Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Снятинського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 01.07.2006 зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося з причини розбіжності характерів та втрати почуття любові і поваги один до одного. Спільне господарство не ведеться, шлюбні та сімейні відносини припинені. Подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе. Примирення з відповідачем вона не бажає, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 01.07.2006 Горішньозалучанською сільською радою Снятинського району, актовий запис № 5, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі 2500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 липня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що вимоги позивачки, викладені у позовній заяві, визнає частково, а саме: на розірвання шлюбу згоден, так як у них з позивачкою подружні стосунки стали погіршуватися, через непорозуміння та різні погляди на майбутнє спільне проживання. На даний час сімейне життя припинилося, вони проживають окремо, вважає, що шлюб існує формально. Щодо вимоги\~про стягнення\~аліментів на\~утримання двох\~дітей \~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~відповідач зазначив,\~що згоден\~на стягнення\~з нього\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі по\~1500\~грн.\~щомісячно на\~кожну дитину\~до досягнення\~ними повноліття,\~оскільки сума\~аліментів по\~2500\~грн.\~на кожну\~дитину,\~як просила\~позивачка,\~є значною\~для нього, адже на даний час він ніде не працює, заробляє тимчасовими заробітками, яких вистачає йому лише на проживання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позов, у якому просив розглядати справу без його участі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 02.11.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Снятинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, [PERSON] та [PERSON] 01.07.2006 зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 5. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу [PERSON] , прізвище дружини [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] ,\~виданого 03.11.2006\~виконкомом Горішньозалучанської\~сільської ради\~Снятинського району\~Івано-Франківської\~області,\~ [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 21. Батьком дитини записаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] ,\~виданого 04.02.2010\~виконкомом Горішньозалучанської\~сільської ради\~Снятинського району\~Івано-Франківської\~області,\~ [PERSON] народився [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 3. Батьком дитини записаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Отже,\~з досліджених\~в судовому\~засіданні фактичних\~обставин справи\~судом встановлено,\~що спір\~між сторонами\~виник з приводу\~розірвання шлюбу\~та захисту\~позивачем свого\~права на\~отримання від\~другого із\~подружжя коштів\~на утримання\~неповнолітніх дітей. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. У судовому засіданні встановлено, що шлюбні та сімейні відносини між сторонами припинені, шлюб носить формальний характер, фактичні шлюбні відносини, які притаманні подружжю, припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, які не бажають примирення. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. При цьому, суд враховує, що визнання відповідачем позовної вимоги про розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. За таких\~обставин суд\~вважає,\~що позовна\~вимога [PERSON] \~до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів\~на утримання\~неповнолітніх дітей суд зазначає про таке. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.\~2\~ст.\~182\~ СК\~України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Задовольняючи позов та визначаючи розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на користь позивача, суд виходить з того, що відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Так, у своєму позові позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи тим, що відповідач працює за кордоном та має середній дохід, а тому може сплачувати аліменти у зазначеному розмірі. Водночас відповідач у своєму відзиві на позов зазначив, що позов в частині стягнення аліментів він визнає частково і згоден сплачувати по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, оскільки на даний час ніде не працює, заробляє тимчасовими заробітками, яких вистачає йому лише на проживання. При визначенні розміру аліментів суд має врахувати обставини, зазначені у ч. 1 ст. 182 СК України. Проте, суд зауважує, що сторонами по справі не надані суду докази про стан здоров`я та матеріальне становище дітей, про стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, про наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, дочки, сина, про наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Отже, суд виходить з того, що відповідно до норм Сімейного кодексу України обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Як зазначено у позовній заяві та не заперечувалось відповідачем, діти проживають з матір`ю та відповідно знаходяться на її повному утриманні. Водночас відповідач ухиляється від виконання батьківського обов`язку утримувати дітей до досягнення ними повноліття у добровільному порядку. На підтвердження свого реального майнового стану відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що він заробляє тимчасовими заробітками, яких вистачає йому лише на проживання, оскільки вказана обставина не звільняє його від обов`язку забезпечувати належне утримання своїх неповнолітніх дітей. Твердження відповідача про те, що розмір коштів, які він може надати дітям для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування у 1500 грн. на кожного щомісячно є максимальним, що він може надати, суд вважає безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження цієї обставини. Суд вважає, що відповідач має задовільний стан здоров`я, є молодою працездатною особою, яка має нерегулярний мінливий дохід та, на думку суду, спроможний сплачувати аліменти на дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісячно, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Ураховуючи те, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , які проживають з позивачкою та перебувають на її повному утриманні, що він у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання своїх дітей не надає, виходячи з\~принципів розумності\~та справедливості, суд вважає за необхідне позовну вимогу\~ [PERSON] до\~ [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 416745131 від 27.06.2022 за позовну вимогу про розірвання шлюбу у сумі 992 грн. 40 коп., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Суд враховує,\~що позивач\~звільнена від\~сплати судового\~збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 992 грн. 40 коп. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved