Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №DNH4KS23261232 від 13.04.2006 року, станом на 10.03.2021 року в загальному розмірі - 20764,35 грн. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву №DNH4KS23261232 від 13.04.2006 року. Відповідач при підписанні заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам», «Тарифами» складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений з «Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам», «Тарифами», що діяли станом на момент підписання заяви, що підтверджується підписом відповідача в заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови надання споживчого кредиту фізичним особам», «Тарифи», які викладені на банківському сайті, згідно яких обслуговується відповідач. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Отже, підписавши заяву, між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Банком на підставі Договору про надання банківських послуг надано відповідачу строковий кредит у сумі 2573,00 грн. строком на 12 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на покупку мобільного телефону. Банком на виконання умов кредитного договору кредитні кошти в розмірі 2075,00 грн. вартості мобільного телефону перераховано на поточний рахунок підприємства торгівельно -сервісної мережі - ФОП [PERSON] . Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме перерахував на поточний рахунок підприємства торгівельно - сервісної мережі - ФОП [PERSON] грошові кошти в якості вартості мобільного телефону відповідача. Натомість, відповідач в процесі погашення своїх зобов`язань за кредитним договором, не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, та підтверджується випискою по рахунку. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 10.03.2021 року має заборгованість у розмірі - 49364,48 грн., з яких: 2573,00 грн. - заборгованість за кредитом; 18117,17 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 28674,31 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Представник позивача звертає увагу суду, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення, яку просить стягнути представник позивача, становить 20764,35 грн., яка складається з наступного: 2573,00 грн. - заборгованість за кредитом; 18117,17 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 74,18 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПриватБанк». Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 березня 2021 року позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості повернуто позивачу. Постановою Харківського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» задоволено, ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 березня 2021 року скасовано, справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2021 року позовну заяву залишено без руху із наданням позивачу строку для усунення її недоліків. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому заявлені позовні вимоги підтримані у повному обсязі, та зазначено про те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у жодне із призначених судом судових засідань не з`явився, про причини неявки та їх поважність суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Клопотань про відкладення судового засідання, чи будь-яких заяв щодо продовження процесуальних строків з підстав, встановлених Законом № 731-IX, або заяв про поновлення або продовження процесуальних строків, встановлених нормами ЦПК України, у зв`язку із їх пропуском з поважних причин, та таких, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, або з причин неможливості вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк, що зумовлено обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, - від учасників справи до суду також не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.4 ст. 223, ст.ст.280-281 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним докази. Так, з матеріалів справи встановлено, що 13.04.2006 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №DNH4KS23261232 у формі заяви. Відповідач при підписанні заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам», «Тарифами» складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений з «Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам», «Тарифами», що діяли станом на момент підписання заяви, що підтверджується підписом відповідача в заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді. Банком на підставі Договору про надання банківських послуг надано відповідачу строковий кредит у сумі 2573,00 грн. строком на 12 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на покупку мобільного телефону. Банком на виконання умов кредитного договору кредитні кошти в розмірі 2075,00 грн. вартості мобільного телефону перераховано на поточний рахунок підприємства торгівельно -сервісної мережі - ФОП [PERSON] . Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати за який приймається період з 21 по 28 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 245,08 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Згідно п. 4.2. Умов при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 6,0 % на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Актом прийому - передачі товару від 13.04.2006 р., який складно між продавцем ФОП [PERSON] з однієї сторони, та покупцем [PERSON] , з іншої сторони, підтверджено те, що відповідно до рахунку-фактури №2CA0002509 від 13.04.2006 р. продавцем передано, а покупцем прийнято товар, а саме: мобільний телефон Samsung SGH-D600, заводський [NUMBER] за ціною 2075, 00 грн. Отже, підписавши заяву, між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку із порушенням умов кредитного договору, відповідач станом на 10.03.2021 року має заборгованість у розмірі - 49364,48 грн з яких: 2573,00 грн. - заборгованість за кредитом; 18117,17 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 28674,31 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Представник позивача, посилаючись на те, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника повернення будь якої частини суми заборгованості за кредитом та законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 20764,35 грн., яка складається з наступного: 2573,00 грн. - заборгованість за кредитом; 18117,17 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 74,18 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПриватБанк». Суд виходить з вимог ст. 12 ЦПК України, відповідно якої цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач у судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних та допустимих доказів на спростування доводів та вимог позивача. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі сплата неустойки. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, яка кореспондує з положеннями ч. 1 ст. ст. 81 ЦПК України, якою встановлений обв`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 80 ЦП К України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вже було зазначено вище, відповідач у судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних та допустимих доказів на спростування доводів та вимог позивача. Натомість, з представлених позивачем письмових доказів, зокрема розрахунків заборгованості за Договором, вбачається, що відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснював, внаслідок чого, у нього перед позивачем станом на 10.03.2021 року утворилась у сумі - 49364,48 грн., яка складається з: 2573,00 грн. - заборгованість за кредитом; 18117,17 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 28674,31 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Представник позивача, посилаючись на те, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника повернення будь - якої частини суми заборгованості за кредитом та законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 20764,35 грн., яка складається з наступного: 2573,00 грн. - заборгованість за кредитом; 18117,17 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 74,18 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. У зв`язку із наведеним, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем, як позичальником, кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі не повернуті, суд, з урахуванням заявлених позовних вимог та наявних в матеріалах справи письмових доказів, приходить до висновку про можливість їх задоволення у повному обсязі. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов судом задоволений у повному обсязі, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати зі сплати судового збору у сумі - 2270,00 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 207, 509, 526, 530, 626, 628, 638, 611, 612, 651, 1050 ЦК України та

Outcome: approved