Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 06 грудня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 014/1025/82/0010393, відповідно до якого Відповідачу були надані кредитні кошти у тимчасове платне користування на споживчі цілі в сумі - 17525,86 грн. В подальшому, 07.11.2014 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та Відповідачем було укладено Додаткову угоду № 014/1025/82/0010393/81-1-0-00/9291 до Кредитного договору № 014/1025/82/0010393 від 06.12.2010 року. Відповідно до пункту 5 даного Договору сторони домовились, що до всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням Кредитного договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у 70 років. Як зазначає позивач, 09.03.2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та Публічним акціонерним товариством «Комерційний індустріальний Банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 114/16. В подальшому 09.03.2016 року між ПАТ «Комерційний індустріальний Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги № АКП-09032016. Крім того, 15.04.2016 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та ТзОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» було укладено Договір купівлі-продажу відступлення прав вимоги №15/04/2016-01. 12.07.2021 року між ТзОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» та ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги №12/07/2021-1, відповідно до якого та у відповідності до ст. 512 ЦК України Позивач набув статусу нового кредитора. 03.12.2021 року ухвалою суду з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, причини неявки суду не повідомляла. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Зважаючи на вищевикладене, суд ухвалив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, ухваливши заочне рішення на підставі наявних матеріалів справи. Вивчивши зібрані по справі докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі ст.ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин дійшов наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що між 06 грудня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 014/1025/82/0010393, відповідно до якого Відповідачу були надані кредитні кошти у тимчасове платне користування на споживчі цілі в сумі - 17525,86 грн. 07.11.2014 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та Відповідачем було укладено Додаткову угоду № 014/1025/82/0010393/81-1-0-00/9291 до Кредитного договору № 014/1025/82/0010393 від 06.12.2010 року. Відповідно до пункту 5 даного Договору сторони домовились, що до всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням Кредитного договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у 70 років. 09.03.2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та Публічним акціонерним товариством «Комерційний індустріальний Банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 114/16. 09.03.2016 року між ПАТ «Комерційний індустріальний Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги № АКП-09032016. Крім того, 15.04.2016 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та ТзОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» було укладено Договір купівлі-продажу відступлення прав вимоги №15/04/2016-01. 12.07.2021 року між ТзОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» та ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги №12/07/2021-1, відповідно до якого та у відповідності до ст. 512 ЦК України Позивач набув статусу нового кредитора. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 01.11.2021 року сума заборгованості Відповідача становить 15 509,93 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот дев`ять грн. 93 коп.), відповідно до Виписки з особового рахунку за Кредитним договором, з них: прострочене тіло кредиту - 11 570,29 грн., прострочені відсотки - 3 939, 64 грн. Відповідно до п.1 ч 2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Позивачем зобов`язання за договором виконались, а саме відповідачу надано кредитні кошти. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором та не виконав взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно ст. ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Частиною першою ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. ст.512,514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином не виконав умов кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті основного боргу та процентів, на стягнення якої позивач має право, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Інших даних, що спростовували б невиконання відповідачем умов кредитного договору, суду не надано. На підставі ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати.

Outcome: approved