Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів. В позові позивач зазначила про те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 15.06.2012 розірвано. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачем. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.06.2019 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 06.05.2019 і до досягнення сином повноліття. Вказаний розмір аліментів відповідач сплачує, але жодної участі у додаткових витратах на дитину не приймає. Позивач самостійно власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати спільного сина. З часу присудження аліментів син підріс, потребує більшого матеріального утримання і аліментів, які сплачує відповідач, на сьогодні не достатньо для належного забезпечення умов життя дитини. Відповідач в змозі сплачувати аліменти в більшому розмірі, однак добровільно цього не здійснює. Враховуючи вище викладене, позивач\~просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Вінницького міського\~суду Вінницької області від\~27.06.2019, стягувати аліменти в розмірі 1/4\~частки від заробітку відповідача (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 22.11.2021 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 12.01.2022 представником відповідача було подано відзив на позовну заяву відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає, просить відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. За клопотанням представника відповідача ухвалою суду від 13.01.2022 було витребувано з Центрального відділу ДВС у місті Вінниці ЦЗМУ Міністерства юстиції (м. Хмельницький) належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 62859893. 19.01.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої не погоджується з доводами відповідача та просить їх відхилити. За заявами позивача ухвалою суду від 24.01.2022 було забезпечено докази шляхом витребування у Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області належним чином засвідчені копії даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , за період з травня 2019 року по грудень 2021 року включно; у [PERSON] належним чином засвідчену копію належного йому посвідчення особи моряка. 31.01.2022 від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 08.02.2022 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено розгляд справи по суті. В судове засідання позивач не з`явилась, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, представником відповідача подано суду клопотання про відкладення розгляду справи. Враховуючи те, що представником відповідача вже неодноразово заявлялись клопотання про відкладення розгляду справи з різних причин, суд ухвалив провести розгляд справи у його відсутність. Суд розцінює дії представника відповідача як зловживання своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається, згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрем\~а, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.08.2007, який рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 15.06.2012 було розірвано. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується його свідоцтвом про народження, та який проживає разом із позивачем, згідно із довідкою № 341 від 08.07.2021. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.06.2019 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. 00 коп., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.05.2019 року і до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні було оглянуто та досліджено надані суду докази на підтвердження своїх доводів та заперечень як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача. Також, судом було досліджено копії даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо [PERSON] , а також копії матеріалів виконавчого провадження № 62859893. Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язаний утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно із ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога міститься і в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року. Тобто зазначена законодавча норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства, суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру. Тому, суд вважає за необхідне позов задовольнити, визначивши аліменти в розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше встановленого мінімального розміру, тобто 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із змісту п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2003 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при зміні розміру аліментів, аліменти в новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.\~\~ Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір в сумі 908,00 гривень.

Outcome: approved