Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

Позивач 28.05.2021 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві зазначив, що у період з 01.03.2014 р. по 01.05.2021 р. надав відповідачу комунальні послуги у приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , вартість яких не сплачена на суму 48523,38 грн. П.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 р. передбачено, що плата за надані послуги вноситься щомісячно. За позовом позивач просить стягнути заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 48523,38 грн. та судові витрати. Ухвалою від 09.06.2021 р. було відкрито провадження і справа призначена до розгляду на 26.08.2021 р. за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 26.08.2021 р. розгляд справи відкладено на 25.10.2021 р. на підставі п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України. 25.10.2021 р. розгляд справи відкладено на 30.11.2021 р. на підставі п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України. 30.11.2021 р. розгляд справи відкладено на 18.02.2022 р. на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України. 18.02.2022 р. розгляд справи відкладено на 27.05.2022 р. на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України. 27.05.2022 р. розгляд справи відкладено на 13.07.2022 р. у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті. 13.07.2022 р. розгляд справи відкладено на 29.09.2022 р. через зайнятість судді в іншому провадженні. Представник позивача подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві та відповіді на відзив (а.с.49-52). Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві (а.с.33-38), який, зокрема, містить і заяву про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, заслухавши пояснення представника відповідача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з п. 2.2 статуту Концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови від 08.04.2013 року № 99 р, предметом діяльності Концерну є виробництво теплової енергії; транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Пунктом 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 205\~ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1). Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 2). У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням (ч. 3). Встановлено, що позивач у період з 01.03.2014 р. по 01.05.2021 р. надав відповідачу послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , вартість яких не сплачена на суму 48523,38 грн. Вищевикладене підтверджується розрахунком заборгованості за період з 01.03.2014 р. по 01.05.2021 р., інформацією з Департаменту реєстраційних послуг ЗМР щодо реєстрації місця проживання відповідача. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК Української РСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання гарячої води та опалення. Статтею 64 ЖК України\~передбачено, що наймач і всі повнолітні члени сім`ї несуть солідарну майнову відповідальність за зобовязаннями, пов`язаними з найманням житла. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 21.07.2005\~р.\~№ 630 встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. Частиною 1 ст.\~530\~ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Оцінюючи доводи відповідача, суд виходив з наступного. Щодо необґрунтованості стягнення суми заборгованості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Правовідносини між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення і типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими Постановою КМУ від 21.07.2005 р. № 630, ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». У ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 р. визначені поняття вузла комерційного та розподільного обліків: вузол комерційного обліку вузол обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі, її частини (під`їзді), обладнаний окремим інженерним вводом; вузол розподільного обліку вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання комунальної послуги в будівлях, де налічується два та більше споживачів. Тобто, в квартирах встановлюється розподільчий прилад обліку, який забезпечує індивідуальний облік гарячої води. У будинку за адресою: [ADDRESS] встановлено вузол комерційного обліку, тобто загальнобудинковий лічильник. У зв`язку з тим, що у споживача у квартирі [ADDRESS] , вузол розподільного обліку, тобто індивідуальний лічильник, протягом спірного періоду з 01.03.2014 р. по 01.05.2021 р. був відсутній, тому нарахування здійснювались на підставі показів комерційного (загальнобудинкового) приладу обліку із розрахунку на 1 (одну) зареєтровану особу. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, відповідачем в процесі розгляду справи належними та допустимими доказами не спростований, а тому суд приймає його до уваги при ухваленні рішення. Щодо застосування строку позовної давності. Позивач, звернувшись 28.05.2021 р. до суду з даним позовом (а.с.2), просить стягнути з відповідача заборгованість за період з 01.03.2014 р. по 01.05.2021 р. Дійсно, в силу вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 (три) роки. В силу вимог ст. 267 ч. ч. 3,4 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представник відповідача просив суд застосувати строк позовної давності. Проте, зі змісту розрахунку заборгованості відповідача перед Концерном «МТМ» (а.с.5-6) із стовпця «оплачено» вбачається, що відповідач з вересня 2016 року по квітень 2021 р. здійснював часткові погашення заборгованості, які перевищують суми нарахування за поточний місяць, що свідчить про визнання відповідачем боргу перед позивачем та що, в силу вимог ст. 264 ч.1 ЦК України, перериває перебіг позовної давності. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ст. 264 ч. 3 ЦК України). Аналіз зазначених норм цивільного права визначає, що за щомісячними платежами перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу. Враховуючи викладене суд прийшов до висновку, що в даному випадку заява представника відповідача про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до розрахунку заборгованості відповідачем у згадані вище періоди здійснювалася на користь Концерну «МТМ» сплата за опалення та гаряче водопостачання. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги Концерну «МТМ» законними та обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору. Відповідно до п.1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, витрати на професійну допомогу, суд залишає за відповідачем.

Outcome: approved