Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

14.10.2022 року заявники [PERSON] та [PERSON] через свого представника звернулися до суду з вищевказаною заявою на обґрунтування якої зазначили, що вони є сином та дружиною [PERSON] , [INFO] . На даний час вони є внутрішньо переміщеними особами. У свою чергу, [PERSON] , [INFO] [INFO] помер у с. Стрілеча Харківського р-ну Харківської обл. внаслідок серцевої недостатності, проте вказаний населений пункт на вказану дату включений до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). У зв`язку з воєнними діями, отримання свідоцтва про смерть в органах реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції України є неможливим, а єдиним шляхом такого отримання та захисту своїх прав та законних інтересів, як спадкоємців померлого, є звернення до суду за встановленням факту, що має юридичне значення. Враховуючи наведене, просять суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , в с. Стрілеча Харківського р-ну Харківської обл. 19.04.2022 року внаслідок серцевої недостатності. У своїй заяві представник заявників просила розгляд справи проводити без її участі та участі заявників, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Суд встановив, що заявник [PERSON] , [INFO] , є сином особи, щодо якої ставиться питання про визнання померлим - [PERSON] та заявниці [PERSON] . Зазначене підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] та паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Борівським РВМВС України в Харківській обл. 05.07.1999 року. У свою чергу, заявниця [PERSON] з 11.09.1969 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з особою, щодо якої ставиться питання про визнання померлим - [PERSON] , про що свідчить відповідне свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Судом також встановлено, що заявників [PERSON] та [PERSON] 19.04.2022 року та 29.09.2022 року (відповідно) було взято на облік як внутрішньо переміщених осіб та зареєстровано їх місце проживання у м. Луцьку. У своїй заяві заявники зазначають, що [PERSON] [INFO] помер в с. Стрілеча Харківського р-ну Харківської обл. внаслідок серцевої недостатності, однак вказаний населений пункт на вказану був включений до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), у зв`язку з чим вони були позбавлені можливості отримати належним чином оформлений документ про смерть останнього. На підтвердження даної обставини заявниками надано акт, який посвідчений гербовою печаткою Виконавчого комітету Липецької сільської ради Харківського району Харківської області, а також підписом в.о. його голови - Івановим В.Г. від 20.04.2022 року, з якого слідує, що [PERSON] [INFO] помер в с. Стрілеча Харківського р-ну Харківської обл. внаслідок серцевої недостатності. Зазначене підтвердили свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , про що свідчать їх підписи у даному акті. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права. Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Згідно з ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 року у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 169 від 27.07.2022 року, Липецька сільська територіальна громада Харківського району Харківської області включена до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) і мала такий статут станом на 19.04.2022 року. Таким чином, оскільки свідоцтво про смерть [PERSON] , який помер [INFO] не видавалося через те, що останній помер на тимчасово окупованій території України, то виданий акт не може бути документом, який посвідчує відповідний юридичий факт. Враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] є громадянами України, а їх батько/чоловік (відповідно) помер на території України, яка на той момент була тимчасово окупованою, то після його смерті, заявники не можуть отримати свідоцтво про смерть відповідного зразку для реєстрації факту смерті на території України. З метою захисту законних прав та інтересів заявника, суд дійшов висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , в с. Стрілеча Харківського р-ну Харківської обл. 19.04.2022 року внаслідок серцевої недостатності. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. На підставі ст.ст. 3, 9, 18 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»,

Outcome: approved