Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

Представник позивачки - адвокат Вишковська В.І. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки: [PERSON] , [INFO] , та змінити спосіб стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, встановлений рішенням Дубенської міськрайонного суду від 27.01.2021, стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини: [PERSON] в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідної віку до досягнення дитиною повноліття. Також просить стягнути з відповідача судові витрати по справі. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що [PERSON] є мамою малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини є [PERSON] , з яким позивачка перебувала у шлюбі, який було зареєстровано 18.01.2017 року. Рішенням Дубенського міськрайонного суду №559/1272/21 від 26.08.2021 року шлюб між сторонами було розірвано. Проте, фактичні шлюбні відносини були припинені ще задовго, з серпня 2019 року. Майже через місяць після народження доньки сторони не проживають разом. З того часу відповідач, впродовж останніх двох з половиною років не цікавиться життям доньки, не підтримує жодних відносин з дитиною, не телефонує, не приїздить, не спілкується у жодній з можливих форм, не бере участі у вихованні та утриманні доньки, дитина проживає з матір`ю, перебуває на її повному утриманні, своїм батьком не цікавиться, не згадує, оскільки його не знає. Зважаючи на те, що відповідач жодним чином не допомагав в утриманні дитини, позивачка змушена була звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Згідно рішення Дубенського міськрайонного суду №559/439/20 від 27.01.2021 року, з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, однак аліменти ним ніколи не сплачувались. Станом на 31.12.2021 року заборгованість зі сплати аліментів складає 43677,41 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, наданим головним державним виконавцем Іваничівського районного відділу ДВС. Дана обставина свідчить про те, що відповідача не хвилює життя його дитини, наявність у неї продуктів харчування, одягу, взуття, лікарських засобів, іграшок, тощо. Дитина зареєстрована разом з мамою за адресою [ADDRESS] . На сьогоднішній день дитині майже три роки (2 роки 7 міс), однак вона зовсім не прив`язана до батька, оскільки його не знає. Позивач не чинить і ніколи не чинила абсолютно ніяких перешкод у спілкуванні Відповідача з дитиною, однак він сам цього не бажає, що підтверджується інформацією Служби у справах дітей Дубенської міської ради від 09.12.2021 року №1500 про те, що [PERSON] , батько малолітньої [PERSON] до органу опіки та піклування Дубенської міської ради з заявою про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, оскільки проживає окремо від неї, чи з будь-якими іншими заявами щодо участі у вихованні та спілкуванні з дочкою чи щодо перешкоджання йому у спілкуванні з дочкою з боку матері дитини чи інших родичів, не звертався. Йому відомо, де проживає дитина, відомий номер телефону матері, однак він ніколи не шукав шляхів для зустрічей та спілкування з дитиною, навіть враховуючи сьогоднішні технічні можливості та різноманітні засоби онлайн-зв`язку. Відповідач не вітає доньку з днем народження та іншими святами, не передає подарунків, у жодній із можливих форм не спілкується з дитиною, хоча ніхто в цьому йому перешкод не чинить. Вказані обставини свідчать про ухилення відповідача від виховання дитини, свідомого нехтування ним своїми обов`язками. Відповідач фактично свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Внаслідок невиконання Відповідачем своїх батьківських обов`язків, покладених на Відповідача законом та, відповідно, відсутності будь-якого контакту між ним та дитиною страждає сама дитина, порушуються її права та законні інтереси, що і слугувало підставою для звернення до суду за захистом її прав. Також просить змінити спосіб стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, встановлений рішенням Дубенської міськрайонного суду від 27.01.2021, та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини: [PERSON] в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідної віку до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з часу винесення судом рішення про стягнення аліментів, змінилися обставини, зокрема збільшилися потреби дитини, оскільки вона стала відвідувати дитячий садок, відповідно збільшились витрати на утримання дитини. Крім того, Відповідач працює за кордоном, отримує досить великі доходи, а тому має можливість брати участь в утриманні своєї дитини, тоді як мати дитини не в змозі влаштуватися на роботу та отримувати дохід, так як змушена доглядати малолітню доньку, перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Дубенської міської ради і отримує допомогу при народженні дитини в період з 01.06.2019 року по 30.06.2022 року, інших видів допомог не отримує. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 29.03.2022 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Згідно ухвали Дубенського міськрайонного суду від 13.07.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Вишковська В.І., згідно поданого клопотання, просять провести розгляд справи без їх участі, підтримують позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав. В порядку п.1 ч.2 ст. 49 ЦПК України, позивачка відмовляється від позовної вимоги про зміну способу стягнення аліментів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи. Відзив на позову заяву не подав, заяв та клопотань від нього не надходило. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи: служби у справах дітей Дубенської міської ради Кобилянський Р.Ф., згідно поданої заяви, просить провести розгляд справи без його участі. Додаткових заяв та клопотань немає. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , її батьками зазначені [PERSON] до [PERSON] (а.с. 10). Як свідчить довідка про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Рішенням Дубенського міськрайонного суду №559/1272/21 від 26.08.2021 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 12-13). Згідно рішення Дубенського міськрайонного суду №559/439/20 від 27.01.2021 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 06.03.2020 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14-15). Станом на 31.12.2021 року заборгованість зі сплати аліментів складає 43677,41 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, наданим головним державним виконавцем Іваничівського районного відділу ДВС (а.с. 20-21). Згідно довідки характеристики та інформації, наданої Дошкільним навчальним закладом №4 від 09.12.2021 року, дитина [PERSON] є вихованкою ЗДО №4. Вихованням та доглядом дитини займається мама [PERSON] та вітчим дитини [PERSON] , ніхто інший навчанням дитини не цікавився (а.с. 16). Відповідно до інформації КНП Центр Первинної медико-санітариої допомоги від 15.12.2021 року, батько [PERSON] ніяким чином станом здоров`я своєї малолітньої дочки не цікавився (а.с. 19). Згідно довідки управління праці та соціального захисту населення Дубенської міської ради №123 від 08.02.2022, [PERSON] перебуває на обліку і отримує державну допомогу при народженні дитини в період з 01.06.2019 до 30.06.2022 (а.с. 24). Як свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06.11.2021 (а.с. 25). Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 09 грудня 2021 року, встановлено що батько малолітньої [PERSON] з серпня 2019 року жодного разу дитини не бачив, не спілкувався, не телефонував, не цікавився її життям та здоров`ям, навчанням, не передавав грошей та подарунків (а.с. 22). Згідно інформації Служби у справах дітей Дубенської міської ради від 09.12.2021 року №1500, [PERSON] , батько малолітньої [PERSON] до органу опіки та піклування Дубенської міської ради з заявою про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, чи з будь-якими іншими заявами щодо участі у вихованні та спілкуванні з дочкою чи щодо перешкоджання йому у спілкуванні з дочкою з боку матері дитини чи інших родичів не звертався (а.с. 23). Відповідно до письмового висновку органу опіки та піклування Дубенської міської ради №3008/05-02-28/22 від 28.09.2022, вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] (а.с. 67-69). За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». У частині 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім цього, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позивачкою було надано суду достатньо доказів того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої доньки і подання зазначеного позову є насамперед способом захисту її прав та інтересів. Як зазначено в ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи викладене, висновок органу опіки та піклування Дубенської міської ради, суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї доньки [PERSON] , не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Зазначене є підставою для позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Від позовних вимог в частині зміни способу стягнення аліментів позивачка відмовилась. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992 гривні 40 копійок в дохід держави.

Outcome: partial