Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Винниченко М.П., звернувся до суду з позовною заявою до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), АТ «Кредобанк», ТзОВ «ТД Еліт сервіс», в якому просить визнати вину Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та ТзОВ "ТД ЕЛІТ СЕРВІС" у заподіянні йому збитків, внаслідок допущених порушень, що призвело до скасування як самих прилюдних торгів так і похідних від прилюдних торгів документів, а саме: протоколу №13-0113/12-2 проведення прилюдних торгів, акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 08 травня 2013 року №97 та свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 08 травня 2013 року № 92, згідно яких позивач набув у власність майно, стягнути з АТ "КРЕДОБАНК", Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та ТзОВ "ТД ЕЛІТ СЕРВІС" на його користь грошові кошти в сумі 551 847 грн. та судові витрати. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що він взяв участь у прилюдних торгах, які відбулися 07.12.2012 та проведені Львівською філією ТзОВ «ТД-Еліт Сервіс» з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме: майнового комплексу по [ADDRESS] та [ADDRESS] . Позивач повідомив, що за результатами торгів було складено протокол проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмет іпотеки) №13-0113/1232 від 07.12.2012 згідно якого, переможцем торгів став [PERSON] . 20.12.2012 заступником начальника Галицького ВДВС ЛМУЮ складено акт державного виконавця про реалізацію (предмета іпотеки), що належить на праві власності. Позивач зазначив, що 08.05.2013 державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори, на підставі акту державного виконавця про реалізацію (предмета іпотеки) від 20.12.2012 видано [PERSON] свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Однак, рішенням Апеляційного суду Львівської області від 27.06.2014 визнано недійсними прилюдні торги від 07.12.2012 по реалізації вказаного вище нерухомого майна. Позивач стверджує, що у зв`язку із визнанням недійсними прилюдних торгів від 07.12.2012, фактично відсутня підстава для видачі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів 08.05.2013, згідно якого було проведено реєстрацію права власності на нежитлові будівлі гаражно-складських приміщень, що знаходяться в [ADDRESS] та [ADDRESS] . Окрім того, позивач зазначив, що постановою Львівського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року визнано недійсними та скасовано: протокол № 13- 0113/12-2 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) на виконання виконавчого листа № 2-2426/10 від 19 листопада 2010 року, виданого Галицьким районним судом міста Львова; акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, що належить на праві приватної власності від 20 грудня 2012 року з реалізації нежитлової будівлі площею 433 кв.м по [ADDRESS] , та нежитлові будівлі гаражно-складських приміщень площею 155,8 кв.м на цій вулиці за № 8а, затверджений 20 грудня 2012 року начальником Галицького ВДВС Львівського МУЮ; свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 08 травня 2013 року № 97, видане державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевичем Р.І.; свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 08 травня 2013 року № 92, видане державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевичем Р.І. Позивач стверджує, що правочин купівлі-продажу визнано недійсним, сторони повернулися у попередній стан, [PERSON] повернув нерухоме майно за цим правочином, відтак звертається до суду з позовом щодо стягнення сплачених ним грошових коштів, просить позов задоволити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22.07.2022 відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 16.08.2022 представник відповідача АТ «Кредобанк» Гончарова У.І. подала відзив на позовну заяву, у якому повністю заперечила щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення у зв`язку із їх недоведеністю та вважає докази, що долучені до позовної заяви неналежними та такими, що не відповідають дійсним матеріалам справи. Представник відповідача зазначила, що торги відбулись у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа про стягнення кредитної заборгованості на користь АТ «КРЕДОБАНК», який перебував на виконанні у Галицькому ВДВС ЛМУЮ. Прилюдні торги проводились спеціалізованою організацією ТзОВ «ТД-Еліт Сервіс» на підставі договору про надання послуг з організації та проведення прилюдних торгів із реалізації арештованого майна, укладеного між Галицьким ВДВС ЛМУЮ та ТзОВ «ТД-Еліт Сервіс». Представник відповідача стверджує, що у разі визнання прилюдних торгів недійсними у первісний стан шляхом реституції повертаються сторони договору. Покупцем за договором купівлі - продажу майна з прилюдних торгів є переможець торгів, який підписав протокол про їх результати та отримав затверджений державним виконавцем акт. Продавцем за договором купівлі - продажу майна з прилюдних торгів може бути спеціалізована організація, що проводила торги, так і виконавча служба, від імені якої виступала спеціалізована організація як організатор торгів. Відтак, реституція, тобто повернення у стан, який існував до укладення недійсного правочину, можлива лише між його сторонами, а державна виконавча служба виступала від свого імені як продавець, то саме на неї покладається обов`язок повернення покупцю оплаченої загальної вартості придбаного майна. Окрім того, представник відповідача зазначила, що сума коштів на рахунок АТ «КРЕДОБАНК» ні від позивача, ні від інших учасників справи не надходила. Також, представник відповідача просила суд застосувати до вимог позивача позовну давність, оскільки відлік позовної давності для позовної вимоги про повернення коштів внаслідок недійсності правочину розпочався 27.06.2014 та сплив ще 28.06.2017. Просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30.08.2022 у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження - відмовлено. 05.09.2022 представник позивача Винниченко М.П. подав додаткові письмові пояснення, у яких зазначив, що документи були визнані недійсними постановою Львівського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року, відтак строк позовної давності позивачем не порушені. Сторони у справі про судовий розгляд даного позову повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Виклик сторін до суду був здійснений шляхом скерування судових повісток на поштову та електронну адреси сторін, а також через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України (через веб-сайт Галицького районного суду м. Львова). Відповідач Галицький відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та ТзОВ «ТД Еліт сервіс» не подали відзиву на позовну заяву та інших заяв до суду від них не надходило. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що на виконанні Галицького ВДВС Львівського МУЮ перебувало виконавче провадження ВП № 25891700 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2426, виданого 19 листопада 2010 року Галицьким районним судом м. Львова, про стягнення з [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь ПАТ «Кредобанк» 1 458 065,97 грн. боргу за кредитним договором. В ході проведення виконавчих дій 07 грудня 2012 року відбулися прилюдні торги з реалізації майна боржника. Згідно з протоколом про проведення прилюдних торгів ТОВ «ТД «Еліт Сервіс» від 07 грудня 2012 року № 13-0113/12-2 переможцем аукціону з продажу лота № 2: майновий комплекс по [ADDRESS] , який складається з нежитлової будівлі по [ADDRESS] , загальною площею 433,00 кв. м та нежитлових будівель гаражно - складських приміщень по [ADDRESS] загальною площею 155, 8 кв.м став [PERSON] /а.с.8/. 20 грудня 2012 року начальником Галицького ВДВС Львівського МУЮ затверджено акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, що належить на праві приватної власності [PERSON] , з реалізації нежитлової будівлі площею 433,0 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та нежитлової будівлі гаражно-складських приміщень загальною площею 155,8 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] /а.с.10/. 08 травня 2013 року державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевичем Р.І. видано свідоцтва № 92 та № 97 про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів /а.с.9/. Рішенням Трускавецького міського суду від 10 червня 2013 року у цивільній справі №457/324/13 позов [PERSON] до ТОВ «ТД Еліт Сервіс» в особі Львівської філії, Галицького ВДВС Львівського МУЮ про визнання прилюдних торгів недійсними, третя особа - [PERSON] , задоволено. Визнано прилюдні торги від 07 грудня 2012 року, проведені Львівською філією ТзОВ «ТД Еліт Сервіс», з реалізації арештованого нерухомого майна - предмета іпотеки нежитлової будівлі по [ADDRESS] загальною площею 433,0 кв. м та нежитлової будівлі гаражно-складських приміщень недійсними. В задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 27 червня 2014 року у цивільній справі №457/324/13 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 10 червня 2013 року в частині визнання прилюдних торгів від 07 грудня 2012 року, проведених Львівською філією ТОВ «ТД Еліт Сервіс», з реалізації арештованого нерухомого майна - предмета іпотеки нежитлової будівлі по [ADDRESS] загальною площею 433,0 кв.м та нежитлової будівлі гаражно-складських приміщень недійсними скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов [PERSON] задоволено. Визнано недійсними прилюдні торги від 07 грудня 2012 року, проведені Львівською філією ТОВ «ТД Еліт Сервіс» з реалізації арештованого нерухомого майна - предмета іпотеки нежитлової будівлі по [ADDRESS] загальною площею 433,0 кв. м та нежитлової будівлі гаражно-складських приміщень. В решті рішення суду залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 жовтня 2014 року у цивільній справі № 457/324/13 касаційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення суду першої інстанції в нескасованій частині та рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін. Окрім того, рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 28 листопада 2017 року у справі №457/462/16 у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , реєстраційної служби Трускавецького міського управління юстиції, Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - державний нотаріус Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевич Р.І., Публічне акціонерне товариство «Кредобанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД «Еліт-сервіс» про визнання недійсними та скасування протоколу проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів - відмовлено. Постановою Львівського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року у справі №457/462/16 апеляційні скарги задоволено. Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 28 листопада 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Визнано недійсними та скасовано: протокол № 13- 0113/12-2 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) на виконання виконавчого листа № 2-2426/10 від 19 листопада 2010 року, виданого Галицьким районним судом міста Львова; акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, що належить на праві приватної власності, від 20 грудня 2012 року з реалізації нежитлової будівлі площею 433 кв.м по [ADDRESS] , та нежитлові будівлі гаражно-складських приміщень площею 155,8 кв.м на цій вулиці за № 8а, затверджений 20 грудня 2012 року начальником Галицького ВДВС Львівського МУЮ; свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 08 травня 2013 року №97, видане державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевичем Р. І.; свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 08 травня 2013 року № 92, видане державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевичем Р.І. Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу. Згідно з пунктом 1.2. Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №42/5 від 15 липня 1999 року, в редакції, чинній на час проведення прилюдних торгів, (далі - Порядок реалізації арештованого майна) визначено, що реалізація арештованого майна здійснюється державним виконавцем шляхом його продажу на аукціоні. Пунктом 3.1 Порядку реалізації арештованого майна, визначено, що орган державної виконавчої служби укладає з організатором аукціону договір, яким доручає реалізацію майна організатору аукціону за визначену винагороду за надані послуги з реалізації арештованого майна, яка встановлюється у відсотковому відношенні до продажної ціни лота. У даному випадку прилюдні торги з продажу майна проводились на виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості, тому до проведення торгів застосовуються загальні норми, що регулюють правовідносини з реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів, - норми Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, складання за їх результатами акту проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином. Відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продаж, тому така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, що встановлені частинами першою, третьою та шостою статті 203 ЦК України. До наслідків визнання прилюдних торгів недійсними застосовуються наслідки визнання правочинів недійсними, передбачені частиною першою статті 216 ЦК України, за якою у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі - все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Сторонами договору купівлі-продажу є покупець та продавець (статті 655 ЦК України). Відповідно до частиною першою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. У разі визнання прилюдних торгів недійсними у первісний стан шляхом реституції повертаються сторони договору. Покупцем за договором купівлі-продажу майна з прилюдних торгів є переможець торгів, який підписав протокол про їх результати та отримав затверджений державним виконавцем акт. А продавцем за договором купівлі-продажу майна з прилюдних торгів може бути як спеціалізована організація, що проводила торги, так і виконавча служба, від імені якої могла виступати спеціалізована організація як організатор торгів. Враховуючи те, що реституція, тобто повернення у стан, який існував до укладення недійсного правочину, можлива лише між його сторонами, судам необхідно встановити, хто саме є продавцем та покупцем за договором, який було укладено за результатами проведення прилюдних торгів та який у подальшому визнано недійсним. Дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, надавши їм належну оцінку та врахувавши правові позиції Верховного Суду, суд дійшов висновку про те, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі №372/51/16-ц зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог. Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Згідно протоколу №13-0113/12-2 про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки), виконання виконавчого листа Галицького районного суду м.Львова №2-2426/10 від 19.11.2010, проведеного ТОВ «ТД «Еліт Сервіс» від 07 грудня 2012 року переможцем аукціону став [PERSON] . Окрім того, з вказаного протоколу вбачається наступне: кошти у розмірі 27592,35 грн., сплачені переможцем прилюдних торгів з арештованого нерухомого майна 03.12.2012 на поточний рахунок Спеціалізованої організації в якості гарантійного внеску та зараховані в рахунок зобов`язання по оплаті суми винагороди згідно договору №13-0113/12 від 10.09.2012; розмір вимоги спеціалізованої організації, яку покупець повинен додатково оплатити становить 54632,85 грн. та перераховується переможцем прилюдних торгів на рахунок ТОВ «ТД «Еліт Сервіс»; кошти в розмірі 469621,80 перераховуються переможцем прилюдних торгів на депозитний рахунок (р/р [NUMBER] ) Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції /а.с.8/. Окрім того, в матеріалах справи наявні копії платіжних доручень №1 та №505_2 від 18.12.2012 та 14.12.2012, з яких вбачається, що [PERSON] перерахував на депозитний рахунок (р/р [NUMBER] ) Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції грошові кошти в розмірі 369621,80 грн. та 100000 грн., а також квитанція №22 від 03.12.2012 та платіжне доручення №505_1 від 14.12.2012, з якої вбачається, що [PERSON] перерахував на рахунок ТОВ «ТД «Елітсервіс» грошові кошти в розмірі 27592,35 грн. та 54632,85 грн. /а.с.6,7/. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що АТ «Кредобанк» не було стороною правочину, який визнано недійсним, а отже належними відповідачами у справі є Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції та ТОВ «ТД «Еліт Сервіс», які повинні повернути грошові кошти, сплачені за недійсним правочином. Окрім того, слід зазначити, що саме виконавча служба отримала грошові кошти в якості оплати за нежитлові приміщення згідно протоколу №13-0116/12-2 від 07.12.2012. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає до частково задоволення, та слід застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), який виступав продавцем та отримав кошти за майно, на користь [PERSON] , який виступав покупцем, грошові кошти в розмірі 469621,80 грн., а також стягнути з відповідача ТзОВ «ТД Еліт сервіс» грошові кошти в розмірі 27592,35 грн. та 54632,85 грн., отримані спеціалізованою організацією. Поряд з тим, стороною по справі було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. У відповідності до вимог п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення в цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Згідно з ч.ч. 3, 4, 5 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. При порушенні суб`єктивного цивільного права особа може звернутися з позовом до суду за захистом. Необхідно розрізняти право на позов у матеріальному розумінні і право на позов у процесуальному розумінні. У матеріальному розумінні право на позов - це право вимагати від суду ухвалення рішення про захист порушеного суб`єктивного права і право отримати такий захист. Закінчення строку позовної давності позбавляє сторону можливості вимагати примусового здійснення права через суд, але не позбавляє права звернутися за захистом до суду взагалі, оскільки для подання позовної заяви до суду про захист порушеного суб`єктивного права законодавець будь-яких строків не встановив. Право на позов у процесуальному розумінні - це право на подання позовної заяви з метою захисту порушеного права, не обмежене строками позовної давності. Вимоги щодо захисту порушеного права розглядаються судом незалежно від позовної давності, але закінчення строку позовної давності є підставою для відмови в задоволенні позову. Однак, з матеріалів справи вбачається, що Львівським апеляційним судом 24 жовтня 2019 року у справі №457/462/16 винесено постанову, якою визнано недійсними та скасовано: протокол № 13- 0113/12-2 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) на виконання виконавчого листа № 2-2426/10 від 19 листопада 2010 року, виданого Галицьким районним судом міста Львова; акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, що належить на праві приватної власності, від 20 грудня 2012 року з реалізації нежитлової будівлі площею 433 кв.м по [ADDRESS] , та нежитлові будівлі гаражно-складських приміщень площею 155,8 кв.м на цій вулиці за № 8а, затверджений 20 грудня 2012 року начальником Галицького ВДВС Львівського МУЮ; свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 08 травня 2013 року №97, видане державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевичем Р. І.; свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 08 травня 2013 року № 92, видане державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевичем Р.І. Відтак, 24.10.2019 у позивача виникло право на звернення з вимогою про повернення грошових коштів. Тому, з огляду на вищевикладене, суд не приймає до уваги покликання представника відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності звернення до суду з даним позовом, оскільки такий позивачем не пропущено. Окрім того, розглянувши позовну вимогу про визнання вини Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та ТзОВ "ТД ЕЛІТ СЕРВІС" у заподіянні збитків [PERSON] , суд зазначає наступне. Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів. Належний спосіб захисту повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Європейський суд з прав людини не раз наголошував на необхідності ефективного захисту. Наприклад, у п.75 рішення від 5 квітня 2005 року у справі «Афанасьєв проти України» зазначено, що засіб захисту, який вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади. Конституційний Суд у рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути відповідним наявним обставинам. Таким чином, враховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, рішення ЄСПЛ, з огляду на зміст та обґрунтування позовних вимог, суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту права позивача, який забезпечить поновлення його порушеного права є стягнення з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та ТзОВ «ТД Еліт сервіс» на його користь грошових коштів в сумі 551 847 грн., які були сплачені [PERSON] за результатом проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а не визнання вини виконавчої служби. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), АТ «Кредобанк», ТзОВ «ТД Еліт сервіс» про стягнення коштів внесених позивачем в рахунок оплати за придбане нерухоме майно на прилюдних торгах підлягає до часткового задоволення. Крім того, згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачів судового збору в розмірі 5518,47 грн. на користь держави.

Outcome: approved