Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

14.01.2022 року [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Органу опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, в якій просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.10.2015 року по справі № 753/12106/15. Від даного шлюбу, як зазначає позивач, [INFO] у неї з відповідачем народився син - [PERSON] . Позивач вказує, що 26.02.2021 року вона уклала шлюб з [PERSON] , змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », у серпні 2021 року також було змінено прізвище малолітнього сина з [PERSON] на « [PERSON] ». Позивач зазначає, що на даний час малолітній син - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з нею та вітчимом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Малолітній син - [PERSON] , [INFO] , як вказує позивач, навчається в гімназії № 315 з поглибленим вивченням іноземних мов в м. Києві. Відповідно до характеристики дитини, наданої класним керівником, за весь період навчання дитини в школі, батько жодного разу не цікавився про навчання та шкільне життя сина. [PERSON] Філіпп перебуває на медичному обліку в КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва", в декларації укладеної з педіатром, в якості законного представника дитини та її довіреної особи вказано лише її - [PERSON] , жодних відомостей про звернення батька в інтересах дитини в медичній документації відсутні. Як стверджує позивач, з припиненням сімейних відносин у 2014 році, відповідач не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для збереження родинної ідентифікації між ними «батько-син», також відсутній психологічний та емоційний контакт з батьком, поодинокі зустрічі батька з сином, хоч і мали місце, однак, ці побачення залишали за собою шкідливий вплив на психологічний стан дитини. Позивач зазначає, що відповідач, починаючи майже з народження дитини участі у його виховані не приймав, жодних з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина, всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача, дитина проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. З урахуванням викладеного, [PERSON] звернулася до суду із відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І. від 07.02.2022 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Витребувано з Органу опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації висновок щодо доцільності чи недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно розпорядження керівника апарату Київського районного суду м. Одеси від 13.06.2022 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, відповідно до пункту 2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №947/1531/22, провадження № 2/947/1520/22. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 14.06.2022 року було прийнято до розгляду цивільну справу №947/1531/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. 25.07.2022 року від Органу опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . У підготовчому засіданні 12.09.2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання 12.10.2022 року позивач не з`явилась, однак 15.09.2022 року та 20.09.2022 року надіслала на електронну адресу суду заяви, в яких просила розглянути справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання 12.10.2022 року не з`явився, однак 12.09.2022 року надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Крім того, [PERSON] , будучи присутнім у підготовчому засіданні 12.10.2022 року, пояснив суду, що позов визнає у повному обсязі. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання 12.10.2022 року не з`явився, однак 25.07.2022 року надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника Органу опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що від позивача, відповідача та представника третьої особи надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, а також у зв`язку з тим, що позивач підтримує позовні вимоги, а відповідач позов визнав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, позивач - [PERSON] та відповідач - [PERSON] з 17 серпня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу, [INFO] у сторін народився син - [PERSON] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.10.2015 року, яке набрало законної сили 09.11.2015 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 26 лютого 2021 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Крім того, судовим розглядом встановлено, що у серпні 2021 року було змінено прізвище малолітнього - [PERSON] , [INFO] , з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про народження (повторно). Зміна прізвища малолітньої дитини була здійснена зі згоди його батька - [PERSON] , про що він надав нотаріально посвідчену заяву від 31 травня 2021 року, зареєстрована в реєстрі за № 1886, копія якої міститься в матеріалах справи. Судовим розглядом також встановлено, що сторони проживають окремо, а малолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки, виданої гімназією № 315 з поглибленим вивченням іноземних мов, за час навчання дитини в закладі [PERSON] не цікавився шкільним життям дитини. [PERSON] , [INFO] , перебуває на медичному обліку в КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва", в декларації укладеної з педіатром, в якості законного представника дитини та її довіреної особи вказано [PERSON] , жодні відомості про звернення батька в інтересах дитини в медичній документації відсутні. Згідно висновку Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] » від 06.07.2022 року за № 101-4230/02, орган опіки та піклування Дарницького району міста Києва вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Крім того, зі змісту вказаного висновку вбачається, що при проведенні обстеження житлово-побутових умов проживання дитини встановлено, що для [PERSON] створені належні умови для проживання, відпочинку, навчання та розвитку. У телефонній розмові з працівником служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації батько повідомив, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав стосовно сина. У підготовчому засіданні 12.09.2022 року відповідач [PERSON] пояснив суду, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав стосовно сина - [PERSON] , [INFO] , а також зазначив про це у наданій до суду заяві про розгляд справи за його відсутності від 12.09.2022 року. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до принципу ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (789-12) від 27.02.1991 року та яка набула чинності 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 11 Закону «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Отже, ч. 2 ст. 155 СК забезпечує, в першу чергу, інтереси дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В силу ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При прийнятті рішення у наявній справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа «Савіни проти України» (Заява № 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Згідно ст. ст. 111, 112 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Крім того, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст. 114 вищенаведеного вище Закону). При викладених обставинах, суд вважає, що [PERSON] навмисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим, позовні вимоги [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд зважає на положення ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат, суд, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, що полягає у розгляді справи у межах заявлених вимог, не стягує з відповідача понесені позивачем документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved