Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулась до суду із позовом до АТ «Українська Залізниця» про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 21.12.2020 року близько 23 год. 35 хв. в межах ст. Богданівці 400 м від залізничного переїзду 1210 км пікету №6 у ст. Богданівці Хмельницького району, пасажирський потяг №81 (електровоз [NUMBER]) сполучення «Київ-Ужгород», під керуванням машиніста [PERSON] , скоїв наїзд на [PERSON] [INFO] , який помер від отриманих травм. 22.12.2020 року за фактом настання цієї події були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020240250000530 та розпочато досудове розслідування. Постановою слідчого Хмельницького РВнП Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області від 19.01.2021 року вищезазначене кримінальне провадження було закрите, у зв`язку із відсутністю об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст. 3 ч. 276 КК України. Позивач [PERSON] - дружина загиблого, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01.08.1981 року, позивач [PERSON] - дочка загиблого, що підтверджується свідоцтвом про народження сері [NUMBER] від [INFO] року народження, що змінювала прізвище у зв`язку з одруженням. [PERSON] та [PERSON] втратили близьку людину, зазнали страждань та душевного болю у зв`язку з цим, мають вживати додаткових заходів для організації життя, не можуть розраховувати на його підтримку. [PERSON] та [PERSON] були пов`язані з загиблим спільним побутом, разом відзначали сімейні свята. Ніхто їм не зможе замінити чоловіка та батька. Найтяжче для позивачів усвідомлювати факт, що [PERSON] помер не природною смертю, а насильницькою-внаслідок наїзду потягу. Просять стягнути з АТ «Українська Залізниця» на їх користь по 250 000 на кожну в якості відшкодування моральної шкоди, завданою смертю чоловіка та батька. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 05.11.2021 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження, призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 30.05.2022 року підготовче судове засідання закрито, призначено справу до судового розгляду. Позивачі та їх представник до суду не з`явились, повідомлені про час та дату судового засідання в установленому порядку, звернулись до суду із заявою про розгляд справи за їх відсутності. Від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки у нього відсутня можливість прийняти участь у судовому засіданні, у зв`язку із зайнятістю і іншому засіданні в приміщенні Північного апеляційного господарського суду у справі №910/10584/21, яка призначена 17.10.22 року на 10.30 год. Від відповідача надійшов письмовий відзив на позов, за яким останній просив відмовити у задоволені позову за безпідставністю та необґрунтованістю, зауважив про недотримання [PERSON] правил безпеки. Ухвалою суду від 10 грудня 2021 року у даній справі визначено розгляд справи проводити в режимі відео конференції з використанням системи Easycon, з врахуванням клопотання відповідача. Таким чином, оцінивши систематичність поданих клопотань відповідачем, підстави відкладення, суд приходить до висновку про необхідність відхилення заявленого відповідачем клопотання та розгляд справи в судовому засіданні. Клопотання представника відповідача щодо відкладення розгляду мотивовано участю в іншому судовому засіданні в той же день, що призначено на 10.30 год., але зважаючи на проведення судового засідання в режимі відеоконференціі, що визначено за клопотанням відповідача, час судового засідання 9.15 год., потенційну можливість представлення відповідача як юридичної особи іншим суб`єктом, тривалість розгляду справи з листопада 2021 року, необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, суд знаходить клопотання безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Справу є можливим розглянути за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 21.12.2020 року близько 23 год. 35 хв. в межах ст. Богданівці 400 м від залізничного переїзду 1210 км пікету №6 у ст. Богданівці Хмельницького району, пасажирський потяг №81 (електровоз [NUMBER]) сполучення «Київ-Ужгород», під керуванням машиніста [PERSON] , скоїв наїзд на [PERSON] [INFO] , який помер від отриманих травм. 22.12.2020 року за фактом настання цієї події були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020240250000530 та розпочато досудове розслідування. Постановою слідчого Хмельницького РВнП Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області від 19.01.2021 року вищезазначене кримінальне провадження було закрите, у зв`язку із відсутністю об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст. 3 ч. 276 КК України. Позивач [PERSON] - дружина загиблого, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01.08.1981 року, позивач [PERSON] - дочка загиблого, що підтверджується свідоцтвом про народження сері [NUMBER] від [INFO] року народження, яка змінювала прізвище у зв`язку з одруженням. Конституція України, як основний закон, закріплює в Україні засади державної політики, спрямованої, насамперед, на забезпечення прав і свобод людини та гідних умов її життя. Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Вимоги частин 2 та 3 статті 23 ЦК України передбачають, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом пункту 1 частини 2 статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до частини 2 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до вимог частин 2 та 5 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, обов`язок доведення вини, власника або володільця джерела підвищеної небезпеки покладено саме на власника або володільця джерела підвищеної небезпеки. Така правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року № 14-463цс18 (справа № 210/5258/16-ц) та постанові Верховного Суду від 08 листопада 2018 року № 61-44173св18 (справа № 336/3665/16-ц). Отже, висновок що шкода спричинена не з вини відповідача, а з необережності самого потерпілого (загиблого) не є підставою для відмови у захисті порушеного права, оскільки за змістом зазначених норм матеріального права власник (володілець) джерела підвищеної небезпеки відповідає за шкоду без врахування вини, та може бути звільнений від такої відповідальності лише спричинення шкоди за наслідками непоборної силі або умислу потерпілого на завдання самому собі цієї шкоди. Обставин непереборної силі або умислу потерпілого судом не встановлено. Висновком експертизи підтверджено, що померлий не вживав алкоголь. [PERSON] та [PERSON] втратили близьку людину, зазнали страждань та душевного болю у зв`язку з цим, мають вживати додаткових заходів для організації життя, не можуть розраховувати на його підтримку. [PERSON] та [PERSON] були пов`язані з загиблим спільним побутом, зареєстровані за однією адресою, разом відзначали сімейні свята. Ніхто їм не зможе замінити чоловіка та батька. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди суд виходить з того, що моральна шкода позивачам завдана смертю їх чоловіка та батька, що спричинило та буде спричиняти протягом усього життя позивачів їм душевні страждання. Відновити становище, яке існувало до смерті [PERSON] у житті позивачів не можливо. При цьому суд враховує, що смерть [PERSON] спричинена також у зв`язку з його особистою необережність, а отже однією з причин загибелі є недотримання померлим правил поведінки на залізничному транспорті, що тягне за собою зменшення суми відшкодування. З огляду на те, що позивачі просили стягнути на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі по 250 000 грн. для кожної, то з урахуванням зазначених обставин стягненню підлягає сума у розмірі по 100 000 грн. для кожного позивача, що на думки суду є належним відшкодуванням у цьому випадку. Сам по собі факт часткового задоволення позову є елементом сатисфакції сторони по справі.

Outcome: approved