Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

06 липня 2022 року на адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська із Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла за підсудністю цивільна справа за позовом [PERSON] до відповідачки [PERSON] із вимогою про розірвання шлюбу (а. с. 1 та на звороті). В обґрунтування позову вказала на те, що 25 грудня 2010 року сторони уклали шлюб, однак з 01 серпня 2020 року сімейні відносини між ними припинені, оскільки позивачка переїхала до м. Маріуполя, а відповідач відмовився від переїзду. Спільне господарство не ведуть. Зазначила, що вони мають різні погляди на спільне життя і не бажають зберігати сім`ю. Тому прохає суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Ухвалою суду від 11 липня 2022 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано час для усунення недоліків. 16 серпня 2022 року недоліки, зазначені в ухвалі суду від 11 липня 2022 року, представником позивача усунуто. Ухвалою суду від 22 серпня 2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (а. с. 24), копія якої надіслана сторонам за вихідним № 14380/22-вих/2/204/1716/22 від 22 серпня 2022 року (а. с. 25). 16 вересня 2022 року на адресу суду від представниці відповідачки [PERSON] адвокатки Олешко О.М., надійшла заяву, в якій вона зазначає, що позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 25 грудня 2010 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області між [PERSON] , [INFO] , уродженим у м. москві російської федерації, та [PERSON] , [INFO] , уродженою у м. Донецьку, укладено шлюб, про що складено актовий запис № 579, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25 грудня 2010 року (а. с. 8). Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Приписами ст.\~13\~ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст.\~77\~ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Нормою ст.\~81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ст.\~24\~СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.\~56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з вимогами ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Приписами ч. 2 ст.\~112\~СК України визначено, що суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Оскільки жоден з подружжя за час перебування справи у суді не висловив бажання щодо примирення, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачки понесені позивачем судові витрати. При зверненні до суду із даною позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у сумі 908 гривень. Приписами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2022 року становить 2481 гривні. Із розрахунку 2481*0.4 судовий збір дорівнює 992 гривні 40 копійок. З урахуванням вищевикладеного суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь Держави суму недоплаченого судового збору 84 гривні 40 копійок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved