Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

Позивач - Виконавчий комітет Великосорочинської сільської ради Миргородського району як орган опіки та піклування в інтересах [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] , про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] , [PERSON] утриманням та вихованням свого сина, [PERSON] , не займаються, його життям, станом здоров`я, духовним та моральним розвитком не піклуються, своїх батьківських обов`язків не виконують, самоусунулися від їх виконання, матеріально дитину не утримують. Одягом, предметами гігієни, дитячими іграшками, дитячою літературою згідно віку не забезпечують. Продукти харчування для дитини в необхідному асортименті в будинку їх проживання взагалі відсутні. Станом навчання та виховання сина не цікавляться, зв`язків з педагогічним колективом Савинцівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня не підтримують. Дитина відвідує навчальний заклад під наглядом бабусі. [PERSON] , [PERSON] за місцем проживання в с. Савинці Миргородського району характеризуються негативно, вихованням та утриманням дитини не займаються, зарекомендували себе як безвідповідальні особи, дитині практично ніякої уваги не приділяють. Свої обов`язки по вихованню дитини [PERSON] переклали на бабусю [PERSON] , жительку с. Савинці Миргородського району. З грудня 2016 дитина проживає разом з бабусею по [ADDRESS] . Сім`я [PERSON] , [PERSON] неодноразово відвідувалась за місцем проживання працівниками служби у справах дітей, працівниками центру надання соціальних послуг та архівної справи, представниками органу місцевого самоврядування, педагогічними працівниками Савинцівської ЗОШ І-ІІІ ст., так як в сім`ї є проблеми неналежного виконання батьківських обов`язків з боку обох батьків. 14.01.2022 року на громадянку [PERSON] Миргородським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області складено адміністративний протокол за порушення нею ч. 1 ст.184 КУпАП. 10.03.2022 року Миргородським міськрайонним судом за порушення нею ч. 1 ст.184 КУпАП [PERSON] попереджена. [PERSON] перебуває на обліку у службі у справах дітей виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради як такий, що опинився в складних життєвих обставинах. Підставою взяття дітей на облік було неналежне виконання батьками [PERSON] та [PERSON] батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, які самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, не створили належних умов для проживання, розвитку дитини, не приділяють уваги догляду та її вихованню. Умови проживання у будинку, де проживає сім`я [PERSON] , [PERSON] жахливі. Необхідних дитячих меблів, постільної білизни, подушки, ковдри у дитини немає. Дитячий одяг відсутній. Запас продуктів харчування відсутній повністю. У будинку брудно. Стіни обдерті, засновані павутиною, покриті пліснявою, стеля не білена, підлога не фарбована. У коридорі при вході до житлового будинку в дверях дірки, зі стін коридору біля вхідних дверей відвалюються шматки цегли, що створює загрозу життю та здоров`ю дитини. Підлога в житлових кімнатах та коридорі не прибирається. Посуд в будинку чорний від бруду, закопчений сажею, на столах в коридорі, житлових кімнатах при кожному обстеженні залишаються залишки їжі, які не прибираються. [PERSON] постійно знаходиться в будинку бабусі. Робота проведена працівниками служби у справах дітей, центру надання соціальних послуг та архівної справи Великосорочинської сільської ради, старостою Савинцівського старостинського округу як місцевим органом самоврядування, опіки та піклування, з громадянами [PERSON] та [PERSON] позитивних результатів не дала. 07 квітня 2022 року [PERSON] , [INFO] службою у справах дітей виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради взятий на облік як такий, що опинився у складних життєвих обставинах через невиконання батьками своїх батьківських обов`язків. З боку батьків спостерігається тенденція погіршення умов проживання, виховання дитини. Великосорочинська сільська рада, як орган опіки та піклування, служба в справах дітей виконавчого комітету сільської ради, центр надання соціальних послуг та архівної справи сільської ради проводили роботу з громадянами [PERSON] , [PERSON] , їм роз`яснювалась відповідальність за невиконання батьківських обов`язків. Однак належних висновків вони не зробили. 07 квітня 2022 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради розглядалося питання виконання батьківських обов`язків громадянами [PERSON] , [PERSON] . На засіданні комісії було прийнято рішення про попередження батьків [PERSON] , [PERSON] про наслідки невиконання батьківських обов`язків по відношенню до дитини, але належних висновків вони не зробили. 15 квітня 2022 року сім`я [PERSON] та [PERSON] відвідана за місцем проживання працівниками служби у справах дітей, центру надання соціальних послуг та архівної справи Великосорочинської сільської ради. Складено акт обстеження умов проживання. Санітарний стан будинку незадовільний. Належний лад в будинку не наведений, в усіх кімнатах, коридорі повна антисанітарія. 26 травня 2022 року було затверджено висновок органу опіки та піклування про позбавлення [PERSON] та [PERSON] по відношенню до їх дитини [PERSON] , [INFO] . Відношення до виконання своїх батьківських обов`язків з боку [PERSON] , [PERSON] негативно позначається на самоствердженні дитини, її моральному розвитку. Усі вищевикладені аргументи є свідченням того, що мати [PERSON] та батько [PERSON] втратили бажання виховувати та утримувати свою дитину, самоусунулися від її утримання та виховання, не створили належних умов проживання, навчання, відпочинку, виховання, розвитку, не забезпечують дитину необхідним повноцінним харчування, одягом, іграшками відповідно до її вікових особливостей. Така поведінка громадян [PERSON] , [PERSON] порушує статті 150, 152, 155, 157 Сімейного кодексу України, статті 3, 19, 27, 28, 29, 37 Конвенції ООН про права дитини, статтю 12 Закону України "Про охорону дитинства". [PERSON] , [PERSON] не виконують батьківські обов`язки відносно своєї дитини, що є само по собі підставою для позбавлення їх батьківських прав, згідно зі ст. 164 Сімейного Кодексу України. У зв`язку з викладеним, Виконавчий комітет Великосорочинської сільської ради, як орган опіки та піклування, звернувся з цивільним позовом до суду та з урахуванням заяви представника позивача про уточнення позовних вимог (а. с. 35) просить позбавити батьківських прав громадян [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , по відношенню до їх дитини [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] , [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі по ј частині усіх доходів , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня звернення до суду і до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів проводити на користь тих установ або осіб ( опікунів) у яких буде утримуватися дитина. Передати дитину [PERSON] , [INFO] виконавчому комітету Великосорочинської сільської ради для влаштування до сімейної форми виховання. У зв`язку з тим, що виконавчий комітет Великосорочинської сільської ради, як орган опіки та піклування, звільнений від сплати судового збору на підставі пп.14, пункту 2, статті 3 ЗУ «Про судовий збір» (редакція 01.01.2022) судові витрати стягнути з відповідачів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 31 травня 2022 року відкрито загальне позовне провадження в справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 28 липня 2022 року прийнято заяву представника позивача Виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради Миргородського району як органу опіки та піклування Кравченко І.К. про уточнення позовних вимог та залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] . Ухвалою суду від 22 серпня 2022 року закрито підготовче провадження в справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 19 жовтня 2022 року. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] відзив на позовну заяву не подали, в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позову. [PERSON] повідомив що працює офіційно , заробітки не великі , буває таке що не вистачає на дрова , але половину заробітної плати віддає на утримання сина який проживає у його матері [PERSON] , там виріс і старший син , належних умов вдома немає , тому не заперечує проти того щоб син і надалі проживав у його матері та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів. Відповідачка [PERSON] також пояснила, що не працює , утримує господарство , син проживає з 2016 року у своєї бабусі [PERSON] , додому приходе як у гості , там він всім забезпечений , проти позову не заперечувала. Третя особа , яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] повідомила, що вона являється матір`ю відповідача по справі [PERSON] , а бабусею неповнолітнього [PERSON] , дитина проживає у неї з 2016 року , її син та невістка , відповідачі по справі та батьки [PERSON] самоусунулися від виконання батьківських обов`язків , люблять випити , в хаті зачасту не топлено , не зварено їсти . У неї виріс і старший онук , який вже повнолітній , дитина від неї ходить до школи , всім необхідним забезпечена , вона вже пенсіонерка , але ще працює , отримує і пенсію і заробітну плату , з ними проживає ще ї її мати , також отримує пенсію , тобто вважає що для дитини буде краще , якщо батьків позбавлять батьківських прав та [PERSON] буде офіційно у неї проживати та вона буде опікуватись ним, таку заяву вона подала до виконавчого комітету щоб її призначили опікуном хлопчика. Представника позивача Виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради Миргородського району як орган опіки та піклування в інтересах [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Дослідивши письмові докази у справі, заслухавши сторони та учасників процесу суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1, 2 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У ч.1 ст. 51 Конституції України та ст.180 СК України закріплено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мати, батько мають рівні обов`язки щодо дитини. Таким чином обов`язок утримувати дитину, передбачений ч.1 ст. 180 СК України, є особистим обов`язком, а тому стосується окремо кожного з батьків. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтво про народження [NUMBER] , виданим Савинцівською сільською радою Миргородського району Полтавської області 28.10.2010 року (а. с. 14). Відповідно до наказу № 2 від 07 квітня 2022 року службою у справах дітей виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області [PERSON] , взятий на облік як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах (а. с. 20). Відповідно до складених актів обстеження матеріально - побутових умов сім`ї [PERSON] та [PERSON] вбачається, що в сім`ї не створено умов для проживання та виховання дитини з фото таблицями ( а.с. 25-47) , відповідно до висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області від 26 травня 2022 року № 575 доцільно [PERSON] та [PERSON] позбавити батьківських прав відносно їх малолітнього сина дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 49-50). 26 травня 2022 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Великосорочинської сільської ради було затверджено висновок органу опіки та піклування про позбавлення [PERSON] та [PERSON] по відношенню до їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується протоколом № 3 від 26.05.2022 року (а. с. 51-53). Постановами суду [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя , навчання та виховання дітей ( а.с. 67-68) , відповідач [PERSON] працює в ТОВ «Савинці» різноробочим та отримує заробітну плату за період з січня 2022 року по липень 2022 року в сумі 53 752 гривні 45 копійок ( а.с. 84) , за місцем роботи [PERSON] характеризується позитивно ( а.с. 85) , відповідно до акту обстеження матеріально - побутових умов сім`ї щодо [PERSON] для дитини маються всі належні умови для проживання , навчання та розвитку дитини .( а.с. 86) , [PERSON] отримує пенсію та заробітну плату ( а.с. 91, 93) , характеризується позитивно ( а.с. 92) , проживає за адресою [ADDRESS] ( а.с. 94) . Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ч. 2,3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей є підставою для позбавлення їх батьківських прав щодо дітей. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідачів є підставою для позбавлення її батьківських прав. З огляду на вищевикладене та враховуючи , що відповідачі не заперечують проти задоволення позовних вимог , суд дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині вимог про позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки судовим розглядом встановлено факт ухилення [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина та стягнення з відповідачів аліментів на утримання малолітнього сина, оскільки відповідачі є здоровими та працездатними. Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Оскільки позивач згідно Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів солідарно на користь держави судовий збір у розмірі 1984 грн 80 коп. (992,40 грн за подання позову про позбавлення батьківських прав та 992 грн 40 коп. за подання позову про стягнення аліментів).

Outcome: approved