Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-29 00:00:00

19.10.2021 позивач звернулася до суду з позовною заявою до Баришівської селищної ради Броварського району Київської області про встановлення факту спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, яке залишилися після смерті її матері [PERSON] , померлої [INFO] . Однак у позивача відсутня можливість оформити право власності на спадкове майно в нотаріальній конторі. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати, [PERSON] . До складу спадкового майна яке залишилося після смерті [PERSON] входять 8/9 частини права на земельну (частку) пай розміром 2,94 умовних кадастрових гектарів розташованої на території Лукашівської сільської ради Баришівського району Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 17 липня 2002 року [PERSON] , державним нотаріусом Баришівської державної нотаріальної контори та копією сертифікату серії ЧР № 0331574 виданого 21 червня 2000 року. Також до складу спадкового майна входить 8/9 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого по [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 26 червня 2002 року [PERSON] державним нотаріусом Баришівської державної нотаріальної контори. В свідоцтві про смерть матері позивачки та в свідоцтвах про право на спадщину за заповітом містяться розбіжності в прізвищі спадкодавця. В свідоцтві про смерть прізвище зазначено « [PERSON] », а в свідоцтвах про право на спадщину за законом « [PERSON] ». Факт належності свідоцтв про право на спадщину за заповітом [PERSON] підтверджується висновком Бюро лінгвістичних експертиз №056/1130-а від 06 жовтня 2021 року. Оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, що посвідчують право власності спадкодавця в позивачки до даного часу не збереглося. До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері позивачка не зверталася, однак на день смерті спадкодавця позивачка проживала (без реєстрації) з нею за однією адресою, доглядала за нею, вели спільний побут та бюджет та за власні кошти здійснила поховання матері, що підтверджується довідкою № 281 від 22.06.2021 року виданою Лукашівським старостинським округом виконкому Баришівської селищної ради Київської області. Позивачка вважає себе такою, що прийняла спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Крім позивачки інших спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] немає. Разом з позовною заявою подано клопотання про витребування у Баришівській районній державній нотаріальній конторі інформацію стосовно того чи заведена спадкова справа до майна [PERSON] померлої [INFO] . На виконання вимог п. п. 2, 3 ч.3 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, інші процесуальні дії у справі. 08.07.2022 ухвалою суду справу прийнято до провадження суддею Червонописького В.С. та відкрито провадження у справі, задоволено клопотання представника позивача та витребувано у Баришівській районній державній нотаріальній конторі інформацію стосовно того чи заведена спадкова справа до майна [PERSON] померлої [INFO] . Відповідач до суду не з`явився. 28.07.2022 до суду через канцелярію надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача, позовні вимоги визнають. 30.09.2022 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника. 30.09.2022 до суду від Баришівської державної нотаріальної контори надійшла інформаційна довідка з аналізу якої вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] не заводилася. Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З наявних матеріалів справи судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки, [PERSON] , копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24 березня 2017 року. До складу спадкового майна яке залишилося після смерті [PERSON] входять 8/9 частини права на земельну (частку) пай розміром 2,94 умовних кадастрових гектарів розташованої на території Лукашівської сільської ради Броварського району Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 17 липня 2002 року [PERSON] , державним нотаріусом Баришівської державної нотаріальної контори та копією сертифікату серії ЧР № 0331574 виданого 21 червня 2000 року. Також до складу спадкового майна входить 8/9 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого по [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 26 червня 2002 року [PERSON] державним нотаріусом Баришівської державної нотаріальної контори. В свідоцтві про смерть матері позивачки та в свідоцтвах про право на спадщину за заповітом виданих на ім`я [PERSON] містяться розбіжності в прізвищі. В свідоцтві про смерть прізвище матері позивачки зазначено « [PERSON] », а в свідоцтвах про право на спадщину за заповітом « [PERSON] ». Факт належності свідоцтв про право на спадщину за заповітом [PERSON] підтверджується висновком Бюро лінгвістичних експертиз №056/1130-а від 06 жовтня 2021 року, який міститься в матеріалах даної справи. Оригінали документів, що посвідчують право власності на спадкове майно спадкодавця в позивачки до даного часу не збереглися. До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері позивачка не зверталася, однак на день смерті матері вона проживала (без реєстрації) з нею за однією адресою, доглядала за нею, вели спільний побут та бюджет та за власні кошти здійснила поховання матері, що підтверджується довідкою № 281 від 22.06.2021 року виданою Лукашівським старостинським округом виконкому Баришівської селищної ради Київської області, яка міститься в матеріалах справи. Отже, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивачка вважається такою, що прийняла спадщину шляхом спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Крім позивачки інших спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] немає. Відповідно ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності із ст. 315 ЦПК України, судовим порядком можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. У відповідності до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя який його пережив. Відповідно до ст.. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст.ст. 335, 376, 392 цього Кодексу. Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову І практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 Цивільного кодексу України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно, підлягають задоволенню.

Outcome: approved