Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

19.11.2021 року в провадження Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла зазначена позовна заява позивач [PERSON] звернувся із позовом до суду через свого представника адвоката Касьяна М.С. В обґрунтування своїх вимог зазначено, що в період знаходження позивача за кордоном у Республіці Польща, а саме 13 та 14 березня 2021 року на території України на ім' позивача було оформлено вісім кредитів, загальна сума заборгованості за якими 21.06.2021 року становить 87 929, 44 гривень. Позивач вважає що дані кредити були оформлені злочинним шляхом на його ім`я, просить суд визнати дані кредитні договори недійсними та стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу по справі у розмірі 16 000 гривень. Ухвалою суду від 26 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 29.12.2021 року, враховуючі відсутність підстав визначених ч.4 ст.274 ЦПК України та категорії і складності справи, наявність в матеріалах позову доказів, суд ухвалив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та сторонам направлені копії ухвали про прийняття справи до провадження на 31.01.2022 року. До суду надійшли заяви від представників відповідачів про надання матеріалів позовної заяви. 31.01.2022 року суд приходить до висновку, що розгляд справи потрібно провести в судовому засіданні з повідомленням сторін, оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи та відкласти судове засідання на 01 березня 2022 року. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Касьян М.С. в судове засідання не з`явилися, до початку розгляду справи надав суду клопотання, у якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та проти ухвалення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, до суду не прибули, про причини неявки суд не повідомили, відзиви на позовну заяву до суду не надали. Суд, відповідно до ч.1ст.280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, Відповідно до роздруківки Бюро кредитних історій на Позивача оформлено вісім кредитів, загальна сума заборгованості за якими 21.06.2021 року становить 87 929, 44 гривень, а саме: -кредит № 1679547 від 14.03.2021 року, ТОВ «Лінеура Україна, поточна сума заборгованості 576,20, сума кредиту 200,00 -кредит № 2091087 від 13.03.2021 року, ТОВ «Глобал Кредит», поточна сума заборгованості 4448,00, сума кредиту 1600 грн. -кредит № 2107270624397 від 13.03.2021 року, ТОВ «Служба миттєвого кредитування», поточна сума заборгованості 13 476,00, сума кредиту 3000,00 -кредит № 0648-0349 від 13.03.2021 року, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», поточна сума заборгованості 28 400, сума кредиту 10000 -кредит № ЛЛ-01093683 від 13.03.2021 року, ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ», поточна сума заборгованості 4538,28, сума кредиту 1400 -кредит № 1289661-А від 13.03.2021 року, ТОВ «ФІНФОРС», поточна сума заборгованості 9480,00, сума кредиту 4000, 00 -кредит № ID-6922863 (вн. № ID3825175) від 13.03.2021 року, ТОВ «ІНСТАФІНАНС», поточна сума заборгованості 3902,00, сума кредиту 3902, 00 -кредит № 411787373 (397df951-b678-4107-8a69-4595b29c9eda) від 14.03.2021 року, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» поточна сума заборгованості 23 109,00, сума кредиту 12000, 00. Всі вісім кредитів з простроченою заборгованістю були оформлені 13 та 14 березня 2021 року. Заповнення заявок здійснювалося на офіційних сайтах товариств, підтвердження отримання кредитів здійснювалось за допомогою надсилання SMS-повідомлень на номер вказаний у заявці +3 8096-558-58-16, примірник договору надсилався на адресу електронної пошти [INFO] , грошові кошти були перераховані на карту Альфа банку № [NUMBER] . Відповідно листа Приватного акціонерного товариства «Київстар» вих. №1083791/03/03/02 від 05.08.2021 року абонентський номер [NUMBER] дійсно обслуговувався за контрактом і був закріплений згідно умов письмового договору за громадянином [PERSON] у період з 04.09.2015 року по 02.11.2020 року, 05.03.2021 року номер був проданий у магазині «Київстар» за адресою: [ADDRESS] ., з 02.11.2020 року даний номер телефону за громадянином [PERSON] не зареєстрований. Позивач мав картку Альфа банка, строк дії якої закінчився у 2019 році, електронного кабінету цього банку Позивач немає, за перевипуском карти не звертався. 22.06.2021 року Альфа-банком було надано роздруківку транзакцій за цією карткою за період з 01.03.2021 року по 22.06.2021 року, всі транзакції за цією карткою починаються з 13.03.2021 року, останні транзакції 27.03.2021 року після виведення всіх кредитних коштів, картку «Дохідний сейф», на яку були отримані кредитні кошти можна оформити он-лайн за допомогою електронного додатку маючи у Альфа банку відкритий рахунок. Адреса електронної пошти zavyalovdimon85@gmail.com ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Лайм капітел» також у відповідях зазначили IP-адреси з яких було подано он-лайн заявки на отримання кредиту, 128.124.48.105 та 128.124.189.252 відповідно. -IP-адреса 128.124.48.105 відповідно до роздруківки заявки, наданої ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відслідковувалась на території Сумської області України. Відповідно до даних ресурсу https://uk.geoipview.com/?q=128.124.48.105&x=12&y=11 на 15.08.2021 року місцезнаходження визначає, як місто Київ, Україна. IP-адреса 128.124.189.252 Відповідно до даних ресурсу https://uk.geoipview.com/?q=128.124.48.105&x=12&y=11 на 15.08.2021 року місцезнаходження визначає, як місто Київ, Україна. Відповідно до відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України про перетин кордону України громадянин [PERSON] , [INFO] виїхав з території України 23.02.2019 року. Наступний перетин кордону у напряму В`ЇЗДУ відбувся 19.06.2021 року. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 639 ЦК України визначає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частина 3 статті 207 ЦК України чітко визначає, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.2 ст.1954 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, а згідно з п.2 ч.1 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.3 ст.100 ЦПК України учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» автентифікація - електронна процедура, яка дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних. Пунктом 20 цієї частини передбачено, що ідентифікація особи - процедура використання ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, в результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи; Частиною 1 ст.14 цього Закону визначено, що електронна ідентифікація здійснюється за допомогою засобів електронної ідентифікації, що підпадають під схему електронної ідентифікації, затверджену Кабінетом Міністрів України. Особливі вимоги відповідно до цього Закону пред`являються до кваліфікованої електронної довірчої послуги. Відповідно до ч.6 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством. Порядок засвідчення наявності електронного документа (електронних даних) на певний момент часу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №680. Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що надання послуги фіксування часу включає: реєстрацію звернень, на підставі яких формується електронна позначка часу; формування електронної позначки часу за допомогою особистого ключа центру сертифікації; передачу користувачеві послуги фіксування часу сформованої електронної позначки часу; реєстрацію та збереження електронної позначки часу, переданої користувачеві послуги фіксування часу. Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Статтею 11 цього Закону визначений Порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до ч.3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього Закону визначено форми підписання електронного правочину: - електронним підписом або електронним цифровим підписом відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронним підписом одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктами 2.7, 2.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою НБУ від 21.01.2004 № 22,зареєстрованою в Мін`юсті 29.03.2004 за №377/8976 передбачено, що примірник розрахункового документа, реєстр платіжних вимог, які залишаються в банку, мають містити підписи/підпис відповідальних/відповідальної осіб/особи, зразки підписів яких/якої заявлені банку в картці із зразками підписів. Під час підписування розрахункового документа не дозволяється використання факсиміле, а також виправлення та заповнення розрахункового документа в кілька прийомів. Таким чином, можна зробити висновок, що вищевказані договори позики за допомогою електронного підпису Позивачем не підписувалися. Відповідно до статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем, або під впливом тяжкої обставини. Згідно статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частини третя та п`ята статті 203 ЦК України передбачають, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі з обов`язковим наданням клієнту примірника договору про надання фінансових послуг, при цьому обов`язок доведення того, що примірник договору (змін до договору) був переданий клієнту, покладається на особу, яка надає фінансову послугу. До фінансових послуг законодавством віднесено операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що споживач фінансових послуг - фізична особа, яка отримує або має намір отримати фінансову послугу для задоволення особистих потреб, не пов`язаних із підприємницькою, незалежною професійною діяльністю. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання недійсними кредитних договорів. Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 гривень.

Outcome: approved