Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вище вказаним позовом, в якому просила визнати іпотечний договір №821, від 14 серпня 2008 року, укладений між акціонерним комерційним банком «ІМЕКСБАНК», представлений Філією Акціонерного комерційного банку «ІМЕКСБАНК» у м. Полтава в особі заступника директора Філії Тарасевича М.А., ідентифікаційний номер [NUMBER] , та [PERSON] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , посвідчений державним нотаріусом Котелевської державної нотаріальної контори Ковпаком В.І., зареєстрований в реєстрі за №3155, де предметом іпотеки є житловий будинок, (літ. А-1), загальною площею 43,2 кв.м, житловою площею 17,6, кв.м., та господарські бідівлі і споруди, сарай (літ. Б), сарай літ. В, колодязь №1, і земельна ділянка, площею 0,15 га., кадастровий номер 5322255100:30:002:1278, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянка, площею 0,3095 га., кадастровий номер 5322255100:30:002:1279, таким що припинений; зняти заборону відчуження з житлового будинку, (літ. А-1), загальною площею 43,2 кв.м, житловою площею 17,6, кв.м., та господарські бідівлі і споруди, сарай (літ. Б), сарай літ. В, колодязь №1, і земельної ділянки, площею 0,15 га., кадастровий номер 5322255100:30:002:1278, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки, площею 0,3095 га., кадастровий номер 5322255100:30:002:1279; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек запис про обтяження нерухомого майна житловий будинок, (літ. А-1), загальною площею 43,2 кв.м, житловою площею 17,6, кв.м., та господарські будівлі і споруди, сарай (літ. Б), сарай літ. В, колодязь №1, і земельну ділянку, площею 0,15 га., кадастровий номер 5322255100:30:002:1278, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку, площею 0,3095 га., кадастровий номер 5322255100:30:002:1279. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] послалась на те, що між відкритим акціонерним комерційним банком «Імексбанк», представлений Філією Акціонерного комерційного банку «Імексбанк» у м. Полтава в особі заступника директора Філії Тарасевича М. А. та [PERSON] , було укладено Іпотечний договір №821 від 14 серпня 2008 року. Відповідно до умов вищезазначеного договору [PERSON] передала в іпотеку, а АТ «Імексбанк» прийняв в іпотеку нерухоме майно. Предметом іпотеки за цим Договором є нерухоме майно, а саме: земельні ділянки, площею 0,15 га, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та 0,3095 га, яка надана для ведення особистого селянського господарства; житловий будинок з господарчими спорудами , який розташований по [ADDRESS] ) та має загальну площу 43,20 кв.м, а житлову площу - 17,60 кв.м. Зобов`язання зазначені у іпотечному договорі №821 від 14 серпня 2008 року, на строк повного виконання зобов`язань Кредиту виконано в повному обсязі. Заборгованість по кредиту та відсоткам відсутня, що підтверджується довідкою № 354 від 22.12.2014 року виданої АКБ «Імексбанк». З 27.05.2015 року, відбувається ліквідація АТ «ІМЕКСБАНК», яка здійснюється безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Згідно рішення №57557188 від 09 квітня 2021 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Андруховець Н.Г. було відмовлено у державній реєстрації припинення обтяження, іпотеки на житловий будинок. Після звернення позивача до державного нотаріуса Першої полтавської державної нотаріальної контори Рой Т.В. щодо зняття заборони та вилучення запису про іпотеку на житловий будинок та земельні ділянки позивачу було відмовлено у зв`язку з наступним: «…оскільки до нотаріальної контори не звернувся особисто Представник Іпотекодержателя (чи його правонаступник) та не подано документів щодо дієздатності та правоздатності Іпотекодержателя (правонаступника)…». Зазначила, що нею заборгованість, визначена у кредитному договорі сплачена, що свідчить про виконання основного зобов`язання позивачем. Від відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшов відзив, в якому заперечували проти задоволення позову. Усі учасники справи просили справу розглянути без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити, з наступних підстав. Установлено, що між відкритим акціонерним комерційним банком «Імексбанк», представлений Філією Акціонерного комерційного банку «Імексбанк» у м. Полтава в особі заступника директора Філії Тарасевича Миколи Анатолійовича та позивачем - [PERSON] , паспорт серія [NUMBER] виданий Котелевським РВ УМВС України в Полтавській області 06.07.2010 року, ідентифікаційний номер: [NUMBER] , було укладено Іпотечний договір №821 від 14 серпня 2008 року, посвідчений державним нотаріусом Котелевської державної нотаріальної контори Ковпаком В.І. (а.с. 12-19). Відповідно до умов вищезазначеного договору [PERSON] передала в іпотеку, а АТ «Імексбанк» прийняв в іпотеку нерухоме майно. Предметом іпотеки за цим Договором є нерухоме майно, а саме: земельні ділянки, площею 0,15 га, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та 0,3095 га, яка надана для ведення особистого селянського господарства; житловий будинок з господарчими спорудами , який розташований по [ADDRESS] ) та має загальну площу 43,20 кв.м, а житлову площу - 17,60 кв.м. Зобов`язання зазначені у іпотечному договорі №821 від 14 серпня 2008 року, на строк повного виконання зобов`язань Кредиту виконано в повному обсязі. Заборгованість по кредиту та відсоткам відсутня, що підтверджується довідкою № 354 від 22.12.2014 року виданої АКБ «Імексбанк» (а.с.22). З 27.05.2015 року, відбувається ліквідація АТ «ІМЕКСБАНК», яка здійснюється безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Інформація про вказані обставини розміщена на сайті відповідача, https://imexbank.fg.gov.ua/. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою. Згідно рішення №57557188 від 09 квітня 2021 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Андруховець Наталією Григорівною було відмовлено у державній реєстрації припинення обтяження, іпотеки на житловий будинок (а.с. 20). Після звернення позивача до державного нотаріуса Першої полтавської державної нотаріальної контори Рой Т.В. щодо зняття заборони та вилучення запису про іпотеку на житловий будинок та земельні ділянки позивачу було відмовлено у зв`язку з наступним: «…оскільки до нотаріальної контори не звернувся особисто Представник Іпотекодержателя (чи його правонаступник) та не подано документів щодо дієздатності та правоздатності Іпотекодержателя (правонаступника)…» (а.с. 21-). Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Виходячи зі змісту ст. ст. 526, 599 ЦК України, зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться. Згідно зі ст. 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За приписами статей 3 , 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Виходячи із системного аналізу зазначених норм права іпотека припиняється, зокрема, в разі припинення основного зобов`язання у зв`язку з його повним виконанням. При цьому, законодавець не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконання основного зобов`язання. За положеннями ч. 1 ст. 593 ЦК України, припинення права іпотеки в разі належного виконання основного зобов`язання презюмується. Встановлення факту припинення основного зобов`язання належним його виконанням, є свідченням припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договорами іпотеки. Відповідно до ч.3 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255 від 18.11.2003 року після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно з п. 5 гл. 15 р. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Отже, законодавством передбачено підстави та порядок зняття заборони відчуження нерухомого майна нотаріусом. Враховуючи необхідність документального закріплення підстав зняття нотаріусом заборони відчуження нерухомого майна (нотаріус не може зняти заборону без офіційного звернення), у разі особистого звернення до нотаріуса осіб, які є ініціаторами зняття заборони, та мають на це необхідні права та повноваження, нотаріусу слід відбирати від таких осіб відповідну заяву, в якій міститиметься прохання про зняття заборони відчуження нерухомого майна та до якої додаються необхідні підтверджуючі документи. При одержанні заяви та підтверджуючих документів, на виконання п. 6.1. гл. 15 р. II вказаного Порядку, нотаріус реєструє таку заяву в журналі реєстрації вхідних документів та робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Після зняття заборони відчуження нерухомого майна нотаріус, який зняв заборону, може провести державну реєстрацію припинення обтяження (заборони), а також припинення іншого речового права (іпотеки) - у разі, коли знімається заборона з предмета іпотеки, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тобто, у процедурі зняття заборони первинними є дії щодо завершення початої нотаріальної дії з накладення заборони (з проставленням відміток у відповідному реєстрі та алфавітній книзі та проставлення відмітки на правочині) та лише після цього можливе внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо припинення заборони та іпотеки. З припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, адже всі правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 та ст. 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку, встановлених законом. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Як визначено ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України) За весь час існування іпотеки банком не використано право на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором, судові рішення такого змісту відсутні. Таким чином, позивачем [PERSON] заборгованість, визначена у кредитному договорі сплачена, що свідчить про виконання основного зобов`язання позивачем. У пункті 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року зроблено висновок, що за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; також пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц). Враховуючи вищевикладене, вбачаються підстави для визнання припиненою іпотеки за іпотечним договором, оскільки наданими позивачем [PERSON] доказами підтверджено виконання позивачем зобов`язань за кредитним договором. У зв`язку з наведеним є обґрунтованою позовна вимога, як похідна щодо зняття заборони на відчуження житлового будинку і земельних ділянок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження. При цьому законодавець пов`язує припинення іпотеки з самим лише фактом припинення основного зобов`язання і не вимагає від іпотекодавця вчинення будь-яких додаткових дій, пов`язаних із припиненням іпотеки. Таким чином позов [PERSON] про визнання припиненими правовідносин за договором іпотеки та вилучення з реєстру запису про іпотеку підлягає до задоволення.

Outcome: approved