку, як «підготовка, складання та подання заяви про витребування доказів» на які адвокатом витрачено три години часу (6000 грн.) є такими що не відповідають критерію розумності їхнього розміру, оскільки перше за обсягом не досягає і півтори сторінки та частково дублює відзив відповідача, а друге не відповідає критерію необхідності та в його задоволенні було відмовлено судом. Вказане в сукупності свідчить про те, що наданий представником відповідача розрахунок витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін, внаслідок чого він не може вважатись належним доказом розміру суми, яка заявлена до стягнення. Таким чином, враховуючи подання розрахунку, який явно не відповідає вимогам розумності та реальності адвокатських послуг і свідчать про штучне збільшення розміру судових витрат, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню в розмірі 25\~000 грн.

Outcome: approved