Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] , де вона проживає разом зі своїм чоловіком. У вказаному житловому будинку зареєстрований відповідач, який є сином позивачки, однак 11.02.2014 року позивачкою було знято його з реєстрації за вказаною адресою. Відповідач в будинку не проживає та не несе витрат на його утримання. Після зняття позивачкою відповідача з реєстраційного обліку, вона випадково дізналася, що він з 05.03.2014 року знову зареєстрований у житловому будинку без її згоди. За таких обставин позивачка звернулася до суду з позовом, мотивуючи його тим, що відповідач тривалий час не проживає у будинку, спільного господарства сторони не ведуть, а його реєстрація є перешкодою позивачці у реалізації своїх прав як власника житлового будинку. \~ \~ \~ \~В судове засідання сторони не з`явилися. \~ \~ \~ \~Представник позивача за довіреністю [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, просить суд їх задоволити. Не заперечив проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. Відзиву до суду не подав. За таких обставин суд, враховуючи згоду представника позивача, прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів, з постановленням заочного рішення. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що позивачка є власником житлового будинку [ADDRESS] , на підставі біржової угоди купівлі-продажу нерухомості від 07.10.1998 р. Вказаний житловий будинок належить позивачці на праві приватної власності, як вбачається з Витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно від 28.07.2022 р. \~ \~ \~ \~У вказаному житловому будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , що підтверджується у відповіді на запит суду щодо надання інформації про місце реєстрації відповідача у справі. \~ \~ \~ \~16.03.2012 року позивачкою було зареєстровано у будинку [ADDRESS] свого сина - відповідача [PERSON] \~ \~ \~ \~11.02.2014 року позивачкою було знято з реєстраційного обліку відповідача [PERSON] у будинку [ADDRESS] , що підтверджується відомостями, внесеними до будинкової книги. \~ \~ \~ \~Як вбачається з довідки, виданої Білокриницькою сільською радою від 07.07.2022 № 526/10-13/22, згідно запису Погосподарської книги № 1 особовий рахунок № [NUMBER] , у будинку [ADDRESS] проживає відповідач [PERSON] та становить склад сім`ї позивачки. \~ \~ \~ \~Відповідач є сином позивачки, в будинку не проживає останні півтора роки, витрати на утримання будинку не несе. Крім того, він був зареєстрований у будинку без відома на це позивачки. Про факт реєстрації відповідача у будинку позивачка дізналася випадково. \~ \~ \~ \~Норми статтей 15, 16, 386, 391 ЦК України гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідно до положень цих норм власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Таким чином, зміст вказаних правових норм свідчить про те, що право користування житловим приміщенням кореспондується, є похідним від права власності на будинок (квартиру) та існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~ \~ \~ \~Враховуючи встановлені судом обставини та вимоги статей 317,319,391,405 ЦК України, з метою захисту права власності позивачки на житловий будинок, відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~

Outcome: approved