Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] . В обґрунтування вимог вказує, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 26 січня 2016 року. Спільних дітей у шлюбі вони не мали, тому вирішили усиновити дитину. Так, у відповідності до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 квітня 2016 року було задоволено їх спільну заяву та визнано усиновленою [PERSON] , [INFO] (батьками дитини зазначено [PERSON] та [PERSON] , прізвище та по батькові дитини змінено). 17 травня 2016 року Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області було видано свідоцтво про народження [PERSON] . Коли дитині виповнилось 1,5 роки відповідач залишив сім`ю. Після цього жодної участі у вихованні дитини він не приймає, спілкування між ними відсутнє, останній не бачив дитину понад шість років. Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 21 вересня 2017 року шлюб між ними було розірвано. 11 вересня 2018 року позивач зареєструвала новий шлюб з [PERSON] . Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Відтак, вони спільно виховують двох дітей ( [PERSON] 2017 року). На підставі наведеного, позивач просить суд, позбавити [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] та стягнути з нього судові витрати у справі. Представник позивача до початку судового засідання подав до суду заяву про слухання справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Правом подачі відзиву на позов не скористався. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] у письмовій заяві підтримує позов та просить його задовольнити. Представник Служби у справах дітей Луцької міської ради подав заяву про розгляд справи без його участі з долученням до матеріалів справи висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 січня 2016 року, який був розірваний згідно рішення Горохівського районного суду Волинської області від 21 вересня 2017 року (а.с. 13). В шлюбі сторони усиновили дитину, що стверджується рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 квітня 2016 року (а.с.9). Відповідно до копії свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 17 травня 2016 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.12). На даний час дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні (а.с.13). З 11 вересня 2018 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] (а.с.14), зі зміною прізвища після реєстрації шлюбу з « [PERSON] » на « [PERSON] ». У вказаному шлюбі у них народився спільний син - [PERSON] , [INFO] (а.с.15). Відповідно до відомостей довідки №9 Шклинського закладу дошкільної освіти «Чебурашка» Городищенської сільської ради Луцького районну Волинської області від 07 липня 2022 року [PERSON] відвідувала дошкільний заклад з серпня 2018 року по грудень 2020 року. З вихователями завжди спілкувалась її мама, дитина була завжди охайна та доглянута. Батько [PERSON] контакту із закладом не мав. До садочка дитину приводили і забирали мама, вітчим або бабуся (а.с.19). Згідно довідки Комунального закладу «Луцька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №13 Луцької міської ради» № 02-34/99 від 07 липня 2022 року, [PERSON] навчається в закладі з 2022 року, батьківські збори відвідує мама дівчинки або вітчим [PERSON] (а.с.20). З матеріалів справи також вбачається, що на даний час позивач з її чоловіком, а також двома дітьми спільно проживають у будинку [ADDRESS] має всі належні умови для розвитку та відпочинку (а.с.21). З висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради № 480-2 від 14 вересня 2022 року, вбачається, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню неповнолітньої доньки. Враховуючи інтереси дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільним позбавити відповідача батьківських прав. Наведені обставини свідчать про те, що [PERSON] як батько неповнолітньої дитини свідомо ухиляється від її виховання, не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, матеріально не забезпечує. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 20 ( v0020700-08 ) від 19.12.2008 року ) роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. За приписами ч. 1 ст. 76, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідач жодних доказів на спростування доводів позивача не надав та у судове засідання для розгляду справи по суті не з`явився, що, на думку суду, свідчить про його байдуже ставлення до дитини. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про систематичне ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання малолітньої доньки, що виразилась у його свідомому ухиленні від батьківських обов`язків по забезпеченню дитини та участі у її вихованні, відповідно до цього позовні вимоги, щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав є підставними та підлягають до задоволення. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на корить позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved