Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-29 00:00:00

28 липня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, відповідно до якої просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який 17 червня 2017 року зареєстрований Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про 17 червня 2017 року складено відповідний актовий запис №251. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 17 червня 2017 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу з відповідачем дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Перебуваючи у шлюбі сторони з`ясували, що мають різні характери та погляди на життя, не розуміють один одного, як подружжя, майже завжди не могли дійти згоди в питаннях які визначають та характеризують сім`ю. Шлюбні відносини остаточно припинені з січня 2021 року, спільне господарство не ведуть. Ухвалою суду від 22 вересня 2021 року прийнято до розгляду цивільну справу та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 13 жовтня 2021 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого остання просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] . В обґрунтування вказує, що не погоджується з твердженням позивача, що спільне життя у них не склалося, а також що останні мають різні характери та погляди на життя. Оскільки з позивачем хоч і одружилися лише у червні 2017 року, але до цього сторони мешкали разом 17 років, вели спільне господарство, розуміли один одного усі ці роки з пів слова, підтримували один одного, доходили до згоди в усіх питаннях, які визначають і характеризують родину. Твердження позивача, що у них постійно виникали сварки, а згодом на підґрунті встановилися стійкі, неприязні відносини, також не відповідає дійсності. Тому що у всіх родинах існують сварки, іноді трапляються непорозуміння у баченні будь-яких ситуацій , але це не є приводом до розлучення. У будь-якій ситуації можливо дійти компромісу. Також позивач вказує, що між ними відсутній спір майнового характеру. Це твердження також не відповідає дійсності, тому що майновий спір між сторонами присутній, а саме майновий спір по нерухомому майну. Окрім того [PERSON] вказує, що дуже хвилюється за [PERSON] , так як він є особою похилого віку, який має хвороби, а тому розлучення може мати дуже негативний вплив на нього. Ухвалою суду від 14 січня 2022 року сторонам у справі надано строк для примирення в три місяці. (а.с.25). 27.09.2022 представник відповідача в судовому засіданні звернулась з клопотанням, про допит свідків, які підветрдять, що сторони проживали разом до реєстрації браку з 2001 року. Судом відмовлено в задовленні клопотання, у зв"язку з тим, що проживання сторін до реєстрації шлюбу не є предметом позову. Позивач до судового засідання не з`явився, в свою чергу надав суду заяву відповідно до якої просить суд розглянути справу за його відсутності на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, та пояснила суду , що з позивачем [PERSON] мешкають разом з 2001 року, ще до ре5єстрації шлюбу придбали разом гараж, машину. З квітня 2021 року почали мешкати окремо. В листопаді 2021 допомагав з похованням сина, однак разом так і не мешкали. Мають спір стосовно рухомого майна, а саме автомобілю, який купили разом. Окрім того вказує, що не вживала заходів для примирення, оскільки почалася війна, та у зв`язку з душевними хвилюваннями не могли займатися цим питанням. Представник відповідача [PERSON] підтримала позицію відповідача. Вислухвши думку учасників, вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Судом встановлено, що 17 червня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстровано шлюб Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про 17 червня 2017 року складено відповідний актовий запис №251. (а.с. 3). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. При цьому, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Позивач не виявив бажання примиритись з відповідачем, наполягав на розірванні шлюбу, зазначаючи, що він перебуває в інших стосунках, від яких має\~сина 2015 року народження. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося та припинено. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. При цьому, суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом. Під час наданий судом сторонам для примирення , відновлення родини не відбулось. Щодо викладених у відзиві на позовну заяву заперечень відповідача та її прохання відмовити позивачеві в позові в частині його вимог про припинення шлюбних відносин , суд відзначає, що предметом даного позову, тобто, матеріально-правовою вимогою позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, є виключно розірвання шлюбу, інших вимог позивачем не заявлялось. В даному випадку суд вирішує питання виключно щодо сімейних стосунків сторін, які фактично на час розгляду справи є вже припиненими, що не заперечується відповідачем. У випадку виникнення між сторонами будь-яких інших питань, зокрема, щодо поділу спільного майна, його кількості, часу набуття, правового режиму майна тощо, зазначені питання мають бути вирішені в іншому провадженні, оскільки зазначені питання не є предметом даного судового розгляду та не впливають на наявність чи відсутність підстав для розірвання шлюбу. Згідно з ч. 2\~ст. 104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням\~ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,0 грн.

Outcome: approved