Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-29 00:00:00

Представник позивачки адвокат Ковалик М.Ф. звернулася до суду з вищезазначеним позовом в інтересах позивачки [PERSON] до [PERSON] . В позові посилається на те, що між позивачкою та відповідачем 07 серпня 2004 року зареєстровано шлюб, про що здійснено відповідний актовий запис за № 282 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Міського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між сторонами не складається, так як відповідач постійно вчиняє сварки в сім`ї, застосовує фізичну силу до позивачки з побоями, свідками чого часто бувають діти, сторони на даний час не проживають разом, між ними відсутнє порозуміння, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу вже неможливе і буде суперечити інтересам сторін. Тому позивачка бажає розірвати шлюб. Крім того, позивач не приймає участі у вихованні та утриманні неповнолітніх дітей, тому просить стягнути на утримання дітей з відповідача аліменти. В судове засідання позивачка та ї представник не з`явилися, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та представника, позовні вимоги, викладені в позовній заяві, підтримують, наполягають на їх задоволенні. Відповідач до суду подав відзив, в якому проти розірвання шлюбу заперечує, просить надати строк два місяці на примирення з дружиною (позивачем). Проти задоволення позовних вимог про стягнення аліментів не заперечує. Згідно з приписами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~ Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши зміст позовної заяви та додані до неї матеріали, та вивчивши відзив відповідача дійшов такого висновку. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. В частині вимоги про розірвання шлюбу, суд приходить слідуючого висновку. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд враховує вимоги чинного законодавства, що при розгляді судами про розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя - ст. 111 СК України. Таким чином, беручи до уваги вимоги закону та обставини справи, з метою примирення і збереження сім`ї, суд вважає, що слід зупинити провадження у справі за позовом [PERSON] , представник позивача [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Надати сторонам [PERSON] та [PERSON] строк для примирення два місяці, оскільки такий строк суд вважає достатнім. Розгляд справи про розірвання шлюбу продовжити після закінчення строку на примирення. Відповідно до ч.3 ст. 259 ЦПК України, якщо в одному провадженні об`єднані кілька взаємопов`язаних самостійних вимог, суд може ухвалити щодо будь-якої вимоги часткове рішення та продовжити провадження в частині невирішених вимог. В частині вимоги про стягнення аліментів, суд приходить слідуючого висновку. Як вбачається з позовної заяви та підтверджується наявними у справі доказами, згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Міського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.08.2004. Під час перебування в шлюбі у сторін народилися двоє дітей: - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області від 15.06.2021, відповідно до якого батьками дитини записані сторони, а саме: батько (відповідач) [PERSON] та мати (позивач) [PERSON] ; - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області від 04.04.2005, відповідно до якого батьками дитини записані сторони, а саме: батько (відповідач) [PERSON] та мати (позивач) [PERSON] . Відповідно даних довідок про реєстрацію місця проживання, виданих Виконавчим комітетом Центрально-Міської районної у місті ради, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають з 24.10.2016 року за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що неповнолітні діти перебувають на утриманні позивача по справі. У відповідності до ст. 51, ст. 52 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні. Відповідно до ч. 3 ст. 11 розділу III Закону України Про охорону дитинства, предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 141\~СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з частинами 1, 2 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Далі стягувати аліменти на утримання меншої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині 2 статті 182 СК України. Статтею 179 СК України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на вищезазначене, беручи до уваги, аліменти є власністю дитини, діти проживають разом з матір`ю, яка буде розпоряджаюся ними виключно за цільовим призначенням в інтересах дітей, зважаючи на те, що відповідач бажає утримувати дітей, суд доходить висновку, що позов про стягнення аліментів з відповідача є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.6 ст. 141\~ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином судовий збір в розмірі 992,40 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Крім того, суд роз`яснює сторонам положення ст. 192 СК України, яка передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Outcome: approved