Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2019 року. Від шлюбу мають одну дитину, дочку [PERSON] , [INFO] . Поряд з тим, зазначив, що причиною припинення між ними подружніх відносин є небажання відповідачки належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання, як подружжя, та її неповага та негативне відношення до нього як до чоловіка. Вважає, що шлюб було укладено між ними без наявності відповідного почуття для створення сім`ї та виконання обов`язків подружжя, зокрема зі сторони відповідачки. На грунті цього в сім`ї стали виникати часто сварки та непорозуміння, що викликало втрату до неї почуттів. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведуть. Вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим, суперечить його інтересам, у зв`язку з чим просив суд шлюб між ними розірвати. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 19 серпня 2022 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачці протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. 02 вересня 2022 року відповідачкою подано відзив на позов, у якому вона зазначила, що не заперечує щодо розірвання шлюбу, а обставини, які стали підставою для припинення між ними шлюбних відносин, та які наводить позивач у позовній заяві, не визнає, вважає такі необгрунтованими та такими, що не відповідають дійсності. Зазначила, що позивач після припинення їхніх сімейних відносин і їхнього окремого проживання перестав цікавитись дочкою, неналежно виконує свої батьківські обов`язки як щодо участі у вихованні дитини, так і щодо її утримання. Відповідно, весь тягар виховання та матеріального утримання дочки несе вона та її батьки, які з власної ініціативи допомагають їй у вихованні дочки та її утриманні, оскільки їй одній важко це виконувати, а також в неї немає достатніх коштів для утримання дочки. Єдиним її доходом є державна допомога при народженні дитини в розмірі 850 грн, щомісячно, яка є недостатньою для належного утримання дитини, забезпечення її потреб і розвитку. Крім того зазначила, що вона неодноразово зверталась до позивача з проханням бачитись з дитиною частіше та надавати кошти на її утримання. Відповідач є фізично здоровий. З його слів він працює, однак не бажає повідомити її де саме і ким, проте сказав, що має велику заробітну плату, розмір якої не хоче назвати. Іноді, позивач приблизно раз в місяць надавав кошти на утримання дитини в розмірі по 1100 грн., що не являється достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Таким чином, позивач неналежно виконує свій батьківський обов`язок щодо утримання дочки, оскільки не надає їй коштів, достатніх для забезпечення потреб їхньої дочки в повноцінному харчуванні, одязі і взутті, медикаментах, послугах медиків, інших необхідних дитині для повноцінного, здорового росту і розвитку. Також зазначила, що позивачем здійснювалось економічне насильство в сім`ї, що включало умисне позбавлення коштів достатніх для забезпечення потреб по утриманню дочки для забезпечення її гармонійного розвитку, залишив її без догляду. Для збереження сім`ї, не зверталася до правоохоронного органу з заявою про вчинення позивачем економічного насильства в сім`ї з надією на те, що позивач буде належно виконувати свій батьківський обов`язок щодо утримання дочки. Позивачем відповідь на відзив не подано. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданого 16 листопада 2021 року Заліщицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано - Франківськ), [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 23 листопада 2019 року у Заліщицькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що зроблено актовий запис № 68. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині « [PERSON] ». Від шлюбу подружжя має одну дитину, дочку [PERSON] , [INFO] . Також судом встановлено, що шлюб між сторонами набрав формальних рис, такі разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Наміру зберегти шлюб, ні позивач, ні відповідач не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму понесених ним судових витрат у виді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved