Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, де прохала суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 16.06.2017 у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за актовим записом № 585, та судові витрати покласти на відповідача. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з 16.06.2017 вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказала, що шлюбно-сімейні відносини з відповідачем зайшли в глухий кут, виявилося, що кожен з них має зовсім протилежні погляди на сім`ю та сімейні цінності. Зазначила, що з квітня 2022 року вони з відповідачем не проживають разом та стали чужими один для одного, вона, позивачка, проживає з сином, а відповідач мешкає окремо від них. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». З урахуванням викладеного просила позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, вказала, що строк на примирення не потрібен. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення, вказав, що остаточно вони припинили шлюбні відносини на початку вересня цього року, строк для примирення не потрібний, оскільки сім`я розпалась остаточно. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 16.06.2017 у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за актовим записом № 585, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . В судовому засіданні встановлено, що фактично шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинено. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є відчуження одне від одного, погляди на сімейне життя, а також розбіжностій в характерах, які не дають можливості зберегти сім`ю. Бажання та наміру відновити нормальні сімейні стосунки у сторін відсутні. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В ході розгляду справи сторонами клопотання про надання їм часу для примирення не заявлялися. За згодою сторін неповнолітня дитина проживатиме з матір`ю. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач [PERSON] бажає залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Приймаючи до уваги ту обставину, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, наміру поновлювати сімейні стосунки не мають; відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК України та частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами) передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За викладених обставин, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу, [PERSON] , з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при подачі позову до суду, а також стягнути на її користь з відповідача сплачений нею судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп

Outcome: approved