Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області, [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] . В обґрунтовування своїх вимог посилався на те, що за час свого життя мати 02.04.2020 року склала заповіт на його ім`я, яким заповіла йому 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,1273 га. за адресою: [ADDRESS] . Про наявність цього заповіту йому відомо не було. [INFO] його мати - [PERSON] померла, але він до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, оскільки вважав достатнім факт спільного проживання однією сім`єю із спадкодавцем. Крім того, зазначив, що доглядав за онкологічно хворою тіткою [PERSON] . В подальшому приватним нотаріусом йому було відмовлено в заведенні спадкової справи через недотримання встановленого строку для подачі заяви про прийняття спадщини. В листопаді 2021року він випадково дізнався про наявність заповіту на частину спадкового будинку. Вважає, що строк на прийняття спадщини за заповітом ним пропущений з поважної причини, оскільки він не був обізнаний про наявність заповіту на його ім`я. Посилаючись на вищевказане, просив суд визначити йому додатковий строк три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрита після смерті [PERSON] . Ухвалою від 20.06.2022 р. позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 05.07.2022 р. залучено до участі у справі в якості відповідача [PERSON] . Ухвалою від 30.08.2022 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Вказав, що пропустив строк звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини за заповітом на частину будинку у зв`язку з тим, що не знав про існування заповіту. Про заповіт дізнався випадково в листопаді 2021 р., коли прибирав в будинку померлої матері. Крім того, зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] .. У встановлений законом строк він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, при цьому приватний нотаріус не повідомив про наявність заповіту, який залишала матір на частину будинку. Вважає, що необізнаність про існування заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання зави про прийняття спадщини, тому наявні підстави для задоволення позову. В судове засідання відповідач - Радивилівська міська рада не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечив позовні вимоги, просив в позові відмовити. Наголосив, що необізнаність позивача про існування заповіту та хвороба тітки не є поважною причиною пропуску строку для подання зави про прийняття спадщини. Пояснив, що він також не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак, спадщину після смерті батька прийняв відповідно до закону, а тому в порядку спадкової трансмісії він має право прийняти зазначене в заповіті спадкове майно після смерті матері. Дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд враховує наступне. Судом встановлено, що 20.04.2020 р. [PERSON] склала заповіт, відповідно до умов якого на випадок своєї смерті вона заповіла позивачу [PERSON] 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,1273 га. за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.04.2020 р. 21.02.2022 р. Державним нотаріусом позивачу відмовлено у заведенні спадкової справи після смерті [PERSON] , оскільки спадкоємцем пропущено встановлений законом шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] , як на підставу своїх порушених прав, зазначив, що строк для подання заяви про прийняття ним спадщини пропущений з поважної причини, так як він не був обізнаний про наявність заповіту, складеного на його ім`я, а тому не звернувся до нотаріуса з відповідною заявою у встановлений законом строк. У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За загальним правилом, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місце постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Верховний Суд у своїх висновках неодноразово зазначав, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини. Такі висновки викладені у постанові від 09 квітня 2020 року у справі № 648/703/17, від 15 квітня 2020 року у справі № 190/106/18, від 10 червня 2020 року у справі № 640/13714/17, від 07 вересня 2020 року у справі № 389/3108/18 та інші. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Судом встановлено, що шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої [PERSON] сплинув 22.10.2020 р., а до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини [PERSON] , звернувся 21.02.2022 р. При цьому, суд також враховує, що з приводу захисту своїх спадкових прав позивач звертався до суду в жовтні 2021 року, проте, через наявність спору про право, його заяву ухвалою суду від 25 січня 2022 р. у справі № 568/1430/21 залишено без розгляду. Доводи позивача про те, що про наявність заповіту йому відомо не було і про його існування стало відомо після закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини, суд вважає достовірними, оскільки підтверджені фактичними обставинами справи. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] своєчасно звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті спадкодавця. З`ясовуючи питання про обсяг спадкового майна після смерті батька [PERSON] , нотаріус не повідомив спадкоємців про наявність заповіту на частину спадщини (1/2 частину будинку), який складений [PERSON] на користь позивача [PERSON] . Встановлено, що нотаріусом не вчинено будь-яких дій щодо повідомлення спадкоємця [PERSON] про існування заповіту, що позбавило його обізнаності про існування заповіту та відповідно можливості реалізувати своє право на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Встановивши, що [PERSON] не був необізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь, оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] не заводилася, й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, навіть при відкритті спадкової справи після смерті батька [PERSON] , суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини. Саме такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 26.04.22 р. у справі № 932/16345/19. При цьому, суд враховує, що факт захворювання тітки позивача не свідчить про те, що він фізично не міг прибути до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини або направити таку заяву засобами поштового зв`язку, але таке на висновки суду не впливає. Крім того, у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Спадкове законодавство засновується на принципі переваги формального волевиявлення спадкодавця (заповіту) над положеннями закону, спадкоємці за законом спадкують тільки у випадках відсутності заповіту, визнання його недійсним, нерозподілення заповідачем усієї спадщини або неприйняття (відмови від прийняття) спадщини спадкоємцями, призначеними у заповіті (частина друга статті 1223 ЦК України). Про свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі N 642/2539/18-ц, від 28 травня 2021 року у справі N 688/106/20, від 17.12.21 р. у справі № 315/368/19. Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] .

Outcome: approved