Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

1.Позиція позивача. У грудні 2018 року до провадження Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов зазначений позовом, за змісто якого позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» заявлені позовні вимоги до [PERSON] , про стягнення на користь позивача: - заборгованість за спожитий природній газ в розмірі 27 990 (двадцять сім тисяч дев`ятсот дев`яносто ) гривень 67 копійок на поточний рахунок із спеціальним режимом використання [NUMBER] ФДОУ АТ «Ощадбанк», МФО 305482 ,ЄДРПОУ 39572642; - інфляційні витрати - 6 941,88 грн., 3% річних від суми заборгованості - 1690,19 грн. на (розрахунковий рахунок : [NUMBER] , ДОУ АТ «Ощадбанк», МФО : 305482, код ЄДРПОУ : 39572642); - витрати пов`язанні зі сплатою судового збору у розмірі 1762 ,00 грн. (розрахунковий рахунок : [NUMBER] , ДОУ АТ «Ощадбанк», МФО : 305482, код ЄДРПОУ : 39572642). В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивачем зазначено, що позивач, з 01 липня 2015 року є постачальником природного газу для споживачів Дніпропетровської області на підставі ліцензії на постачання природного газу (серія АЕ 642499), а тому відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи, підлягають врегулюванню за Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг - НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за № 1382/27827. У відповідності до пункту 2 розділу III Правил постачання, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Пунктом 1.3 розділу І Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2500 встановлено, що цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633,634,641,642 Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом заявочного приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб- сайті Регулятора та постачальника і не потребує двосторонньої форми договору. [PERSON] , ІПН [NUMBER] , є побутовим споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», з відкритим особовим рахунком № [NUMBER] , за адресою надання послуг будинок [ADDRESS] , та є особою який як споживач до умов Типового договору постачання природного газу, та повинен здійснювати оплату за споживання природного газу в період з 01.07.2015 року по 18.07.2017 року. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах) , а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться. Побутовий споживач, тобто відповідач, зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату за поставлений природний газ згідно з умовами договору (п.20 Правил постачання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п.4 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30.09.2015р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015р. за №1379/27824 (далі - Кодекс ГРС): « побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природнього газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показники лічильника газу та протягом п`яти діб ( до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ. У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природнього газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується , виходячи з групи споживання побутового споживання.» Відповідач, показники лічильника газу не надавав, за надані послуги з газопостачання оплату належним чином не здійснював. Тому станом на 18.07.2017р. на показники лічильника газу 7566 куб.м., які підтверджені актом на відключення газопостачання, з підписом відповідача, його заборгованість за спожитий природний газ перед ТОВ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ ЗБУТ», склала 27 990,67 грн. Тому, 18.07.2017 року газоспоживання відповідачу, за дорученням позивача, було припинено Оператором ГРМ, шляхом встановлення на ввідному газопроводі блокуючого пристрою з пломбуванням пломбою № 38955066. Припинення газопостачання не звільняє побутового споживача від обов`язку сплатити заборгованість за фактично спожитий природний газ (п.19 розділу III Правил). Відповідно до фінансового стану, заборгованість Відповідача за спожитий природний газ перед ТОВ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ ЗБУТ», з урахуванням контрольних показників газового лічильника 7566 куб.м. від 18.07.2017 року, складає 27 990,67 грн. Розрахунок заборгованості складається з наступного: нараховано позивачем з 01.07.2015 по 18.07.2017 року (день припинення газопостачання) 32 905,91 грн. За цей період відповідачем сплачено за надані послуги 4 915,24 грн. Таким чином станом на 01.10.2018 року заборгованість складає 27 990,67 грн., що підтверджується розрахунком суми заборгованості та фінансовим станом відповідача по особовому рахунку № [NUMBER] . Розрахунок нарахувань за природний газ виконано відповідно до цін і тарифів, які встановлені постановами Кабінету Міністрів України, НКРЕКП: Ціни для населення: з липня 2015 року - 7,188 грн. за 1 куб. м., встановлено Постановою НКРЕКП від 03.03.2015 р. № 583, з травня 2016 року - 6,879 грн. за 1 куб.м., встановлено Постановою КМУ від 27.04.2016 р. № 315, з квітня 2017 року - 6,9579 грн. за 1 куб.м., встановлено Постановою КМУ від 22.03.2017 р. № 187. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (от. 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Крім того, у відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок суми 3 % річних за несвоєчасні розрахунки за спожитий газ за період 11.08.2015 р. - 10.08.2018 р., який розраховується за формулою: (Проценти) = (Сума боргу) * (Процентна ставка) /100% / 365 днів * (кількість днів). Розрахунок заборгованості з урахуванням індексу інфляції розраховується за формулою: Сума інфляції = сума боргу * % інфляції- сума боргу. Таким чином, сума боргу складає 27 990,67 грн, втрати від інфляції становлять 6 941,88 грн., 3% річних від суми заборгованості становлять 1 690,19 грн. 2.Позиція відповідача. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачу на останню відому суду адресу і в силу ст.131 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними. Відзив відповідач на позов не подав. Заяв та клопотань про проведення розгляду за його відсутності не подавав. 3.Заяви, клопотання, процесуальні питання. 18 грудня 2018 року позивачем подано позову заяву до провадження суду. 18 січня 2019 року судом отримано відомості про зареєстроване місце проживання відповідача. 24 січня 2019 року відкрито провадження у справі, в порядку спрощеного позовного провадження. Станом на 29 вересня 2022 року позивачем подане клопотання про проведення розгляду справи за відсутності позивача, та згоду на ухвалення заочного рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. 4.Фактичні обставини встановлені судом. Відповідач [PERSON] , є зареєстрований за місцем проживання у будинку [ADDRESS] , що підтверджено даними за особовим рахунком газопостачальної компанії, а також довідкою про зареєстроване місце проживання відповідача від 18 січня 2019 року (а.с. 21). Факт наявності заборгованості [PERSON] за надані послуги з газопостачання за адресою будинок [ADDRESS] , підтверджено розрахунком з наданих послуг за період з вересня 2015 року по липень 2018 року, з врахуванням показників на 18 липня 2017 року як на дату відключення споживача від надання послуг 7566 м3, що відповідає нарахуванню за абонентом боргу за надані послуги з газопостачання на загальну суму 27990,67 гривень. З підстав передбачених ст. 625 ЦК України, заявлено до стягнення суму 1690,19 гривень, як суму 3% річних від суми заборгованості за зазначений період та 6941,88 гривень, як інфляційні витрати. 5.Застосовані норми права. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 22 ЦК України, передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: - договори та інші правочини; Відповідно до статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно зі статтею 15 ЦК України, право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, при цьому стаття 16 ЦК України визначає право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів згідно статті 16 ЦК України, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (от. 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п.14 розділу III Правил постачання розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. При розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Товариство свої зобов`язання щодо забезпечення боржника природним газом виконало належним чином, надало споживачу послуги, однак останній свої зобов`язання щодо оплати наданих послуг не виконав. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п.4 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30.09.2015р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015р. за №1379/27824 (далі - Кодекс ГРС): побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природнього газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показники лічильника газу та протягом п`яти діб ( до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ. У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природнього газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується , виходячи з групи споживання побутового споживання. 6.Висновки та мотиви судового рішення. Судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг з газопостачання за адресою будинок [ADDRESS] , який станом на 18 липня 2017 року мав заборгованість з наданих послуг газопостачання у розмірі 7566 м3, що відповідає вартості на загальну суму 27990,67 гривень. Розрахунок боргу, станом на 18 липня 2017 року проведений позивачем, як постачальником послуг з газопостачення починаючи з 01 липня 2015 року, згідно до тарифів для населення: з липня 2015 року - 7,188 грн. за 1 куб. м., встановлено Постановою НКРЕКП від 03.03.2015 р. № 583, з травня 2016 року - 6,879 грн. за 1 куб.м., встановлено Постановою КМУ від 27.04.2016 р. № 315, з квітня 2017 року - 6,9579 грн. за 1 куб.м., встановлено Постановою КМУ від 22.03.2017 р. № 187. Крім того, будучи споживачем послуг, фактично [PERSON] , ІПН [NUMBER] , будучи побутовим споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», з відкритим особовим рахунком № [NUMBER] , за адресою надання послуг будинок [ADDRESS] , є стороною Типового договору постачання природного газу, та зобов`язаний здійснювати сплату за споживання природного газу в період з 01.07.2015 року по 18.07.2017 року, на користь позивача. А тому позовні вимоги позивача є обгрунтованими та такими що підлягають задоволенню вцілому, з врахуванням того, що відповідач будучи належним чином повідомлений про наявність спору, не скористувався своїм правом на подання відзиву, і жодного доказу на спростування заявлених до нього вимог не подав, участі у справі не брав. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. 7.Судовий збір. Враховуючи, що при зверненні із позовом понесені витрати з оплати судового збору у розмірі 1762 гривні 00 копійок, враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України, зазначені витрати підлягають відшкодуванню шляхом їх стягнення з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved