Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

19.08.2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Недобоївської сільської ради Дністровського району Чернівецької області про визнання права власності за набувальною давністю. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він проживає в [ADDRESS] з 1995 року та весною 2022 року мав намір відчужити власну квартиру, що за адресою: [ADDRESS] . В зв`язку з цим, було зроблено адвокатський запит в органи БТІ, у відповідь на який надійшли копії технічного паспорта на вказану квартиру, а саме те, що вона знаходиться у власності гр. [PERSON] на підставі свідоцтва на право власності на житло від 14.11.1995 року. Відповідно до свідоцтва на право власності на житло від 14.11.1995 року Зарожанський цукровий завод посвідчує, що квартира яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON] , який помер [INFO] у віці 84 роки та члену його сім`ї [PERSON] . Вказує, що він постійно проживав з [PERSON] , та на день його смерті також проживав в даному господарстві і був зареєстрований. Зазначає, що фактично з дня смерті [PERSON] , тобто з 1996 року по даний час він утримує квартиру за адресою: [ADDRESS] сам, він сам несе витрати по утриманню, проведенню поточних та капітальних ремонтів та сплаті комунальних послуг квартири. Проте розпоряджатися він немає можливості, оскільки наявність реєстрації частини житлового майна за покійним позбавляє його вільно та безперешкодно розпоряджатися вказаною квартирою, незважаючи на те, що він один проживає в ній 27 років. Вважає, що так як він, як повноправний власник відкрито та на законних підставах користується вказаною квартирою, здійснює її поточний ремонт, а тому вважає, що він набув право власності на неї за набувальною давністю і з метою захисту його прав звернувся до суду. Тому, вважає, що він є співвласником вказаної квартири, постійно проживає в ній, користується нею як своєю особистою, а тому склалася ситуація коли він належно, відкрито та добросовісно користується нерухомим майном, яке належало йому та іншій особі, яка давно померла, з чого випливає, що майно фактично не належить нікому. Підтримуючи вищевикладене, просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS] , яка у відповідності до свідоцтва про право власності на житло від 14 листопада 1995 року належить на праві спільної власності покійному [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] . Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи у його та позивача відсутності, позовні вимоги позивача підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача Недобоївської сільської ради Юрій Юзва в судове засідання не з`явився, до суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності їхнього представника, викладені вимоги позивача визнають, не заперечують щодо їх задоволення в повному обсязі. Вивчивши та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 16, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Позивач звертаючись до суду з позовом до Недобоївської сільської ради Дністровського району Чернівецької області просить визнати за ним право власності за набувальною давністю, посилаючись на те, що він проживає в квартирі [ADDRESS] з 1995 року та з метою продажу вищевказаної квартири, весною 2022 року забажав її відчужити. Як встановлено судом, відповідно до матеріалів справи, а саме: копії технічного паспорта на квартиру (а.с.10-12), вказана квартира знаходиться у власності гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.11.1995 року (а.с.9), та у відповідності до якого Зарожанський цукровий завод посвідчує, що квартира яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON] , який помер [INFO] у віці 84 роки та члену його сім`ї [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] гр. [PERSON] помер [INFO] у віці 84 роки, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.13). Відповідно до\~довідки виданої\~Недобоївською сільською\~радою №\~220\~від 24.06.2022\~року,\~покійний [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] був\~зареєстрований та\~постійно проживав\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~(особовий\~рахунок №\~ [NUMBER] ,\~по господарська\~книга №\~12)\~по день\~своєї смерті.\~На день\~смерті в\~даному господарстві\~були зареєстровані\~та проживали\~ [PERSON] ,\~1975\~року народження\~(а.с.14). Як встановлено судом, позивач постійно проживав з [PERSON] , також і на день смерті покійного, та був там зареєстрований. Згідно виписки з погосподарської книги від 24.06.2022 року № 221 виданої виконкомом Недобоївської сільської ради Дністровського району Чернівецької області гр. [PERSON] , 1975 року народження, згідно запису в по господарській книзі № 19, особового рахунку № [NUMBER] , [PERSON] дійсно являється головою двору в [ADDRESS] (а.с. 15). Крім того, судом встановлено, що позивач є співвласником вищевказаної квартири, проживає в ній на протязі 27 років, утримує вказане майно, добросовісно користується нерухомим майном, яке належало йому та іншій особі, яка померла в 1996 році. Згідно відповіді Хотинської державної нотаріальної контори за № 638/01-16 від 14.09.2022 року, яка надана на запит суду, вбачається що, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] до Хотинської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини ніхто із спадкоємців не звертався та спадкова справа не заводилась. Вказаний факт також підтверджений і Інформаційною довідкою № 70026991 від 14.09.2022 року зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), яка міститься в матеріалах справи. Згідно Звіту № 151 про оцінку нерухомого майна - двокімнатної квартири [ADDRESS] , ринкова вартість якої становить 107573,00 гривень (а.с.22-31). У ході судового розгляду знайшло своє підтвердження те, що позивач із 1995 року є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] , та з моменту смерті [PERSON] , а саме з 1996 року, відкрито, безперервно володіє його частиною квартирою, поводиться як власник квартири та повністю утримує її. За змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах, які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. Згідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 7.02.2014 року при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Пункт 11 вказаної Постанови передбачає, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК про те, що правила статті 344\~ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344\~ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей15,16 ЦК, а також частини четвертоїстатті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Виходячи зі змісту частини першоїстатті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої\~статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). За наведених обставин, суд вважає, що позивач добросовісно заволодів нерухомим майном, і продовжує відкрито, безперервно володіти квартирою за адресою: [ADDRESS] , поводячись як власник, починаючи з 1996 року (з моменту смерті [PERSON] ), тобто більше десяти років та набув право власності на це майно за набувальною давністю, на підставі ч. 1 ст. 344 ЦК України. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними, та такими що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved