Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

04.08.2022 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа Рукшинська сільська рада про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення та позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначає, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] - [INFO] . Відповідно до рішення Хотинського районного суду Чернівецької області в цивільній справі №724/686/18 від 20.12.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Станом на 26 серпня 2021 року Хотинським районним судом Чернівецької області видано судовий наказ №724/1481/21 згідно якого вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] у 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягування від 22.07.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. За весь період часу, а саме з моменту пред`явлення позову по 31.03.2022 року відповідач має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 29648,63 грн. На даний час борг складає: липень 2021 року - березень включно 2022 року - 29648,63 грн. Окрім того Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, станом здоров`я не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку Відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. У зв`язку з цим, позивач звернулася до органу опіки та піклування Рукшинської сільської ради з проханням позбавити Відповідача батьківських прав, на що їй після проведення перевірки надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення Відповідача до своїх батьківських обов`язків. Враховуючи вище викладене представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення, але не більше 100 відсотків заборгованості, в сумі 8762,00 грн. та позбавити батьківських прав [PERSON] - стосовно малолітньої дитини [PERSON] - [INFO] . Вирішити питання щодо судових витрат. 23.08.2022 року до Хотинського районного суду Чернівецької області від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог в якій представник позивача зазначає, що станом на 23.08.2022 року позивачем отримано довідку розрахунок № 9404 від 22.08.2022 року від Миронівського ВДВС згідно якої заборгованість з сплати аліментів складає 44 063,63 грн. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 08 серпня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] та її представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву в якій просять суд слухати справу в його відсутності позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить суд слухати справу в його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 20 грудня 2018 року справа № 724/686/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Судовим наказом Хотинського районного суду Чернівецької області від 26 серпня 2021 року № 724/1481/21 вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] у 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягування від 22.07.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки про склад сім`ї виданої Рукшинською сільською радою від 17.06.2022 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та разом з нею зареєстровані [PERSON] , [PERSON] . Згідно до характеристики виданої Рукшинською сільською радою від 23 травня 2022 року № 126 [PERSON] за час проживання на території сільської ради зарекомендувала себе з позитивної сторони. Відповідно до характеристики закладу освіти [PERSON] вбачається, що хлопчик активний проявляє бажання до навчання, ввічливий, дитина виховується в неповній сім`ї після розлучення батьків [PERSON] проживає з мамою з його слів з батьком не спілкується. Мати приділяє належної уваги дитині. Згідно довідки КНП «Хотинська багатопрофільна лікарня» від 28.07.2022 року № 1167 [PERSON] на обліку лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває. Постановою державного виконавця Миронівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районні Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Горовою М.С. 22.09.2021 року відкрито виконавче провадження № 66897248 на підставі судового наказу № 724/1481/21 від 26.08.2021 року виданого Хотинським районним судом Чернівецької області. Відповідно до довідки розрахунку ДВС від 22.04.2022 року № 2841 заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] станом на 01.11.2021 року склала 11 629,88 грн. та станом на 31.03.2022 року заборгованість зі сплати аліментів складає 29 648,53 грн. Згідно висновку служби у справах дітей Рукшинської сільської ради від 26.07.2022 року № 5 є за доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] [INFO] . Відповідно до пояснень від 16.06.2022 року [PERSON] , який пояснив, що поруч з його господарством проживає [PERSON] з мамою [PERSON] та малолітнім сином [PERSON] . Протягом трьох років [PERSON] розлучена з своїм чоловіком [PERSON] останній протягом трьох років не приїжджав до сина та дружини, не допомагав фізично та фінансово. Згідно до пояснень від 16.06.2022 року [PERSON] яка пояснила, що поруч з її господарством проживає [PERSON] з мамою [PERSON] та малолітнім сином [PERSON] . Протягом трьох років [PERSON] розлучена з своїм чоловіком [PERSON] останній протягом трьох років не приїжджав до сина та дружини, не допомагав фізично та фінансово. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання малолітньої дитини від 16.06.2022 року комісією встановлено, що умови проживання [PERSON] задовільні. В сім`ї створені належні умови для проживання та виховання та розвиту дитини. Заочним рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 09.06.2017 року справа 371/311/17 позов [PERSON] про позбавлення батьківських прав задоволено та позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] [INFO] . Згідно довідки розрахунку ДВС № 9404 від 22.08.2022 року станом на 31.07.2022 року заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] складає 44063,63 грн. Щодо позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 цього Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (№2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Статтею 9 Конвенції встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Отже, ухилення від батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що судом було достовірно встановлено, виходячи з наданих суду доказів. При цьому, наведені вище обставини переконують суд у тому, що відповідач взагалі не має бажання виконувати батьківські функції щодо свого сина. Через тривалий час окремого проживання між відповідачем та сином втрачено родинні зв`язки та розуміння їх вікових психологічних особливостей. Батько сином не цікавиться, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не спілкується з ним, не виявляє інтересу до нього, крім того під час розгляду жодного разу не з`явився до зали суду заяв, клопотань, щодо не погодження з викладеним у позовній заяві позивача суду не надав, зазначене розцінюється судом як свідоме нехтування своїх обов`язків. З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, сином не займається, не піклувалася про нього, матеріально не утримує його, на час розгляду справи не проявляла інтересу до стану його здоров`я та навчання, не цікавиться його фізичним, моральним і духовним розвитком, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а тому суд вважає, що позовну вимогу щодо позбавлення батьківських прав слід задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] . Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Щодо стягнення неустойки (пені) зі сплати аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом ст. ст. 180, 181, 184 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Частино 1 ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України та статті 196 СК України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням. Обов`язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину, тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У статті 196 СК України не встановлено будь яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць Х кількість днів заборгованості Х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Зазначене узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 квітня 2019 року у справі 333/6020/16-ц (провадження № 14-61цс18). Матеріали справи свідчать про те, що відповідач був обізнаний про необхідність утримувати сина [PERSON] [INFO] на підставі судового наказу виданого Хотинським районним судом Чернівецької області справа № 724/1481/21 від 26 серпня 2021 року. Проте свої зобов`язання вчасно не виконував. Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість по аліментах станом на 31.07.2022 року складає 44 063,63 грн., згідно розрахунку державного виконавця. Вказаний розрахунок відповідач не оспорював. Відповідно до ст. 257 ЦК України позовна давність становить три роки. Суд погоджується з наведеним розрахунком позивача (а.с.36), а тому вважає, що заборгованість за аліментами виникла з вини відповідача, а тому позивачка має право на стягнення з останнього неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в період з липня 2021 року по липень 2022 року в розмірі 13 157,6 грн. Враховуючи положення частини 1 статті 196 СК України, сума стягуваної пені, неустойки не перевищує суму заборгованості по аліментам. Отже, позовну вимогу про стягнення з відповідача на корись позивача на утримання сина [PERSON] [INFO] неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення, але не більше 100 відсотків заборгованості в сумі 13 157,60 грн. слід задовольнити. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вище викладене суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Рукшинська сільська рада про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення та позбавлення батьківських прав слід задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави. Згідно ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за позовну вимогу щодо стягнення неустойки (пені), а тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн. За позовну вимогу про позбавлення батьківських прав позивач не звільняється від сплати судового збору, а тому сплатив до суду судовий збір у розмірі 992,40 грн., Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі задоволення позову на відповідача, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved