Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» структурний підрозділ «Енергозбут», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: ТОВ «Житлобуд-1» про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] , на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Позивач є споживачем житлово-комунальної послуги з централізованого опалення, а відповідач є виконавцем зазначеної послуги. Оплата за централізоване опалення проводилась за показниками засобу обліку теплової енергії. Однак, починаючи з листопада 2019 року відповідач почав безпідставно нараховувати вартість за централізоване опалення не відповідне до показників лічильника. Вже станом на 01.12.2019 року за централізоване опалення відповідачем нарахована плата в розмірі 1182,57 грн. З рахунку-повідомлення не вбачається можливим з`ясувати, яка саме сума за опалення місць загального користування, а яка нарахована за опалення саме квартири позивача. Так, само за грудень 2019 року та за грудень 2021 року відповідач неправомірно нараховує до сплати грошові кошти за централізоване опалення. Позивач зазначає, що 20.08.2018 року компанія «Аква Україна» встановила у квартирі лічильник системи опалення у відповідності з проектом, затвердженими 17.08.2018 року СП «Енергозбут» дозвільними документами та проведено відповідну реєстрацію лічильника. З того часу по листопад 2019 року нарахування за централізоване опалення відбувалось виключно за місця загального користування, а з листопада 2019 року відповідач почав нараховувати за опалення у повному обсязі незважаючи на те, що позивач не є споживачем даної послуги та не зважаючи на те, що у квартирі позивача встановлено засіб обліку теплової енергії. Робочий проект обладнання квартирного вузла обліку теплової енергії у квартирі [ADDRESS] розглянуто відповідачем та затверджено керівником департаменту 18.08.2018 року, про що свідчить відповідна відмітка на титульному аркуші робочого проекту. У грудні 2019 року позивач звернувся із заявою до відповідача з проханням сторнування (виправлення помилок у розрахунках та нарахуванні плати) необґрунтовано нарахованої суми та у подальшому виключення нарахування оплати (крім місць загального користування) за централізоване опалення. Відповідач у своєму листі від 13.01.2020 року повідомив позивачу, що у будинку за адресою: [ADDRESS] функціонує система опалення, в якій поєднані властивості вертикальної та горизонтальної схеми підключення опалювальних пристроїв. З набуттям чинності Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 року змінено підходи до обліку комунальних послуг, а також до встановлення та обслуговування засобів обліку теплової енергії. Частиною 4 ст. 7 Закону передбачено, що вузли розподільного обліку теплової енергії у випадках, коли це технічно неможливо, не встановлюються. Технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку визначається згідно із Порядком визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2018 року №829, організацією, яка має відповідну ліцензію. Власник квартири встановлює вузол розподільного обліку теплової енергії лише у випадку відповідності внутрішньо будинкової системи 4 нормативно - визначеним категоріям відповідно по п. 6 Порядку. Оскільки з наданого акту обстеження щодо технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії вбачається, що у будинку позивача всі подавальні стояки вертикального типу, тому вузом розподільного обліку встановлено без дотримання вимог Порядку. Відповідач вказав, що у програмному комплексі КП «Київтеплоенерго» знято з обліку вузли розподільного обліку, що встановлено у будинках з внутрішьобудинковою вертикальною системою подачі теплоносія , як такі, що не відповідають вимогам чинного законодавства. З огляду на те, що Порядок № 829 набрав чинності лише 24.10.2018 року, то положення та вимоги даного порядку мають застосовуватися з моменту набрання ним чинності, до нових відносин, які визначають процедуру встановлення вузлів розподільного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії та не мають зворотної сили до вже встановлених лічильників, які були прийняті на облік. Крім, того, Порядок № 829 не передбачає зняття з обліку лічильників споживачів, які були погоджені та взяті на облік до набуття чинності цієї постанови, та не встановлює заборони щодо врахування показників по даним лічильникам, які надаються споживачам. Також не вимагають на повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку відповідно з новою процедурою, який раніше був прийнятий на абонентський облік, до набрання чинності Порядку № 829. Таким чином, у КП «Київтеплоенерго» не було підстав для зняття з обліку індивідуального лічильника позивача, встановленого в належній йому на праві власності квартири [ADDRESS] ТОВ «Житловобуд 1» згідно проекту, який був погоджений, взятого на облік ПАТ «Київенерго» та опломбований 22.08.2018 року. Внаслідок нарахування відповідачем за послуги з централізованого опалення без врахування показань законного вузла обліку теплової енергії в квартирі позивача, останній зазнав та зазнає досі моральних переживань. На підставі викладеного, позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати законними дії відповідача щодо зняття з обліку у програмному комплексі КП ВО КМР (КМДА) «Київенерго» вузла розподільного обліку теплової енергії в квартирі « [ADDRESS] та зобов`язати відповідача поставити на облік у програмному комплексі КП «Київтеплоенерго» вузол розподільного обліку теплової енергії. Зобов`язати відповідача здійснити перерахунок заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення з урахуванням показань вузла природнього обліку теплової енергії за період з 2019 року - 2021 року. А також, стягнути відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 15000,00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10.12.2021 року відкрито провадження по у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. Сторона відповідача заперечує проти задоволення позову. Оскільки, з 01.05.2019 року КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» надає послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . В програмному комплексі КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» особовий рахунок за адресою: [ADDRESS] обліковується за споживачем [PERSON] . На момент спірних правовідносин комунальні послуги централізованого опалення для позивача у житловому будинку за вищевказаною адресою надавалися КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на підставі публічного договору про приєднання. 04.10.2019 року КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» звернулось до позивача листом №30/1/14550, яким було повідомлено, що системи централізованого опалення будинку має схему підключення при якій поєднані властивості вертикальної та горизонтальної схем підключення опалювальних приладів. Протягом 2018-2019 років до КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» надійшла велика кількість звернень мешканців будинків, в яких функціонує так звана «система опалення комбінованого типу» щодо проблеми дискримінаційного застосування окремих вимог чинного законодавства про встановлення індивідуальних вузлів розподільного обліку теплової енергії, та як наслідок, несправедливого розподілу спожитої теплової енергії між мешканцями будинку. Позивачу було повідомлено про чинність постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2018 №829 «Про затвердження Порядку визначення технічної можливості встановлення приладів-розподілювачів обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів-розподілювачів теплової енергії» (порядок), якою регламентовано процедуру визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі. Житловий будинок за вказаною адресою обладнано будинковим засобом обліку теплової енергії, діапазон розповсюдження - всі квартири. Будинковий засіб обліку теплової енергії - встановлено на вводі будинку. Перед кожним опалювальним періодом будинковий засіб обліку теплової енергії перевіряється, тобто чи знаходиться в робочому стані та чи працює коректно. Позивачем до позовної заяви надано Акт обстеження щодо технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії згідно «Постанови від 10.10.2018 №829 Київ» за адресою: [ADDRESS] від б/дати № б/н. Проте, згідно даних, квартирний засіб обліку у квартирі позивача не відповідає 1 та 4 критеріям імперативної норми п. 6 Постанови № 829. У позивача відсутній єдиний тепловий ввід в квартиру, що унеможливлює встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії. А також, визначено, що шафа з приладами обліку розташована в квартирі. Отже, вузол розподільного обліку (квартирний вузол обліку теплової енергії) у квартирі позивача встановлено без дотримання вимог Порядку. Встановлення приладів регулювання та обліку тепла окремою квартирою в багатоповерховому будинку з ознаками вертикальної системи призводить до втручання в систему опалення і як наслідок, веде до порушення гідравлічного режиму та теплового балансу будинку в цілому. У квартирі позивача можливим є влаштування приладів - розподілювачів, а не встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії. Щодо відшкодування моральної шкоди сторона відповідача вказує, що в позові позивач не зазначають чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, не зрозуміло з чого позивач виходить, коли він оцінює заподіяну шкоду у розмірі 15000,00 грн. Письмові матеріали справи містять клопотання про залишення позову без розгляду від представника відповідача. Відповідно до якого, аналізуючи зміст позовної заяви, провадження за явою було відкрито Деснянським районним судом міста Києва від 25.02.2020 року у справі №754/2479/20 вбачається, що її зміст збігається зі змістом позовної заяви від 06.12.2021 року за якою відкрито провадження у справі №754/18734/21. Зміст позовних вимог, період та підстави позову є ідентичними. Отже, позивачем подано до суду інший позов до цього самого відповідача з тим самим предметом та з однакових підстав, а аналогічна справа уже розглядалась Деснянським районним судом міста Києва. Позивачем подано до суду відповідь на відзив, з якого вбачається, що дії відповідача є неправомірними з огляду на порушення принципу незворотності дії нормативно-правового акту в часі з огляду на обставини, викладені у позовній заяві. Позивач зауважує, що відповідач робочий проект обладнання квартирного вузла обліку теплової енергії у квартирі [ADDRESS] розглянуто відповідачем та затверджено керівником департаменту 18.08.2018 року, про що свідчить відповідна відмітка на титульному аркуші робочого проекту. До листопада 2019 року оплата за централізоване опалення проводилась за показниками засобу обліку теплової енергії. Окрім того, Порядок № 829 набрав чинності лише 24.10.2018 року, то положення та вимоги даного порядку мають застосовуватися з моменту набрання ним чинності до нових відносин, які визначають процедуру встановлення вузлів розподільного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії та не мають зворотної сили до вже встановлених лічильників, які були прийняті на облік. Порядок № 829 не передбачає зняття з обліку тих лічильників споживачів, які були погоджені та взяті на облік до набуття чинності цієї постанови, та не встановлює заборони щодо врахування показників по даним лічильникам, які надаються споживачами. Також, не вимагається повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку відповідно з новою процедурою, який раніше був прийнятий на абонентський облік, до набрання чинності Порядку №829. З огляду на викладене, позивач вважає, що відзив на позовну заяву не містить жодних спростувань обставин неправомірний дій відповідача, викладених у позові. Позиція позивача щодо заяви про залишення позову без розгляду. Позивач зауважує, що дійсно звертався до того самого відповідача із позовом, однак предмет позову був вужчим, а підстави позову зовсім інші. Судом першої інстанції при ухваленні рішення у справі №754/2479/20, так само і судом апеляційної інстанції при ухваленні постанови, не надалась оцінка неправомірності дій відповідача з огляду на порушення принципу незворотності дій нормативного правового акту в часі. Позивач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду подав клопотання про розгляд справи без його участі за наявних у справі матеріалів. Представник відповідача в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, в подальшому в судові засідання не з`являлася, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника. Представник третьої особи - ТОВ «Житлобуд-1» у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Вислухавши вступне слово, дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до приписів ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру серії [NUMBER] від 17.12.1998 року (а.с.9). Згідно Договору-акту виконаних робіт №П-3310 від 20.08.2018 року та акту виконаних монтажних робіт з установки вузла обліку від 20.08.2018 року, підрядником СПД « [PERSON] » за замовленням [PERSON] був проведений монтаж вузла квартирного обліку теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . КП «Київтеплоенерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення з 01.05.2018 року. 04.10.2019 року відповідач КП «Київтеплоенерго» звернувся до позивача з листом про необхідність подання акту обстеження з метою підтвердження технічної можливості встановлення вузла розподільного обліку у квартирі позивача, посилаючись на те, що система опалення будинку має схему підключення, при якій поєднані властивості вертикальної та горизонтальної схем підключення опалювальних приладів, що має наслідком несправедливий та незаконний розподіл спожитої теплової енергії між мешканцями будинку (а.с. 63). Надання такого акту відповідач обґрунтовував необхідністю приведення у відповідність до вимог чинного законодавства ведення обліку кількості спожитих послуг та порядку нарахування плати за спожиті послуги з централізованого опалення, та з метою підтвердження технічної можливості встановлення вузла розподільного обліку у квартирі позивача, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 829 від 10.10.2018 року, якою регламентовано процедуру визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі. З акту обстеження щодо технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії, виконаного проектною організацією ТОВ «Техенерго-Клімат», вбачається, що належна позивачу квартира за адресою: [ADDRESS] є двокімнатною, загальною площею 60,9 кв. м., розводка системи опалення у квартирі - однотрубна, змішана з верхньою подачею ( а.с. 20). Перевіркою відповідності критеріям, передбаченим Постановою Кабінету Міністрів № 829 від 10.10.2018 року, в акті встановлено наступне: - окреме відгалуження системи опалення для окремого приміщення, наявність якого встановлено під час візуального огляду та яке передбачене принциповою схемою внутрішньо будинкової системи опалення в будівлі - Так, забудовником передбачене встановлення теплолічнильника на зворотному трубопроводі; - принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення передбачено технічну можливість встановлення автоматичних регуляторів температури в приміщеннях для регулювання споживання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що не призведе до порушень гідравлічного режиму внутрішньобудинкової системи опалення будівлі - Так, всі радіатори оснащені автоматичними регуляторами температури; - під час встановлення вузла розподільного обліку буде забезпечено дотримання вимог застосування засобу вимірювальної техніки та умов його належної експлуатації, що зазначені у технічній (супровідній) документації на цей засіб - Так ; - можливість забезпечення вільного доступу для зняття показань приладу обліку, його обслуговування, заміни під час подальшої експлуатації - Ні. З матеріалів справи вбачається, що 12.12.2019 року позивач [PERSON] звернувся до відповідача з заявою з проханням сторнування необґрунтовано нарахованої суми та в подальшому виключення нарахування оплати за централізоване опалення. 13.01.2020 року на звернення позивача відповідачем була надана відповідь про зняття з абонентського обліку вузол розподільного обліку, встановлений у квартирі позивача, враховуючи те, що з наданого акту обстеження щодо технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії вбачається, що в будинку позивача всі подавальні стояки вертикального типу, тому вузол розподільного обліку встановлено без дотримання вимог Порядку визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2018 року № 829. Роз`яснено, що власник квартири може встановити вузол розподільного обліку теплової енергії лише у випадку відповідності внутрішьнобудинкової системи 4 (чотирьом) нормативно-визначеним критеріям відповідно до п. 6 зазначеного Порядку. Відповідач вказав, що у програмному комплексі КП «Київтеплоенерго» знято з обліку вузли розподільного обліку, що встановлено у будинках з внутрішньобудинковою вертикальною системою подачі теплоносія, як такі, що не відповідають вимогам чинного законодавства. Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначено, що оснащення окремих приміщень у будівлях вузлам розподільного обліку здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та не потребує розроблення проектної документації, видачі технічних умов та інших вимог встановлення вузла розподільного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, оператором зовнішніх інженерних мер виконавцем відповідної послуги. Частиною 7 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» передбачено, що вузли розподільного обліку теплової енергії у випадках, коли цетехнічно неможливо, не встановлюються. 09 серпня 2018 року Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України наказом № 205, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.08.2018 року за № 981/23433, затверджено Порядок оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами-розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку. Пунктом 7 зазначеного Порядку визначено, що оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку теплової енергії здійснюється у разі наявності технічної можливості, яка визначається з урахуванням вимог статті 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Відповідно до абзацу 2 п. 10 Порядку, вузол розподільного обліку теплової енергії встановлюється за межами приміщення у будівлі із забезпеченням доступу для зняття показань засобів вимірювальної техніки. При встановленні вузла розподільного обліку теплової енергії забезпечується захист від несанкціонованого втручання в його роботу. Однак, як вбачається з акту від 22.08.2018 року, вузол обліку теплової енергії встановлений на кухні квартири позивача ( а.с. 17). Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2018 №829 затверджено Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії. Пунктом 3 зазначеного Порядку визначено, що розподільний облік споживання комунальної послуги з постачання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що приєднана до зовнішніх інженерних мереж і оснащена вузлами комерційного обліку теплової енергії, забезпечується шляхом встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії на вводі трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення в окреме приміщення будівлі або приладів - розподілювачів теплової енергії на опалювальних приладах. Разом з тим, як вбачається з акту обстеження, проведеного ТОВ «Техенерго-клімат», у квартирі позивача відсутній єдиний тепловий ввід в квартиру, оскільки розводка системи опалення змішана з верхньою подачею, тобто наявна вертикальна система подачі теплоносія. Також в акті зазначено, що забудовником передбачено встановлення теплолічильника на зворотному трубопроводі, що суперечить вимогам пункту 3 Порядку, яким передбачено можливість встановлення вузлів тільки на вводі трубопроводів в окреме приміщення. Згідно з пунктом 4 Порядку, технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії визначається під час обстеження внутрішньобудинкової системи опалення суб`єктом господарювання, що має ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, з обов`язковим переліком робіт з монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання шляхом встановлення відповідності кожному з критеріїв у форматі так/ні, визначених у пункті 6 цього Порядку, про що складається акт обстеження у довільній формі . Відповідно до пункту 6 Порядку технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку наявна за відповідності внутрішньобудинкової системи опалення всім таким критеріям: окреме відгалуження системи опалення для окремого приміщення, наявність якого встановлено під час візуального огляду та яке передбачене принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення будівлі (за наявності); принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення передбачено технічну можливість встановлення автоматичних регуляторів температури в приміщеннях для регулювання споживання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що не призведе до порушень гідравлічного режиму внутрішньобудинкової системи опалення будівлі; під час встановлення вузла розподільного обліку буде забезпечено дотримання вимог застосування засобу вимірювальної техніки та умов його належної експлуатації, що зазначені у технічній (супровідній) документації на цей засіб; можливість забезпечення вільного доступу для зняття показань приладу обліку, його обслуговування, заміни під час подальшої експлуатації. З викладеного вбачається, що пунктом 6 Порядку визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії передбачено критерії до внутрішньобудинкової системи опалення та що технічна можливість встановлення вузлів розподільного облікунаявна лише за одночасного дотримання усіх чотирьох критеріїв. Однак, вищевказаним актом обстеження встановлено, що можливість забезпечення вільного доступу для зняття показань приладу обліку, його обслуговування, заміни під час подальшої експлуатації - відсутня. Таким чином, внутрішньобудинкова система опалення будинку, в якому розташована квартира позивача, не відповідає всім критеріям, визначеним п. 6 Порядку №829, а тому вузол розподільного обліку відповідно до вимог чинного законодавства на такій системі встановлено бути не може. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.07.2020 року встановлено, що встановлення вузла розподільного обліку теплової енергії у квартирі позивача не відповідає критеріям, встановленим Порядком визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2018 №829, то дії відповідача КП «Київтеплоенерго» щодо зняття з абонентського обліку зазначеного вузла розподільного обліку не суперечать вимогам чинного законодавства. Відповідно до ч. 5 ст. 319 ЦК України визначено, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Згідно з ч. 2 ст. 383 ЦК України визначено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до роз`яснення Міністерства розвитку громад та територій України у листі від 22.01.2016 року, встановлення приладів регулювання та обліку тепла окремої квартири в багатоповерховому будинку з вертикальною системою опалення призводить до втручання в систему опалення і як наслідок, ведедо порушення як гідравлічного режиму системи опалення, так і теплового балансу будинку вцілому. У роз`ясненні Міністерства розвитку громад та територій України в листі від 08.01.2019 року щодо оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку комунальних послуг, зазначено, що вузли розподільного обліку теплової енергії у будинку з вертикальною системою централізованого опалення не встановлюються, оскільки це призводить до втручання в систему опалення. Позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок заборгованості за теплову енергію залежать від можливості внесення показань вузла розподільного обліку, встановленого у квартирі позивача. Як вбачається з відповідей КП «Київтеплоенерго» від 13.01.2020 року та від 15.01.2020 року на звернення позивача, подальше врахування КП «Київтеплоенерго» показань вузла розподільного обліку, за якими проводився комерційний розрахунок, неможливе з огляду на відсутність належного підтвердження відповідності встановлених вузлів розподільчого обліку нормативним вимогам, що, як наслідок, призвело до некоректного обліку спожитої теплової енергії по відношенню до мешканців квартир без індивідуальних засобів обліку теплової енергії. Відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, розрахунки за послуги з централізованого опалення здійснюються відповідачем з урахуванням показань будинкового засобу обліку пропорційно опалюваній площі квартири. Отже, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.07.2020 року встановлено, що КП «Київтеплоенерго» діяло в межах своїх повноважень і відповідно до діючого законодавства, підстави для визнання дій КП «Київтеплоенерго» неправомірними відсутні. Оскільки, КП «Київтеплоенерго» не вчиняло жодних неправомірних дій по відношенню до позивача, а тому відповідач не може нести відповідальність. А також, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.07.2020 року встановлено, що внутрішньобудинкова система опалення будинку, в якому розташована квартира позивача, не відповідає всім критеріям, визначеним п. 6 Порядку №829, а тому вузол розподільного обліку відповідно до вимог чинного законодавства на такій системі встановлено бути не може. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України вказана обставина не підлягає доказуванню. Враховуючи вище викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язати КП «Київтеплоенерго» здійснити перерахунок нарахування за спожиті послуги з централізованого опалення з урахуванням показань вузла розподільного обліку теплової енергії в квартирі [ADDRESS] за період 2019-2021 роки, не підлягають задоволенні. Оскільки, здійснити перерахунок показань вузла розподільного обліку, за якими проводився комерційний розрахунок, неможливе з огляду на відсутність належного підтвердження відповідності встановлених вузлів розподільчого обліку нормативним вимогам, що, як наслідок, призвело до некоректного обліку спожитої теплової енергії по відношенню до мешканців квартир без індивідуальних засобів обліку теплової енергії. Щодо заявлених позивачем вимог про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків. Позивач звертається із вказаним позовом в порядку ЗУ «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» і п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», суд вирішує питання щодо відшкодування моральної ( немайнової) шкоди при задоволенні вимог споживача. Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач не надав докази завдання моральної шкоди внаслідок недоліку продукції. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, що її завдала за наявності її вини. Отже в обґрунтуваннях позовних вимог, якими саме діями позивачу завдано моральної шкоди, в чому вона полягає, не містить жодних доказів, що підтверджують наявність шкоди, неправомірність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, а тому суд вважає, що вимоги щодо відшкодування моральної шкоди необґрунтовані і не знайшли свого підтвердження, та задоволенню не підлягають. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, а також представлених суду доказів, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed