Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» (далі - відповідач, ТОВ «ФК «ПАРІС»), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича (далі - третя особа-1, Приватний нотаріус Горай О.С.), Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жданович Вікторії Михайлівни (далі - третя особа-2, Приватний виконавець Жданович В.М.), в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 25.09.2020 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., що зареєстрований в реєстрі за № 50951 таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 06.07.2012 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») було укладено договір № 005-28801-060712 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки. 23.04.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «ПАРІС» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 2230/К, відповідно до умов якого останнє набуло право вимоги, у тому числі, за кредитним договором від 06.07.2012 року № 005-28801-060712, укладеним між нею та ПАТ «Дельта Банк». 25.09.2020 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 50951, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ПАРІС» заборгованість за кредитним договором від 06.07.2012 року № 005-28801-060712, укладеним між нею та ПАТ «Дельта Банк», за період часу з 23.04.2020 року до 23.04.2020 року у розмірі 98 891,60 грн., яка складається з: 38 902,86 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 58 863,74 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 1 125,00 грн. - заборгованість за штрафами і пенями; 550,00 грн. - витрати, пов`язані зі вчиненням виконавчого напису. Загальна сума, що підлягає стягненню - 99 441,60 грн. 19.10.2020 року постановою Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жданович В.М. відкрито виконавче провадження № 63329901 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 25.09.2020 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., що зареєстрований в реєстрі за № 50951. Постановою Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жданович В.М. від 20.10.2020 року накладено арешт на кошти боржника у межах виконавчого провадження № 63329901. [PERSON] зазначає, що про вчинення оспорюваного виконавчого напису вона дізналася у жовтні 2020 року після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 63329901. Позивач вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки його вчинено з порушенням процедури, передбаченої Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, а саме, нотаріус не пересвідчився у направленні боржнику та одержанні останнім письмової вимоги про усунення порушень; нотаріусу не було надано виписки з рахунку боржника та нотаріус не пересвідчився у наявності безспірної заборгованості. Також представником позивача подано до суду клопотання про витребування доказів, в якому остання просить витребувати у Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. матеріали нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 50951 від 25.09.2020 року. Крім того, представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ПАРІС» заборгованості за кредитним договором у розмірі 99 441,60 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2020 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.11.2020 року в порядку загального позовного провадження відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича, Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жданович Вікторії Михайлівни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підготовче засідання у справі призначено на 25.03.2021 року; витребувано у Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. належним чином засвідчені копії нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 50951 від 25.09.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ПАРІС» заборгованості за кредитним договором № 005-28801-060712 від 06.07.2012 року, з усіма документами, на підставі яких був вчинений зазначений виконавчий напис. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.11.2020 року за заявою представника позивача вжито заходів забезпечення позову шляхом стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ПАРІС» заборгованості за кредитним договором № 005-28801-060712 від 06.12.2012 року в розмірі 99 441,60 грн., що здійснюється у межах виконавчого провадження № 63329901, відкритого Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Жданович В.М. 22.03.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жданович В.М. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. 25.03.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшла заява, в якій остання просить провести підготовче засідання, призначене на 25.03.2021 року, за відсутності позивача та її представника. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.03.2021 року у зв`язку з неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце підготовчого засідання, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 198, п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 12.07.2021 року. 12.07.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшла заява, в якій останній просив суд закрити підготовче провадження та перейти до розгляду справи по суті. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.07.2021 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича, Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жданович Вікторії Михайлівни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та справу призначено до розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 07.12.2021 року. 07.12.2021 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному та судове засідання призначено на 31.03.2022 року. 31.03.2022 року справу було знято зі складу у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, наявністю загрози життю, здоров`ю та безпеці учасників справи, суддів та працівників апарату суду та призначено до судового розгляду на 04.10.2022 року. 04.10.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшла заява, в якій остання просила розглядати справу за відсутності позивача, її представника та зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Крім того, представник позивача зазначила, що докази понесених позивачем витрат на правничу допомогу будуть надані протягом 5 днів з дня ухвалення судового рішення відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України. В судове засідання 04.10.2022 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, в тому числі, шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України. Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи, а представник позивача у заяві від 04.10.2022 року просила розглядати справу за відсутності позивача та його представника, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Суд встановив, що 06.07.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк», Банк) та [PERSON] (далі - Клієнт) було укладено договір № 005-28801-060712 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки (далі - Договір), відповідно до умов якого Банк надає Клієнту кредит шляхом відкриття Клієнту відновлювальної лінії у загальному розмірі 40 000,00 грн. та на день укладення договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку у розмірі 40 000,00 грн., а Клієнт сплачує Банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом, за ставками, які визначені в Тарифах (а. с. 14 - 17). 25.09.2020 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 50951, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ПАРІС» заборгованість за кредитним договором від 06.07.2012 року № 005-28801-060712, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк», за період часу з 23.04.2020 року до 23.04.2020 року у розмірі 98 891,60 грн., яка складається з: 38 902,86 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 58 863,74 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 1 125,00 грн. - заборгованість за штрафами і пенями; 550,00 грн. - витрати, пов`язані зі вчиненням виконавчого напису. Загальна сума, що підлягає стягненню - 99 441,60 грн. (а. с. 13). Постановою Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жданович В.М. від 20.10.2020 року накладено арешт на кошти боржника у межах виконавчого провадження № 63329901, відкритого з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 25.09.2020 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., що зареєстрований в реєстрі за № 50951 (а. с. 22). Згідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Як визначено у ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Згідно пп. пп. 1.1, 1.2 п. 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пп. 3.1 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Підпунктом 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, встановлено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Як визначено у пп. 3.4 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. В силу вимог пп. 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662. Так, відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, у частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «КБ «ПриватБанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14. В свою чергу, відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (в редакції на момент вчинення виконавчого напису), для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань. Суд вважає за необхідне зазначити, що нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Верховним Судом у постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) зроблено правовий висновок про те, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та неустойки у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово без урахування та позиції позивача. Жодного повідомлення позивачу від нотаріуса не надсилалося. Так, належними доказами є первинні облікові документи, оформлені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» та Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30.12.1998 року № 566. Розрахунок заборгованості є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Документами, які підтверджують безспірність заборгованості, не можуть бути розрахунок заборгованості чи довідка про існування заборгованості, складені банком. Останні є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Натомість, доказів надання приватному нотаріусу належним чином оформленої засвідченої виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості до матеріалів справи не долучено. При цьому, відповідачем не спростовано належними, достатніми та допустимими доказами вказаних обставин. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази направлення боржнику вимоги стягувача про усунення порушень за кредитним договором від 06.07.2012 року № 005-28801-060712 та одержання її боржником. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16, посилаючись на приписи статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» зазначила, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень, відтак, позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису, вчиненого 25.09.2020 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., що зареєстрований в реєстрі за № 50951 таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені в якості судових витрат лише витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 1 261,00 грн., а саме судовий збір за подання позовної у розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією № ПН 4211 від 04.11.2020 року та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 420,40 грн., що підтверджується квитанцією № ПН4206 від 04.11.2020 року. Інших доказів на підтвердження понесення судових витрат сторонами не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1 261,00 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved