Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

У вересні 2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 17 грудня 2011 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім?ї, актовий запис № 4188. В обґрунтування пред`явлених вимог вказує, що 17 грудня 2011 між сторонами укладено шлюб. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у сторін не склалося через несумісність характерів і протилежність поглядів на сімейне життя. Між подружжям втрачено почуття любові та поваги один до одного. Спільне господарство не ведеться, фактично шлюбні відносини припинено не проживають разом вже більше року. З цих підстав позивач просила шлюб розірвати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 вересня 2022 року справу передано на розгляд головуючому судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 13 вересня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду на 04 жовтня 2022 року. Позивач в судове засідання не з?явилася, про розгляд справи повідомлялася судом належним чином. 01 жовтня 2022 року надіслала до суду клопотання, в якому зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить проводити розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з?явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином. 26 вересня 2022 року надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд його приймає. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 грудня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім?ї. Після укладання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 17 грудня 2011 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім?ї (а.с. 2). Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 червня 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, від спільного шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 3). 06 травня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про проживання дитини та про участь у її вихованні, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солошенком А.В., реєстровий номер 207, за умовами якого сторони домовилися, що малолітня донька [PERSON] , [INFO] , до досягнення повноліття проживатиме спільно з батьком за адресою: [ADDRESS] . У разі зміни місця проживання дитини, батько зобов`язується попереджувати матір письмово із зазначенням точного місця проживання дитини не пізніше одного місяця з моменту зміни місця проживання (а.с. 7). Подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Клопотань про надання терміну для примирення сторони не заявляли. Судом встановлено, що сторони проживають окремо та не ведуть спільне господарство. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Із змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. У відповідності до положень ч. 4 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи положення ст. 142 ЦПК України та те, що відповідач визнав позов, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 496, 20 грн., а з державного бюджету підлягає поверненню позивачу судовий збір в розмірі 496, 20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved