Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

Позивач ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. На обґрунтування заявлених вимог позивач у позовній заяві зазначає, що 24.04.2019 року між ПрАТ «СК «ІНТЕР- ПОЛІС» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО-0871167 від 24.04.2019 року. Предметом даного Договору були майнові інтереси пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Chevrolet», д.н.з. [NUMBER] . У відповідності до умов вказаного Договору страхування Позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 07.01.2020 року о 07 год. 35 хв., в м. Києві по пр. Академіка Глушкова, 12, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Chevrolet», д.н.з. [NUMBER] , під час виявлення перешкоди руху не вжив заходів для безпечного об`їзду перешкоди, чим здійснив наїзд на контактний провід електромережі, який потрапив на автомобіль «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] . Після вчинення ДТП, [PERSON] місце пригоди залишив. Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до Постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 02.04.2020 року у справі № 752/2430/20, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. ст. 124, 122-4 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу, що становить 340 грн. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулася страхова компанія потерпілого та надала всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страховий акт №188/2117/59/20 від 24.04.2019 року. АТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 17293,00 грн. Отже, на підставі вищезазначеного, до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача, як до особи відповідальної за нанесену шкоду внаслідок ДТП нанесеної потерпілому. В зв`язку з вище викладеним позивач просить суд, стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки у розмірі 17293,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 21.01.2022 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у прохальній частині позовної заяви просить розглядати справу проводити без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, а також те, що сторона позивача не заперечувала щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, про що свідчить заява, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 07.01.2020 року о 07 год. 35 хв., в м. Києві по пр. Академіка Глушкова, 12, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Chevrolet», д.н.з. [NUMBER] , під час виявлення перешкоди руху не вжив заходів для безпечного об`їзду перешкоди, чим здійснив наїзд на контактний провід електромережі, який потрапив на автомобіль «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] ., що призвело до пошкодження останнього. Після вчинення ДТП, [PERSON] місце пригоди залишив. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.04.2020 року, [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 124, 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 24.04.2019 року між ПрАТ «СК «ІНТЕР- ПОЛІС» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО-0871167 від 24.04.2019 року. Предметом вказаного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Chevrolet», д.н.з. [NUMBER] . 11.03.2020 року водій пошкодженого автомобіля «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до страхового акту № 188/2117/59/20 від 17.07.2020 року ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» визнано дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 17293,00 грн. Виконуючи взяті на себе зобов`язання за Договором страхування, ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС», виплатило Страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 17293,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 12102 від 17.04.2020 року. На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 р. цивільно-правова відповідальність на момент настання ДТП Відповідача була застрахована. Згідно пункту 38.1.1 «в» пункту 38.1 статті 38 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Отже, на підставі вищезазначеного, до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача, як до особи відповідальної за нанесену шкоду внаслідок ДТП нанесеної потерпілому. З метою досудового врегулювання спору відповідачу було направлено Претензію про відшкодування збитків в порядку регресу. Проте, дана вимога залишилась поза увагою останнього. Вирішуючи спір по суті, суд звертає увагу на наступне. Згідно ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов Договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, як страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічне положення міститься в ст.27 Закону України «Про страхування». Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно з абзацом першим пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У статтях 28, 29 зазначеного Закону передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком (франшиза, втрата товарної вартості, страховий ліміт). З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача завданих збитків у розмірі 17293,00 грн., а тому стягує з відповідача на користь позивача вказану суму. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, тобто, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн. На підставі,

Outcome: approved