Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

Позивач звернувся 30.07.2021 р. до суду з вищевказаним позовом, який уточнив в процесі розгляд справи. В позовній заяві зазначає, що [INFO] у нього народився син [PERSON] , матір`ю дитини є відповідач [PERSON] . 22.01.2019 р. мати дитини покинула сина та той знаходився в будинку дитини « Сонечко ». На підставі висновку про доцільність повернення в родину дитини від 11.03.2020 р., сина було повернуто в сім`ю та наразі він проживає разом з позивачем, який займається вихованням та утриманням дитини. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, його долею не цікавиться. Посилаючись на вказані обставини, та на положення ст..ст.150, 155, 164-166, 180, 183, 191 СК України, за позовом [PERSON] просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її сина [PERSON] ; стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. Ухвалою від 12.01.2022 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 18.02.2022 р. 18.02.2022 р. підготовче судове засідання відкладено на 18.03.2022 р. на підставі п.2 ч.2 ст.198 ЦПК України. 18.03.2022 р. підготовче судове засідання відкладено на 10.05.2022 р. на підставі наказу № 5 від 01.03.2022 р. 10.05.2022 р. підготовче судове засідання відкладено на 13.06.2022 р. на підставі п.1 ч.2 ст.198, п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України. 13.06.2022 р. підготовче судове засідання відкладено на 19.07.2022 р. на підставі п.2 ч.2 ст.198 ЦПК України. 19.07.2022 р. закрито підготовче провадження і призначено судове засідання на 27.09.2022 р. 27.09.2022 р. розгляд справи відкладено на 20.10.2022 р. на підставі ч.5 ст.223 ЦПК України. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представники третіх осіб направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, рішення просять ухвалити на підставі наданих доказів та у відповідності до вимог чинного законодавства. Розгляд справи за відсутності учасника процесу узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач до суду не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подавала. Суд постановив рішення за відсутності відповідача на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача та третіх осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних встановлених судом фактичних обставин і відповідних їм правовідносин: Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Статтею 150 СК України передбачено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з пунктом другим частини першої ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. За змістом пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджено наданим свідоцтвом про народження (а.с.13), батьком дитини зазначений відповідач [PERSON] . Мати не виконує покладених на неї законом батьківських обов`язків по вихованню, утриманню, фізичному та духовному розвитку дитини. Обставини, зазначені позивачем в позові, підтверджені дослідженими судом письмовими доказами, які наявні в матеріалах справи, а саме: висновком про доцільність поверенння в родину малолітнього [PERSON] (а.с.15); повідомленням Запорізького обласного спеціалізованого будинку дитини «Сонечко» № 270 від 24.10.2020 р. (а.с.16); довідкою закладу дошкільної освіти № 133 «Струмочок» (а.с.19), та відповідачем в процесі розгляду справи належними доказами не спростовані (ст.ст.12, 80 ЦПК України). Відповідно до висновку Новомиколаївської селищної ради (а.с.92), який затверджено рішенням виконавчого комітету № 79 від 02.09.2022 р., служба у справах дітей дійшла висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Враховуючи, що викладені в позовній заяві твердження позивача в процесі розгляду знайшли своє підтвердження, тривалий період свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками та інтереси малолітньої дитини, суд задовольняє позовні вимоги про позбавлення батьківських прав. Ч.2 ст.166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст.182 СК України визначено, що при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Ч.3 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Наведені норми діючого законодавства у сукупності з наданими позивачем доказами, підтверджують обґрунтованість вимог про стягнення аліментів. Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів звільнена, відтак, відповідно до положень частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір в сумі 908 грн. за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України, а в сумі 908 грн., сплачені за вимоги про позбавлення батьківських прав, слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved