Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов мотивувало тим, що відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] , та регулярно отримує послуги від КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» з централізованого теплопостачання. Відповідач регулярно порушує умови та правила споживання послуг з централізованого теплопостачання та заборгувала за надані послуги за період з 12.2018 року по 10.2021 року (включно) 8 672, 24 гривень, що підтверджується оборотною відомістю по особовому рахунку. Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України з відповідача належить стягнути 3% річних та інфляційні втрати. В добровільному порядку відповідач відмовляється сплатити заборгованість за надані послуги з центрального теплопостачання. КП ВМР «ВМТЕ» терпить матеріальні збитки у зв`язку з відмовою відповідача розрахуватись за спожиту теплову енергію. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогою про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» у сумі 8 814, 82 гривень, з яких: 8 672, 24 гривень - заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання; 84, 77 гривень - 3 % річних; 57, 81 гривень - інфляційні втрати. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст.\~274\~ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 06.06.2022 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 24.06.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та недоведеними, а відтак просить у задоволені позову відмовити в повному обсязі. Також надано суду заяву про застосування строків позовної давності. 01.07.2022 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник відповідача не погоджується з доводами відповідача, вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлені наступні фактичні обставини справи та правовідносини сторін, що ґрунтуються на вимогах ст. 526, 625 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630. Судом встановлено, що відповідач по справі проживає за адресою: [ADDRESS] , та її помешкання забезпечується послугами централізованого теплопостачання, які надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго». Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» є організацією, що надає населенню послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до умов визначених Правилами надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 р в справі №751/3840/15-ц). Згідно із п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом та укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору. Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно оборотної відомості та розрахунку, розмір заборгованості за послуги з централізованого теплопостачання з урахуванням суми основного боргу, 3% річних, суми втрат від інфляції за період з 12.2018 року по 10.2021 року за адресою: [ADDRESS] , становить 8 814, 82 гривень, з яких: 8 672, 24 гривень - заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання; 84, 77 гривень - 3 % річних; 57, 81 гривень - інфляційні втрати. При цьому суд звертає увагу, що нарахування за спожиті послуги здійснено за встановленими тарифами з урахування кількості спожитої теплової енергії, що облікована приладами обліку теплової енергії, та загальної опалювальної площі квартири. При визначені заборгованості також враховані постанова Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 №1082 та рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 09.01.2020 за №11, від 06.02.2020 за №291 та від 05.03.2020 №527 щодо нарахування плати за теплову енергію та послуги централізованого постачання у зв`язку із змінами ціни природного газу. Суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що заборгованість відсутня і всі надані послуги з централізованого теплопостачання нею сплачені, оскільки як вбачається з оборотної відомості, наданої відповідачем, відповідач мала заборгованість станом на 01.12.2018 в сумі 4 592, 91 гривень, а тому понесені оплати в сумі 4 622,71 гривень, з них 4 592, 91 гривень, погасили заборгованість попереднього періоду. Щомісяця позивач нараховував по вказаному помешканню плату за надані послуги з теплопостачання, однак кошти за вказані послуги не сплачувалися, внаслідок чого виникла заборгованість за надані послуги. Докази щодо звернення в установленому законодавством порядку з претензіями щодо надання неякісних житлово-комунальних послуг чи їх ненадання чи надання цих послуг іншою особою (не позивачем) у матеріалах справи відсутні. Відповідач свої зобов`язання належними чином не виконала. Відповідачем було подано заяву про застосування строків позовної давності. Дана заява не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Згідно із ст.\~256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.\~257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із ч. 1 ст.\~261\~ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно зі ст.\~267\~ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як зазначалось вище, за період з грудня 2018 року включно по жовтень 2021 року відповідачу нарахована сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми в розмірі 8 814, 82 гривень, з яких: 8 672, 24 гривень - заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання; 84, 77 гривень - 3 % річних; 57, 81 гривень - інфляційні втрати. Слід зазначити, що Вінницьким міським судом Вінницької області 23.03.2022 було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] борг за надані послуги з теплопостачання по [ADDRESS] за період з 01.12.2018 р. до 31.10.2021 р. в розмірі 8672 (вісім тисяч шістсот сімдесят дві) грн 24 к., 57 (п"ятдесят сім) грн 81 к. - інфляційних, 84 (вісімдесят чотири) грн 77 к. - 3% річних, а також стягнуто 227,00 грн судового збору. Ухвалою суду\~від 23.03.2022\~заяву [PERSON] \~про скасування\~судового наказу\~за заявою\~Комунального підприємства\~Вінницької міської\~ради «Вінницяміськтеплоенерго»\~про видачу\~судового наказу\~про стягнення\~з [PERSON] \~боргу за\~надані послуги\~з централізованого\~теплопостачання задоволено. Скасовано судовий наказ, виданий 25.01.2022 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з [PERSON] на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» борг за надані послуги з теплопостачання по [ADDRESS] за період з 01.12.2018 року по 31.10.2021 року в розмірі 8672 гривні 24 копійки, 57 гривень 18 копійок інфляційних, 84 гривні 77 копійок 3% річних та 227 гривень 00 копійок судового збору. Також як вбачається з квитанцій, наданих відповідачем, відповідач частково сплачувала за послуги з централізованого теплопостачання, а тому з огляду на зазначене, суд доходить до висновку про відсутність підстав для застосування строку позовної давності щодо стягнення заборгованості за спожиті послуги з центрального теплопостачання, даний позов поданий у межах строку позовної давності. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач сплачувала за спожиті послуги з центрального теплопостачання, але в меншому обсязі. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 481,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved