Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

31 серпня 2022 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мама [PERSON] , після смерті останньої відкрилась спадщина на належне їй за життя майно. 17 листопада 2003 року спадкодавець [PERSON] склала заповіт, яким належне їй майно, а саме земельну частку (пай) сертифікат РН №292235 заповіла позивачці - [PERSON] . У встановлений строк вона не звернулася із заявою про прийняття спадщини, оскільки їй не було відомо про наявність заповіту складеного на її користь та з матір`ю вона разом не проживала. Постановою приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Острогляд Я. В. від 30 травня 2022 року №194/02-31 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку і пропуском строку передбаченого ст. 1270 ЦК України. Вважає причини пропуску строку поважними, тому просить його поновити. Позивачка у підготовче судове засідання подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Представник відповідача - Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області у підготовче судове засідання не з`явився, у поданій заяві вимоги позову визнав, просив проводити розгляд справи у його відсутності. Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, зважаючи на відсутність всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснювалось. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд приймає до уваги ті обставини, що відповідач позовні вимоги визнає, позивачка в іншому порядку, ніж судовий, не може захистити свої права на прийняття спадщини, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Так, статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Так, згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1, 3 ст. 1272 ЦК України, передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" N 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Так, судом встановлено, що [INFO] в селищі Богородчани Богородчанського району Івано-Франківської області померла [PERSON] (а.с.5). З дослідженої копії заповіту від 17 листопада 2003 року, вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким належне їй майно, а саме земельну частку (пай) сертифікат РН №292235 заповіла - [PERSON] . 17 листопада 2003 року заповіт посвідчено секретарем виконкому Іваниківської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області та зареєстровано в реєстрі за № 225 (а.с.6). Таким чином, дослідженими судом матеріалами справи (а.с.6) підтверджено, що позивач у справі [PERSON] є особою, на чию користь складено заповіт у частині заповітного розпорядження щодо належного заповідачці [PERSON] майна, а саме земельної частки (пай) сертифікат РН №292235. Також, з матеріалів спадкової справи вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON] заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не подавав, спадкова справа відкрита за заявою позивачки (а.с.35-47). З довідки Іваниківського старостинського округу №3 Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області №26 від 17 січня 2022 року, вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована та проживала у власному будинку по [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] за вказаною адресою проживав та був зареєстрований син [PERSON] , [INFO] . Заповіт від імені [PERSON] у Іваниківській сільській раді посвідчувався за №225 від 11 листопада 2003 року на ім`я [PERSON] та [PERSON] (а.с12). Відповідно до доводів, позивачки у встановлений строк вона не звернулася із заявою про прийняття спадщини, оскільки їй не було відомо про наявність заповіту складеного на її користь. Суд визнає обгрунтованість вказаних пояснень позивачки, оскільки вони узгоджуються із дослідженими по справі доказами. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини у такому випадку потрібно враховувати свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі N 6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі N 6-496цс17. З вказаними висновками погодився Верховний Суд у постановах від 12 вересня 2018 року у справі N 484/3221/17 (провадження N 61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справі N 263/1221/17 (провадження N 61-18261св18), від 25 березня 2020 року у справі N 642/2539/18-ц (провадження N 61-5609св19), від 21 вересня 2020 року у справі N 130/2517/18 (провадження N 61-14962св19). Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд касаційної інстанції у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: "Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem", яка означає "У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права". Крім того, слід враховувати принцип "пропорційності", який передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Таким чином, беручи до уваги вищенаведені, пояснення позивачки щодо пропуску нею строку для прийняття спадщини, які підтверджуються матеріалами справи, враховуючи те, що позивачка на час відкриття спадщини не проживала із спадкодавцем про наявність заповіту та спадкового майна дізналась поза межами строку, передбаченого ч. 1ст. 1270 ЦК України, суд вважає, що вказані обставини свідчать про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, адже вони пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини. Таким чином, з огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позовних вимог і визначення позивачці додаткового строку у два місяці, який буде достатнім для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим суд враховує, думку позивачки, яка не заявляла вимогу про стягнення з відповідача судових витрат, що відповідач Богородчанська селищна рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, не вчиняв жодних дій, які б призвели до порушення прав позивачки і які, як наслідок, призвели до звернення останньої до суду з позовом. Відтак, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки понесених останньою судових витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного, ст.ст.1220, 1270,1272 ЦК України,

Outcome: approved