Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-06 00:00:00

Керівник Немирівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Немирівської міської ради Вінницької області, звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору на стороні відповідачів Приватне акціонерне товариство «Зернопродукт МХП» про визнання незаконним наказу та витребування земельної ділянки, в якому просив, визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-10239/15-18-СГ від 01.08.2018, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] , земельну ділянку, площею 2 га, з кадастровим номером 0523085800:02:001:0844, що розташована на території Немирівської об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області, для ведення особистого селянського господарства. Витребувати у [PERSON] , на користь держави в комунальну власність в особі Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області земельну ділянку,площею 2,00 га, з кадастровим номером 0523085800:02:001:0844, що розташована на території Немирівської об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області, для ведення особистого селянського господарства. Мотивуючи позов тим, що Немирівською окружною прокуратурою за результатами вивчення стану законності при розпорядженні земельними ділянками державної власності на території Немирівської об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області виявлено порушення вимог Земельного кодексу України при наданні Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області у приватну власність громадянам України земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-10239/15-18-сг від 01.08.2018 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам та надано із земель державної власності у власність [PERSON] земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 2,00 га, з кадастровим номером 0523085800:02:001:0844, що розташована на території Муховецької сільської ради Немирівського району Вінницької області для ведення особистого селянського господарства. На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-10239/15-18-сг від 01.08.2018 державним реєстратором Муховецької сільської ради Немирівського району Вінницької області Левандовською О.О. 07.11.2018 зареєстроване право власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] . Окрім того, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, вище вказана земельна ділянка, перебуває в оренді приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП», строком на 7 років з правом пролонгації, на підставі договору оренди від 11.12.2018, укладеного з [PERSON] . Водночас, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, [PERSON] , на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-12622/15-16-СГ від 29.09.2016, безоплатно вже отримував у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером 0521083400:04:001:0148, площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Куриловецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області. Зазначене підтверджує, що [PERSON] на час отримання у власність спірної земельної ділянки (наказ ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-10239/15-18-сг від 01.08.2018) використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-12622/15-16-СГ від 29.09.2016). Спірна земельна ділянка вибула із державної власності внаслідок незаконного використання [PERSON] права на повторну безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, тобто поза волею власника цих земельних ділянок держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (на час видання наказу). Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, надав до суду відзив, відповідно до якого, просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, мотивуючи відзив тим, що Головне управління вважає, що підстави для скасування оскаржуваного наказу відсутні, оскільки даний наказ вичерпав свою силу фактом його виконання, а саме здійсненням реєстрації речового права (права власності) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Щодо здійснення Головним управлінням при розпорядженні земельною ділянкою перевірки факту реалізації гр. [PERSON] права на безоплатне отримання земельної ділянки для особистого селянського господарства, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», чітко визначено суб`єктний склад органів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а також визначено обсяг відповідних повноважень при вчиненні реєстраційних дій. Разом з тим, позивач в позовній заяві зазначає про те, що Головне управління приймаючи оспорюванний наказ, не перевірило факт реалізації [PERSON] права на безоплатне отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, порушив вимоги земельного законодавства, що призвела до безпідставного вибуття землі із державної власності. Однак, дані доводи позивача є трактованими на свій лад та не відповідають дійсності, оскільки позивач не здійснює посилання на відповідні норми законодавства, які б свідчили про те, що Головне управління при розпорядженні земельними ділянками сільськогосподарського призначенням зобов`язане здійснювати перевірку фактів реалізації громадянами права на безоплатну приватизацію земельних ділянок, а також не вказує які саме вимоги законодавства були порушені Головним управлінням. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору на стороні відповідачів ПрАТ «Зернопродукт МХП», надала до суду пояснення по суті позову, відповідно до яких, просив врахувати, що на момент прийняття наказу №2-10239/15-18-сг від 01.08.2018 року Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області, у [PERSON] , у володінні та користуванні перебувала лише одна земельна ділянка. На момент укладення договору оренди землі, земельна ділянка була вільна від обтяжень, сторони відповідно до вимог чинного законодавства досягли згоди та уклали догорів оренди землі. Прокурор Немирівської окружної прокуратури Юрченко В.В. в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити. Представник Немирівської міської ради, до зали судового засідання не з`явився, надав суду заяву, відповідно до якої просив справу слухати в його відсутність та задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, в судові засідання не з`являвся, про причини неявки суду не повідомляв, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, вчасно та належним чином. Відповідач [PERSON] , до зали судового засідання не з`явився, рекомендовані повідомлення з повістками поверталися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору на стороні відповідачів ПрАТ «Зернопродукт МХП», до зали судового засідання не з`явилася, в письмових поясненнях наданих по суті позову, просила справу слухати в її відсутність. Заслухавши прокурора Немирівської окружної прокуратури, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2\~ст. 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Так, судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, [PERSON] , на праві приватної власності належить земельна ділянка, кадастровий номер 0523085800:02:001:0844, площею 2 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства , яка розташована на території Муховецької сільської ради Немирівського району Вінницької області. На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-10239/15-18-сг від 01.08.2018 державним реєстратором Муховецької сільської ради Немирівського району Вінницької області Левандовською О.О. 07.11.2018 зареєстроване право власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] . Вказана земельна ділянка, перебуває в оренді Приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП», строком на 7 років з правом пролонгації, на підставі договору оренди від 11.12.2018, укладеного з [PERSON] Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, [PERSON] , на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-12622/15-16-СГ від 29.09.2016, безоплатно вже отримував у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером 0521083400:04:001:0148, площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Куриловецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, яка будо відчужена на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.03.2017, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Мультян В.М. Таким чином, з огляду на викладене слідує, що [PERSON] на час отримання спірної земельної ділянки площею 2 га кадастровий номер 0523085800:02:001:0844 (наказ від 01.08.2018 № 2-10239/15-18-СГСГ) вдруге використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (перший наказ № 2-12622/15-16-СГ від 29.09.2016, зареєстроване право власності 06.12.2016, земельна ділянка 2 га, кадастровий номер 0521083400:04:001:0148). Відповідно до частин першої, другої статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Стаття 80 ЗК України закріплює суб`єктний склад власників землі, визначаючи, що громадяни та юридичні особи є суб`єктами права власності на землі приватної власності, територіальні громади є суб`єктами права власності на землі комунальної власності та реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, держава, реалізуючи право власності через відповідні органи державної влади, є суб`єктом права власності на землі державної власності. Земля як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави є об`єктом права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності. Прийняття рішення про передачу у приватну власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі, відповідно, державної чи комунальної власності. У цьому контексті у сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України). Положеннями статті 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Порядок отримання громадянами у власність земельних ділянок регламентовано нормами статей 116, 118, 121 ЗК України. Згідно з частинами першою та другою статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до п. «б» ч. 1\~ст. 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів. Згідно із ч. 1\~ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 3\~ст. 116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Згідно припису ч. 4\~ст. 116 Земельного кодексу України\~передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду цільового призначення. Аналіз викладених вище норм права дає підставу стверджувати, що заборона повторної реалізації права на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, а також повноваження Головного управління Держгеокадастру приймати рішення щодо визнання права власності на такі земельні ділянки свідчать про прямий обов`язок вказаного управління при виданні наказів, що передують визнанню права власності, перевіряти підставність звернення осіб для безоплатної приватизації земельної ділянки. Доводи, викладені у відзиві на позов Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, де вказано про відсутність доводів, які б свідчили про те, що Головне управління при розпорядженні земельними ділянками сільськогосподарського призначенням зобов`язане здійснювати перевірку фактів реалізації громадянами права на безоплатну приватизацію земельних ділянок, суд до уваги не приймає, так як такі твердження суперечать вимогам чинного законодавства. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, відновлення становища, яке існувало до порушення. Положенням ч. 3 ст. 152 ЗК України визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів. Отже, на момент прийняття наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 01.08.2018 № 2-10239/15-18-СГ, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та надання у власність [PERSON] земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення площею 2 га (кадастровий номер 0523085800:02:001:0844), розташовану на території Муховецької сільської ради Немирівського району Вінницької області, останній вже реалізував своє право, визначене статтею 121 ЗК України, на отримання в межах норми 2 гектарів землі у власність для ведення особистого селянського господарства на території Куриловецької сільської ради Жмеринського району Вінницькоїобласті. Приймаючи оспорюваний прокурором наказ, відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області факт реалізації [PERSON] права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не перевірив, чим порушив вимоги земельного законодавства, що призвело до безпідставного вибуття землі із державної власності, а тому наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та надання такої земельної ділянки у власність особи, яка таке право вже використала, є незаконним. Щодо вимоги про повернення спірної земельної ділянки на користь держави, суд також дійшов висновку про обґрунтованість таких вимог. Згідно з ст.ст. 13-14 Конституції України, земля, її надра атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської ) економічної зони з об`єктами права власності Українського народу. Від Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Земля є основним багатством, що перебуває під охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою включно відповідно до закону. Чинним законодавством України визначено способи захисту порушеного права власності на землю. Так, за змістом ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. За правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі за №6-92цс13, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Так, суд вважає, що за встановлених обставин, втручання у майно відповідача [PERSON] є законним у контексті положень національного законодавства, переслідує «суспільний, публічний» інтерес, при цьому буде дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та приватними інтересами відповідача, а отже, таке втручання буде законним та справедливим. Під час ухвалення судового рішення суд, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Оскільки суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог, стягненню з відповідачів підлягають понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору за звернення до суду з позовом та заявою про забезпечення позову, що підтверджені документально, у рівних частках. Згідно ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved