Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

09.06.2022 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 3000 грн., щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що 25.01.2017 між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого у них народилась дочка, [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини з відповідачем не склались та наразі вони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, шлюб існує формально. Позивачка зазначає, що вона самостійно займається вихованням їх дочки, та відповідач не приймає участі в утриманні дитини та її матеріального забезпечення. В середньому на утримання дитини позивачка без урахування одягу, взуття та її розвитку витрачає 4000 грн. Також позивачка зазначила, що хоч відповідач і не має офіційного заробітку, однак він є майстром по ремонту, та середній заробіток в м. Харкові за його фахом становить 15\~000 грн., тому вона вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання їх доньки, в розмірі 3000 грн. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що він дійсно перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачкою та мають спільну дитину, [PERSON] , однак на сьогоднішній день разом вони не проживають та спільного господарства не ведуть. Відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів, однак при визначенні розміру аліментів просив врахувати, що на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.11.2016 року він сплачує аліменти на утримання своєї старшої доньки, [PERSON] , [INFO] , має на своєму утриманні не працездатних батьків, [PERSON] , [PERSON] та крім того він перебуває у цивільному шлюбі де також повинен забезпечувати свою родину матеріально. Щодо свого заробітку відповідач зазначив, що з березня 2022 року він не працює та не отримує жодного доходу, а тому просив стягувати з нього аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що становить 1100,50 грн. Крім того, відповідач зазначив, що він має сумніви щодо спільного проживання його доньки з позивачкою. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву. в якій просив розглянути справу без його участі, в задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, виходячи з наступного. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що сторони з 25.01.2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 45 (а.с. 5) . Від даного шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Дитина мешкає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї), відповідно до якої [PERSON] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до статті 13 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частиною другою, третьою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.180 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами\~ст. 182 СК України\~та роз`ясненнями, які містяться в п. 17\~Постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі\~ст. 183 Сімейного Кодексу України\~частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За загальним правилом, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Частиною 2\~ст. 18 СК України\~передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою\~Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини, дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Згідно зі\~ст. 184 Сімейного Кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2\~ст. 184 СК України\~\~розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Положенням\~ст. 191 СК України\~визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до\~ст. 179 СК\~аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров`я дитини, відсутність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, наявність на праві власності, володіння та / або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна. Отже, суд, враховуючи наявність на утриманні відповідача іншої неповнолітньої дитини та непрацездатних батьків, а також відсутність доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину, прийшов до висновку про існування обов`язку у відповідача матеріально утримувати свою дитину. При визначенні розміру аліментів на дитину у твердій грошовій сумі суд також враховує, що відповідач є здоровою, працездатною особою, а тому має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини. З огляду на викладене, виходячи з принципу розумності та справедливості, а також враховуючи, що відповідач визнавав позов частково, а саме в розмірі 50 % відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд частково задовольняє позовні вимоги та визначає розмір аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з 09.06.2022 року і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією відповідно до закону. Доказів існування умов, що відповідач може надавати матеріальну допомогу заявленому у позові розмірі, матеріали справи не містять. На підставі п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial