Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

03.02.2022 року концерн «МТМ» в особі представника за довіреністю Прокоп`євої Т.О. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь концерну заборгованість з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.10.2014\~року по 31.10.2021 року в розмірі 13670,03\~грн., а також судовий збір у розмірі 2481 грн. В обґрунтування позову вказує, що відповідно до вимог діючого законодавства України концерн неодноразово вживав заходів щодо укладення між ним та відповідачем договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, однак відповідач на ці пропозиції не відгукнувся, зі свого боку також не ініціював укладення договору. Не дивлячись на відсутність письмово укладеного договору, концерн здійснював та продовжує надавати відповідачу за місцем його проживання та реєстрації відповідні послуги, які відповідачем споживаються без будь-яких заперечень щодо їхньої якості. На підставі цього позивач вважає, що між ним та відповідачем склалися фактичні договірні відносини, проте відповідач неналежним чином виконує зобов`язання з оплати наданих йому послуг, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, про стягнення якої просить позивач. 07.02.2021 року суддя відкрив спрощене провадження по справі з викликом сторін. 18.05.2022 року суд ухвалив по справі заочне рішення, яким задовольнив позов в повному обсязі, стягнув з [PERSON] на користь позивача заборгованість з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.10.2014\~року по 31.10.2021 року в розмірі 13670,03\~грн., а також судовий збір у розмірі 2481 грн. 14.09.2022 року суд за заявою [PERSON] скасував заочне рішення та призначив справу до розгляду . 27.09.2022 року [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому частково визнав позовні вимоги. Вказав, що позивач заявив позовні вимоги за період з 01.10.2014 по 31.10.2018 року із пропуском строків позовної давності. Проти стягнення з нього боргу за період з 31.10.2018 по 31.10.2021 року не заперечує. Представник позивача до суду не з`явилась, просила розглядати справу за її відсутності, задовольнити позов в повному обсязі. Надала суду письмові пояснення, в яких вказує, що строк позовної давності за грошовими вимогами, обов`язок сплати яких настав з 12.03.2017 року, є продовженим на строк дії карантину. Представник відповідача адвокат Трачук Н.І. подала до суду заяву, в якій визнала позовні вимоги з урахуванням заяви про застосування позовної давності, просила розглядати справу за відсутності відповідача та його представника. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. У відповідності до ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлені строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статей 67, 68 ЖК УРСР наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Відповідно до статей 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості. \~ \~ \~ \~Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 (три) роки. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 267 ч. ч. 3,4 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Особовий рахунок в концерні «МТМ» відкритий на ім`я [PERSON] за № [NUMBER] . Як зазначено позивачем у позові, і що не спростовано відповідачем, у період з 01.10.2014 по 31.10.2021 року за вказаною адресою реєстрації відповідача концерном «МТМ» були надані, а відповідачем по справі спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Однак, сплату спожитих послуг за вказаний період відповідач належним чином не здійснював, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 13 670,03 грн., що підтверджується відповідним розрахунком. Відповідач [PERSON] не спростував наявність заборгованості за надані послуги, але заявив про застосування строків позовної давності до вимог позивача. При вирішенні питання про застосування строків позовної давності, суд виходить із наступного. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», в Україні встановлено карантин з 12 березня 2020 року. На даний час карантин в Україні продовжено. 30 березня 2020 року Верховна Рада України прийняла закон № 540-IX (набрав чинності 02.04.2020), який продовжив низку процесуальних та інших строків (зокрема, позовну давність) на строк дії карантину. Зокрема, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу було визначено, що під час дії карантину, строки, встановлені низкою статей цього Кодексу (зокрема, позовна давність), продовжуються на строк дії карантину. За загальним правилом, визначеним у статті 58 Конституції України та статті 5 Цивільного кодексу, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, і не мають зворотної дії у часі. З огляду на це, сплив строків до набрання чинності Законом № 540-IX разом із відсутністю норми про зворотну дію цього закону в часі дають підстави стверджувати, що строки, які спливли до 02 квітня 2020, не є продовженими. Із наведеного вбачається, що позовна давність по заборгованості у період з жовтня 2014 року по лютий 2017 року спливла до введення карантину, а тому на неї дія пункту 12 Перехідних положень до ЦК України щодо продовження строку позовної давності не поширюється. Разом з тим, сплив строку позовної давності щодо решти періоду заборгованості, починаючи з лютого 2017 року, припадає на час дії карантину, який не закінчився у день подання позову Концерном МТМ 03.02.2022 року та продовжено в Україні до 31.08.2022 року, тому на цю заборгованість поширюються приписи ст.12 Перехідних положень до ЦК України в частині продовження строку позовної давності на весь час дії карантину. А тому ця заборгованість підлягає стягненню з відповідача. Визначаючи її розмір, суд встановив, що у період з лютого 2017 року по жовтень 2021 року за користування комунальними послугами по особовому рахунку № [NUMBER] нараховано 11017,15 грн.; сплачено 4456,22 грн. Таким чином в межі строку позовної вкладається період з лютого 2017 року по жовтень 2021 року включно, а борг у цьому періоді за мінусом сплачених сум становить 6560,93,46 грн. Суд покладає на відповідача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Судом були задоволені 48% від заявленої суми позовних вимог позивача. Тому з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 1190,88 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial