Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.08.2022р. задоволені позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «ФК «Кредит-капітал» (треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко Віктор Анатолійович) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 5788 від 24 травня 2022 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-капітал» заборгованості у розмірі 9534,95 грн. Стягнуто з ТОВ «ФК «Кредит-капітал» (79018, м. Львів, вул. Смаль-стоцького, буд. 1, корп. 28 код ЄДРПОУ 35234236) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн. Повний текст рішення виготовлений 30 серпня 2022 року. 07.09.2022р. представник позивача адвокат Біжко Ю.О. подала через засоби поштового зв`язку заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на правничу допомогу, яка надійшла до суду 13.09.2022р. (а.с. 50, 64). 29.09.2022р. від представника позивача адвоката Біжко Ю.О. надійшла заява про розгляд питання без її участі. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Сторони в судове засідання не викликалися відповідно до положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України, але повідомлялися про дату, місце і час розгляду заяви (а.с. 66-70). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив таке. Згідно із п. 1 ч.1, ч. 2, 3, 5 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч. 5 ст. 270 ЦПК України). Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 246 ЦПК України (ухвалення рішення про судові витрати) якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 246 ЦПК України у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судове рішення ухвалене 23.08.2022р. Докази понесення витрат на професійну правничу допомогу подані представником позивача 07.09.2022р., тобто із\~пропуском п`ятиденного стоку після ухвалення рішення. Разом із тим, представник позивачки просить поновити строк на подання цієї заяви, оскільки лише 05.09.2022р. сторона позивача ознайомилася із повним текстом рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень. Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України не встановлена неможливість поновлення строку на подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу, а тому такий строк може бути поновлений судом, якщо суд визнає причини його пропуску поважними Суд вважає, що адвокатові можливо поновити процесуальний строк на подання доказів на понесення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки до ухвалення рішення представником позивача у позові було зроблено застереження у позові, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть надані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Представник позивача - адвокат Біжко Ю.О. в судове засідання, призначене на 23.08.2022р. надала заяву, у якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримувала. Не була обізнана про результати розгляду справи, а повний текст рішення був виготовлений судом 30.08.2022р. 05.09.2022р. сторона позивача ознайомилася із повним текстом рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, тобто після його публікації, і 07.09.2022р. звернулася із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу, надавши відповідні докази. На підставі наведеного, суд у відповідності до ст. 127 ЦПК України, вважає причини пропуску процесуального строку поважними та доходить висновку про їх поновлення. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 4 ст. 58 ЦК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Повноваження представника позивача - адвоката Біжко Ю.О. підтверджені в порядку, встановленому чинним цивільним процесуальним законодавством ордером від 16.05.2022р. (а.с. 22) і договором від 18.10.2021р. № 25 (а.с. 52-53). Судом встановлено, що 18.10.2021р. між позивачем [PERSON] і адвокатом Біжко Ю.О. укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 52-53), відповідно до п. 4.1. якого за надання юридичної допомоги клієнт сплачує гонорар у розмірі, погодженому сторонами. Додатковою угодою від 13.05.2022р. до договору сторони погодили, що вартість правової допомоги за договором про надання правової допомоги від 18.10.2021р. буде надаватись адвокатом Біжко Ю.О. у вигляді підготування та подання позовної заяви до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» про визнання виконавчого напису №5788 виданого 24.05.2021 року таким, що не підлягає виконанню - у розмірі 5000,00 грн. (а.с. 54). 05.09.2022р. між [PERSON] і адвокатом Біжко Ю.О. підписаний акт прийняття-передачі наданої правничої допомоги - підготування та подання позовної заяви до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» про визнання виконавчого напису №5788 виданого 24.05.2021 року таким, що не підлягає виконанню, на 5000,00 грн. (а.с. 56). [PERSON] сплачено на користь адвоката Біжко Ю.О. 5000,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням від 19.05.2022р., проведеним того ж дня банком (а.с. 55). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19). Суд вважає, що понесені витрати на правничу допомогу підтверджені належним і допустимими доказами (ордером, укладеним договором, актом приймання-передачі виконаних послуг), тому вони приймаються судом до уваги. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1вищевказаного Закону). Відповідно до статті 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 цього ж Закону). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. Згідно із ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 25.05.2021р. по справі №910/7586/19 час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц). Витрати у розмірі 5000,00 грн. за складання позовної заяви можуть бути відшкодовано у якості витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вони підтверджені матеріалами справи, пов`язані з розглядом даної справи, враховуючи обґрунтованість та пропорційність їх розміру з урахуванням виконаної адвокатом роботи та предмету спору, тому суд відхиляє клопотання відповідача про їх зменшення, подане 26.07.2022р. (а.с. 37-38). Приймаючи до уваги задоволення позову у повному обсязі, суд вважає за можливе стягнути ці витати на правничу допомогу із відповідача у розмірі 5000,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved