Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

04 листопада 2020 року позивач [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходу/ відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини, тобто до [INFO] включно; вказати в рішенні суду, що дитина залишається проживати при матері; стягнути з [PERSON] судовий збір та допустити негайне виконання рішення. Стислий виклад позиції позивача Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона від спільного проживання з відповідачем без реєстрації шлюбу має доньку - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що з 08.03.2018 року сімейні відносини між сторонами були фактично припинені. За твердженням позивача, дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на їх спільну дитину не надає, але в той же час має можливість та обов`язок її надавати, оскільки є працюючим. З вказаних вище підстав, вона і звернулась до суду з даним позовом. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі 09 листопада 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження з призначенням справи до її судового розгляду. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.01.2021 року, залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину у якості третьої особи, орган опіки та піклування Білгород-Дністровської державної районної адміністрації, юридична адреса: 67700, Україна, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Грецька, 24. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.05.2021 року, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування в особі Мологівської сільської ради Одеської області, що знаходиться за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, село Молога, вулиця Кишинівська, будинок 221-а. 28 липня 2021 року Ухвалою суду суд перейшов до загального позовного провадження з призначенням справи до її підготовчого розгляду. 23 грудня 2021 року Ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. Позивач в судове засідання не з`явилась, надавши заяву з проханням позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, розглянувши справу у її відсутність, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Представник третьої особи в судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, у урахуванням наданого суду висновку. Суд розглядає справу за відсутність сторін, за наявними матеріалами справи. Зі згоди позивача, про що свідчить заява позивача, суд ухвалою від 17 жовтня 2022 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що дійсно позивач та відповідач є батьками малолітньої - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . (а.с. 7) Згідно довідки № 3000, виданої виконавчим комітетом Мологівської сільської ради 03.11.2020 року, [PERSON] є мешканкою [ADDRESS] . До складу її сім`ї входять: дочка - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю [PERSON] згідно запису погосподарської книги № 30 особовий рахунок [NUMBER] . ( а.с. 8) Позивач вказує, що наразі дитина проживає разом із нею, проте виникла необхідність визначення місця проживання дитини із матір`ю. Згідно рішення виконавчого комітету Мологівської сільської ради № 2520 від 24.09.2021 року затверджено Висновок про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , згідно якого орган опіки та піклування Мологівської сільської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] біля матері [PERSON] , [INFO] . Крім того, позивач звертає увагу, що обидва батьки мають рівні обов`язки щодо утримання своїх малолітніх дітей, тому відповідач має надавати матеріальне утримання своїй дитині. Нормативне обґрунтування Відповідно до Статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. У відповідності до ч.2 ст. 161 СК України, орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України», Європейський суд з прав людини наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини , бути розлучена зі своєю матір`ю. Щодо вимог позивача про стягнення на її користь аліментів, суд приходить до наступного. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.. Частиною 5 ст.183 СК України, визначений розмір аліментів із розрахунку: на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Оцінка аргументів сторін, висновки суду Виходячи із наведених у висновку органу опіки та піклування обставин, зокрема щодо того, що мати малолітньої [PERSON] , [INFO] є працездатною, умови проживання - належні для виховання і розвитку дітей, батько дитини участі у вихованні доньки не приймає, його місце проживання не відоме, суд вбачає усі підстави для визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] біля матері за адресою: [ADDRESS] . Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів дитини, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов`язок утримувати дитину на обох батьків, прийнявши до уваги вікову категорію дитини та її потреби, враховуючи встановлене місце проживання [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] , суд приходить до висновку необхідність стягнення з батька аліментів на утримання дитини у розмірі, визначеному у позові, що є законодавчо встановленим із розрахунку кількості дітей, а отже позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України , судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог позивача підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у загальному розмірі 1984, 80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved