Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

Керівник Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області - Микола Синельников в інтересах Львівської міської ради звернувся до Шевченківського районного суду м.Львова з позовом до [PERSON] , третьої особи на стороні відповідача- об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Селянська 12», в якому просить: витребувати з незаконного володіння [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] на користь комунальної власності територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради квартиру, загальною площею 64,3 кв.м., житловою площею 40,4 кв.м., за адресою: [ADDRESS] реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2350257846101; скасувати державну реєстрацію права приватної власності [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] на квартиру, загальною площею 64,3 кв.м., житловою площею 40,4 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2350257846101, з одночасним припиненням права приватної власності, а також стягнути з відповідача на користь Львівської обласної прокуратури судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що Пустомитівською окружною прокуратурою Львівської області 30.03.2022 скеровано до Пустомитівського районного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №42021142270000056 від 26.11.2021 відносно [PERSON] , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.365-2, ч.3 ст.362 КК України, а саме у зловживанні своїми повноваженнями державним реєстратором з метою отримання неправомірної вигоди, що спричинило тяжкі наслідки та у несанкціонованій зміні інформації, яка броблюється в автоматизованих системах, вчинені особою, яка має право доступу до неї, що заподіяло значну шкоду. Під час досудового розслідування встановлено, що державним реєстратором Пустомитівської міської ради Мудраком Є.М. 30.04.2021 здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 64,3 кв.м., житловою площею 40,4 кв.м., на [PERSON] , [INFO] , уроженця м.Вільнянськ, Запоріжської області, на підставі підробленого договору дарування, серія та номер: 427, виданого 21.06.2006 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Плохутою Б.П., що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрований не був. В подальшому, 02.06.2021 право власності на вищевказану квартиру перереєстровано приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Тверською І.В. на [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, серія та номер: 195 від 02.06.2021. Згідно договору дарування - вищевказана квартира належить дарувальникам на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 17.09.2001 виконавчим комітетом Львівської міської ради на підставі розпорядження від 17.09.2001 за №1238. Право власності на згадану квартиру зареєстровано у Львівському обласному державному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, про що зроблено запис у реєстрову книгу за №11612.Водночас, в інформації, що надійшла з Київського державного нотаріального архіву за №5086/01-21 від 20.12.2021 вказано, що у Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій (справа №02-33 том 1) приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Плохути Б.П., за реєстровим номером 427 вказана інша нотаріальна дія, а саме засвідчення справжності підписів на картках до установи банку. З протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 12.01.2022 (м.Київ) вбачається, що слідчим СВ ВП №3 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області у Київському державному нотаріальному архіві вилучено копії документів, а саме справи щодо реєстрації приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Плохутою Б.ГІ. реєстраційних дій за №427, зокрема засвідчення справжності 4 підписів на 4 картках до установи банку (особа, для якої вчинено нотаріальну дію - [PERSON] ). Разом з цим, за результатами розгляду листа процесуального керівника у вищевказаному кримінальному провадженні, Міністерством юстиції України проведено камеральну перевірку державного реєстратора Пустомитівської міської ради Мудрака Є.М., під час якої встановлено, що останнім прийнято рішення про державну реєстрацію прав 30.04.2021 № 57948259 без попереднього отримання інформації про зареєстровані речові права до 01.01.2013 на квартиру [ADDRESS] . За результатами камеральної перевірки, наказом Міністерства юстиції України №476/5 від 14.02.2022 державному реєстратору Пустомитівської міської ради Львівського району Львівської області Мудраку Є.М доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно анульовано. В інформації Архівного відділу Львівської міської ради №11003 -вих-9145 від 01.02.2022 вказано, що в облікових документах архівного відділу Львівської міської ради, розпорядження виконкому Львівської міської ради №1238 від 17.09.2001, не значиться. Також, Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» надано інформації №5865 від 15.12.2021, №6070 від 22.12.2021 проте, що станом на 29.12.2012 право власності на квартиру [ADDRESS] в БТІ не реєструвалось. В матеріалах інвентаризаційної справи на будинок [ADDRESS] відсутнє замовлення на виготовлення технічного паспорта на квартиру за вищевказаною адресою, в тому числі за період 2000-2001 роки. З інформації Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №36-вих-9920 від 02.02.2022 вбачається, що за №1238 від 17.09.2001 головою Шевченківської районної адміністрації видано розпорядження «Про зміну договору найму житлових приміщень», яким наймачем квартири [ADDRESS] визнано [PERSON] , після смерті колишнього наймача квартири - її чоловіка [PERSON] . Станом на 17.09.2001 у квартирі були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (дружина колишнього наймача квартири та два сини). Також, в інформації зазначено, що на підставі розпорядження голови Шевченківської районної адміністрації від 17.09.2001 №1238 свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] , районна адміністрація не видавала. Попередньо, ордер № 10297 від 06.12.1989 на право зайняття квартири [ADDRESS] , виконавчим комітетом Радянської районної ради народних депутатів м.Львова було видано [PERSON] з сім`єю на підставі рішення №466 від 12.09.1989 «Про розгляд заяв громадян по квартирних питаннях». Поряд з цим, у вищевказаній інформації Шевченківської районної адміністрації вказано, що до 2007 року жодних розпоряджень про приватизацію квартири [ADDRESS] Шевченківська районна адміністрація не приймала. Окрім того, зазначено, що будинок [ADDRESS] перебував на обліку Львівського комунального підприємства «Балатон-409». Розпорядженням голови Шевченківської районної адміністрації від 08.07.2019 №511 затверджено Акт від 20.03.2019 про списання будинку [ADDRESS] із балансу Львівської міської ради та з балансового обліку Львівського комунального підприємства «Балатон-409». В Акті про списання багатоквартирного будинку з балансу від 20.01.2019 зазначено, що цей акт складено про списання багатоквартирного будинку, що розміщений за адресою: [ADDRESS] , у якому знаходяться 3 квартири, що перебувають у комунальній власності, а саме № [NUMBER] . На дату складення Акту (20.03.2019) квартира №12 у згаданому будинку перебувала у комунальній власності та у квартирі був зареєстрований [PERSON] . Вищевказане також, підтверджено листом Львівської міської ради №2901- вих-20621 від 11.03.2022 у якому серед іншого зазначено, що на момент винесення розпорядження №1238 від 17.09.2001 квартира [ADDRESS] не була приватизована, у приватну власність не передавалася. Квартира [ADDRESS] належить Львівській міській раді, право власності на таку органами місцевого самоврядування не оформлялось. Згідно протоколу допиту свідка- [PERSON] , [INFO] (доньки [PERSON] ) вбачається, що «квартиру ніхто не приватизовував». Також, представником потерпілого - заступником начальника управління правової роботи - начальником відділу правової експертизи з містобудівних та житлових питань юридичного департаменту Львівської міської ради Вовк І.В. зазначено, що приватизація квартири [ADDRESS] не відбувалася, жодних рішень з даного приводу не приймалося (протокол допиту від 17.01.2022). Як вбачається з вищевказаної інформації Шевченківської районної адміністрації №36-вих-9920 від 02.02.2022, будинок [ADDRESS] 01.10.2020 передано для утримання та обслуговування Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Селянська 12». Отже, у будинку №12 , що перебуває на балансі ОСББ «Селянська 12» знаходиться квартира №12 , що належить територіальній громаді міста Львова (комунальна власність), про що зазначено в Акті про списання багатоквартирного будинку з балансу від 20.01.2019. Водночас, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості щодо права комунальної власності на зазначену квартиру, до Реєстру не вносились. З інформації Львівської міської ради №2901вих-1191 від 06.01.2022 вбачається, що питання про передачу комунального житла у власність громадян (приватизація), реприватизація житла, оформлення і видачу свідоцтва про право власності на житло належали до компетенції районних адміністрацій т.4.5.6. рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 29.12.2000 №726 «Про затвердження Положення про Шевченківську районну адміністрацію»). В інформації Шевченківської районної адміністрації №36-вих-9920 від 02.02.2022 вказано, що на підставі розпорядження голови Шевченківської районної адміністрації від 17.09.2001 №1238 свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] , районна адміністрація не видавала. Також до 2007 року жодних розпоряджень про приватизацію квартири [ADDRESS] Шевченківська районна адміністрація не приймала. Вищевказане підтверджено також листом Львівської міської ради №2901- вих-20621 від 11.03.2022. За результатами розгляду листа №14.55/04-16-505вих-22 від 24.01.2022 процесуального керівника у кримінальному провадженні, Львівським обласним управлінням Державного ощадного банку України надано інформацію №616-22 від 08.02.2022 про те, що у Філії - Львівському управлінні та підзвітних їй установах відсутня інформація про видачу чи погашення чеків для приватизації квартири [ADDRESS] . Водночас, 02.06.2021 [PERSON] , за яким здійснено на підставі підробленого договору дарування державну реєстрацію права приватної власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 64,3 кв.м., житловою площею 40,4 кв.м., укладено з [PERSON] договір купівлі-продажу вказаної квартири, що посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Тверською І.В. та зареєстрований в реєстрі за №195. Право власності на вищевказану квартиру 02.06.2021 перереєстровано (номер запису про право власності: 42281121; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2350257846101) приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Тверською І.В. на [PERSON] на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу. Отже, нерухоме майно - квартира [ADDRESS] вибуло з володіння власника - територіальної громади міста Львова без його волі, зокрема на підставі підробленого договору дарування, серія та номер: 427, виданого 21.06.2006 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Плохутою Б.П.; 30.04.2021 державним реєстратором Мудраком Є.М. здійснено державну реєстрацію права власності [PERSON] на вказану квартиру, яку в подальшому, останній відчужив [PERSON] , уклавши договір купівлі-продажу, що посвідчений 02.06.2021 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Тверською І.В. та зареєстрованого в реєстрі за №195. З врахуванням наведеного, [PERSON] не мав права відчужувати вказане нерухоме майно, тому в даному випадку наявні підстави, передбачені ст.388 ЦК України про витребування майна у набувача. Оскільки державний реєстратор на підставі документів, що посвідчують протиправний перехід у приватну власність об`єкту, приймає рішення про проведення державної реєстрації прав та у порядку виконання такого рішення вносить до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію прав, за змістом ст.ст.26, 27 згаданого Закону, то до складу позовних вимог включається вимога про скасування відповідного рішення державного реєстратора з одночасним скасуванням проведеної на його виконання державної реєстрації прав. На підставі викладеного, квартира [ADDRESS] вибула з володіння територіальної громади міста Львова незаконно. Враховуючи викладене, прокурор звертається з даним позовом до суду в інтересах держави в особі Львівської міської ради, відповідно просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.04.2022 року справу №466/2045/22 передано до розгляду суді Донченко Ю.В Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 11.04.2021 року цивільну справу прийнято до свого провадження. Відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 11.07.2022 року закрито підготовче провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду по суті. Прокурор Галицької окружної прокуратури м.Львова Ільющенкова К.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити такі з огляду на мотиви викладені у позовній заяві. Представник позивача Львівської міської ради Вовк І.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити такі у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судові засідання, не з`явився, сповіщений належним чином про день, час та місце слухання справи. Причини неявки суду невідомі. Відзиву на позовну заяву, у встановлений судом строк, не надав, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надіслав суду письмові пояснення, в яких просив розглядати справу за їх відсутності. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні усіх обставин справи у їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст.129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно дост.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Дослідивши повно та всебічно наявні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З наявних матеріалів справи судом встановлено, що Пустомитівською окружною прокуратурою Львівської області під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні за ч.3 ст.365-2, ч.3 ст.362 КК України, встановлені порушення майнових інтересів держави в особі Львівської міської ради (а.с.19). Зокрема встановлено, що квартира [ADDRESS] є комунальною власністю та належить територіальній громаді м. Львова. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, державним реєстратором Пустомитівської міської ради Мудраком Є.М. 30.04.2021 здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 64,3 кв.м., житловою площею 40,4 кв.м., на [PERSON] , [INFO] , уроженця м.Вільнянськ, Запоріжської області, на підставі підробленого договору дарування, посвідченого 21.06.2006 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Плохутою Б.П., та зареєстрованого в реєстрі за № 427, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрований не був (а.с.20-22). Згідно повідомлення завідувача Київського державного нотарільного архіву Лідії Гуль від 20.12.2021 Вих №5086/01-21 на №14.55/04-16-5956 вих-21 від 16.12.2021 Пустомитівської окружної прокуратури вбачається, що відповідно до Реєстру для реєстрації нотаріальних дій (справа №02-33 том №1) приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Плохути П.Б., за реєстровим номером 427 вказана інша нотаріальна дія, а саме засвідчення справжності підписів на картках до установи банку (а.с.24). Даний факт підтверджується також вилученою належним чином завіреною копією книги реєстру нотаріальної дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Плохути П.Б. в частині внесення запису за №427 від 21.06.2006, що міститься в Київському державному нотаріальному архіві за адресою: м.Київ, Повітрофлотський проспект, 76-Г на підставі ухавали слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області Кукси Д.А. від 22.12.2021 р. (а.с.29-36). За результатами розгляду листа №14.55/04-16-505вих-22 від 24.01.2022 процесуального керівника у кримінальному провадженні, згідно повідомлення начальника Львівського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» Романів І.М. від 08.02.2022 №111.25-04/7201 вбачається, що у Філії - Львівське обласне управління та підзвітних їй установах відсутня інформація про видачу чи погашення житлових чеків для приватизації квартири [ADDRESS] (а.с.37). З інформації №5865 від 15.12.2021 та №6070 від 22.12.2021 Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» вбачається, що станом на 29.12.2012 право власності на квартиру [ADDRESS] в БТІ не реєструвалось. В матеріалах інвентаризаційної справи на будинок [ADDRESS] відсутнє замовлення на виготовлення технічного паспорта на квартиру за вищевказаною адресою, в тому числі за період 2000-2001 роки (а.с.39, 41). З інформації Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №36-вих-9920 від 02.02.2022 вбачається, що за №1238 від 17.09.2001 головою Шевченківської районної адміністрації видано розпорядження «Про зміну договору найму житлових приміщень», яким наймачем квартири [ADDRESS] визнано [PERSON] , після смерті колишнього наймача квартири - її чоловіка [PERSON] . Станом на 17.09.2001 у квартирі були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (дружина колишнього наймача квартири та два сини). Також, в інформації зазначено, що на підставі розпорядження голови Шевченківської районної адміністрації від 17.09.2001 №1238 свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] , районна адміністрація не видавала. Попередньо, ордер № 10297 від 06.12.1989 на право зайняття квартири [ADDRESS] , виконавчим комітетом Радянської районної ради народних депутатів м.Львова було видано [PERSON] з сім`єю на підставі рішення №466 від 12.09.1989 «Про розгляд заяв громадян по квартирних питаннях». У вищевказаній інформації Шевченківської районної адміністрації вказано, що до 2007 року жодних розпоряджень про приватизацію квартири [ADDRESS] Шевченківська районна адміністрація не приймала. Окрім того, зазначено, що будинок [ADDRESS] перебував на обліку Львівського комунального підприємства «Балатон-409». Розпорядженням голови Шевченківської районної адміністрації від 08.07.2019 №511 затверджено Акт від 20.03.2019 про списання будинку [ADDRESS] із балансу Львівської міської ради та з балансового обліку Львівського комунального підприємства «Балатон-409». В Акті про списання багатоквартирного будинку з балансу від 20.01.2019 зазначено, що цей акт складено про списання багатоквартирного будинку, що розміщений за адресою: [ADDRESS] , у якому знаходяться 3 квартири, що перебувають у комунальній власності, а саме № [NUMBER] . На дату складення Акту (20.03.2019) квартира №12 у згаданому будинку перебувала у комунальній власності та у квартирі був зареєстрований [PERSON] . Будинок [ADDRESS] 01.10.2020 передано для утримання та обслуговування Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Селянська 12». Отже, у будинку №12 , що перебуває на балансі ОСББ «Селянська 12» знаходиться квартира №12 , що належить територіальній громаді міста Львова (комунальна власність), про що зазначено в Акті про списання багатоквартирного будинку з балансу від 20.01.2019. Водночас, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості щодо права комунальної власності на зазначену квартиру, до Реєстру не вносились (а.с.57-67). Згідно ч.3 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку відповідно до закону. У ст.4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» вказано, що об`єднання створюється для належного утримання та використання спільного майна, тощо. Відповідно до ст.382 Цивільного кодексу України - спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, тощо. Водночас, у ст.4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» зазначено, що власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава. Відповідно до п.10 Порядку списання з балансу багатоквартирних будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №301 від 20.04.2016 передбачено, що у разі коли у списаному з балансу багатоквартирному будинку окремі квартири та/або нежитлові приміщення не перебувають у приватній власності та право державної чи комунальної власності на них не зареєстроване, такі квартири та/або нежитлові приміщення приймаються на баланс балансоутримувача, а право власності на них реєструється в установленому законом порядку. Статтею 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Відповідно до ст. 5 Житлового кодексу України державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). Частиною 1 ст.8 Закону передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, тощо. У частинах 3,5 даної статті вказано, що передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації. Передача квартир у власність громадян оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру. У листі Львівської міської ради №2901- вих-20621 від 11.03.2022 зазначено, що на момент винесення розпорядження №1238 від 17.09.2001 квартира [ADDRESS] не була приватизована, у приватну власність не передавалася. Квартира [ADDRESS] належить Львівській міській раді, право власності на таку органами місцевого самоврядування не оформлялось (а.с.69-70). Згідно протоколу допиту свідка- [PERSON] , [INFO] (доньки [PERSON] ) вбачається, що «квартиру ніхто не приватизовував», покійному дідові [PERSON] вказану квартиру дали як службову геологорозвідувальна експедиція, де він працював геологом (а.с.83-86) . Згідно протоколу допиту представника потерпілого - заступника начальника управління правової роботи - начальника відділу правової експертизи з містобудівних та житлових питань юридичного департаменту Львівської міської ради Вовк І.В. вбачається, що приватизація квартири [ADDRESS] не відбувалася, жодних рішень з даного приводу не приймалося (а.с.87-90). Більше того, 02.06.2021 [PERSON] , за яким здійснено на підставі підробленого договору дарування державну реєстрацію права приватної власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 64,3 кв.м., житловою площею 40,4 кв.м., укладено з [PERSON] договір купівлі-продажу вказаної квартири, що посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Тверською І.В. та зареєстрований в реєстрі за №195. Право власності на вищевказану квартиру 02.06.2021 перереєстровано (номер запису про право власності: 42281121; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2350257846101) приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Тверською І.В. на [PERSON] на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу (а.с.91-94). Отже, нерухоме майно - квартира [ADDRESS] вибуло з володіння власника - територіальної громади міста Львова без його волі, зокрема на підставі підробленого договору дарування, серія та номер: 427, виданого 21.06.2006 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Плохутою Б.П.; 30.04.2021 державним реєстратором Мудраком Є.М. здійснено державну реєстрацію права власності [PERSON] на вказану квартиру, яку в подальшому, останній відчужив [PERSON] , уклавши договір купівлі-продажу, що посвідчений 02.06.2021 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Тверською І.В. та зареєстрованого в реєстрі за №195. Таким чином, із досліджених матеріалів справи, судом достовірно встановлено, що 02.06.2021 [PERSON] , за яким здійснено на підставі підробленого договору дарування державну реєстрацію права приватної власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 64,3 кв.м., житловою площею 140.4 кв.м. укладено з [PERSON] договір купівлі -продажу квартири [ADDRESS] , загальною площею 64,3 кв.м., житловою площею 140.4 кв.м., посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Тверською І.В. та зареєстрований в реєстрі за №195. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.06.2021, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано на [PERSON] за реєстраційним номером 2350257846101 на підставі договору купівлі продажу від 02.06.2021 (номер запису про право власності 42281121). Відповідно до ст. 655 ЦПК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За ст. 657 ЦПК України договір купівлі-продажу, зокрема, житлового будинку (квартири) укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно з ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом (ч. 2 ст. 182 ЦК України). Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі по тексту - Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ч. 1 ст. 3 Закону № 1952-IV держава гарантує об`єктивність, достовірність та повноту відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. У ч. 4 ст. 18 Закону № 1952-IV вказано, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Згідно із ст.330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. При цьому норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було в наступному набувачем відчужене третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Право власника згідно з частиною першою статті 388 ЦК України на витребування майна від добросовісного набувача пов`язане з тим, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388). Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Таким чином на момент укладення договору дарування, згодом договору купівлі-продажу та реєстрації права власності на спірну квартиру була відсутня правова підстава для існування права власності за [PERSON] на спірну квартиру. У постанові ОП КГС Верховного Суду від 24 січня 2020 року в справі № 910/10987/18 суд зазначив, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно з ч.1,ч.3ст.388ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка немала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1)було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2)було викрадене у власника або особи,якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Згідно з ч. 3 ст. 397 ЦК України, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року в справі № 183/1617/16 зазначено, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина третя статті 388 ЦК України). Спірна квартира належала до комунального майна. Право власності на квартиру незаконно зареєстровано за [PERSON] . Відтак, вищевказані обставини свідчать, що квартира вибула з комунальної власності поза волею власника - Львівської міської ради, і є підстави для її витребування у [PERSON] в судовому порядку. У постанові від 21 серпня 2019 року (справа № 911/3681/17) Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюгу договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Подібні за змістом висновки сформульовані, зокрема, у пункті 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року в справі № 183/1617/16. А тому враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог. При цьому у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в користь Львівської обласної прокуратури (платник судового збору) документально підтверджені судові витрати в розмірі 20 176,68 гривень судового збору за подання позову.

Outcome: approved