Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, яка відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Саадулаєва А.І. Предметом позову є стягнення 530677,60 грн., набутих без достатньої правової підстави. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.04.2021 р. відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.07.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач обґрунтовує позов тим, що вона перебуваючи на лікуванні дала ключі від своєї квартири відповідачу, щоб він в період її відсутності наглядав за її квартирою, а також сказала йому де знаходяться її грошові заощадження у доларах США, на той випадок, якщо виникне необхідність купити їй ліки чи щось інше для лікування. Згодом відповідач повідомив, що 23.06.2018 знаходився в квартирі позивача і йому на стаціонарний номер телефону зателефонували невідомі і повідомили, що його молодший син [PERSON] потрапив у аварію і йому потрібна операція, вартість якої становить 9000 доларів США і на лікування переламу хребта ще 7000 доларів США. Зі слів відповідача, він віддав чоловіку, який прийшов в квартиру позивача за грошима, всі її заощадження в сумі 19400 доларів США. Насправді його син [PERSON] не попадав ні в яку аварію. Позивач не надавала своєї згоди, щоб відповідач розпоряджався її грошима і використовував їх на свій розсуд. Відповідач не має наміру повертати гроші, які він у позивача самовільно забрав. Позивач зверталася до Солом`янського управління поліції ГУНП у м. Києві з заявою з приводу шахрайських дій по відношенню [PERSON] і притягнення його до кримінальної відповідальності. У зв`язку із викладеним, позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом та просить на підставі ст1212 ЦК України стягнути кошти. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, представник подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, позов просила задовольнити з підстав викладених у ньому. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів для розгляду справи по суті, а також те, що позивач щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікування в Онкологічному центрі з 22.06.2018 по 04.07.2018., що підтверджується випискою з історії хвороби стаціонарного хворого [PERSON] . 23.06.2018 року [PERSON] , знаходився в квартирі [PERSON] , взяв належній останній грошові кошти у розмірі 19000 доларів США, без достатньої правової підстави, що підтверджується протоколом допиту від 25.06.2018 року. НБУ станом на 23.02.2021 року встановив офіційний курс гривні до іноземних валют: 1 долар США - 27, 9304 грн., тобто сума 19000 доларів США в гривневому еквіваленті складає 530677 грн.60 коп. (19000 доларів США х 27,9304 грн.). Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1212 ЦК особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовується також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Суд зауважує, що загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі №6-100цс15. Також, зазначена позиція підтверджується зокрема Постановою ВС від 06.03.2019 р. по справі № 910/1531/18. Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. З врахуванням наведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні підтвердилась та обставина, що відповідач набув без достатньої правової підстави грошові кошти належні позивачу у розмірі 19000 доларів США, та зважаючи на те, що з боку відповідача не надано суду доказів спростування обставин на які посилається позивач. На підставі положень статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено 5306,78 грн. судового збору, який було зараховано до спеціального фонду державного бюджету.

Outcome: approved