Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

представник позивача [PERSON] адвокат Чирва О.В. звернулася до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Черкаській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] працював на посаді начальника Золотоніського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України. У зв`язку з закінченням строку дії трудового договору 31.01.2021 позивача було звільнено з посади начальника Золотоніського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області наказом від 27.01.2021 № 14-к. 02.04.2021 наказом №80-к [PERSON] з 05.04.2021 по 04.06.2021 за строковим трудовим договором призначено виконуючим обов`язки начальника Золотоніського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області. Наказом №124-к від 03.06.2021 дію строкового договору продовжено з 05.06.2021 до 04.07.2021 без заяви позивача. 30.06.2021 наказом №148-к позивача було звільнено у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України. Вказаний наказ позивач отримав поштою 16.08.2021. Окрім того, позивача було звільнено під час його перебування на лікарняному. Враховуючи викладене вище, представник позивача просила визнати протиправним та скасувати наказ №148-к від 30.06.2021 про звільнення [PERSON] у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України та поновити останнього на посаді виконуючого обов`язки начальника Золотоніського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Черкаській області з 05.07.2021. Стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 30.06.2021 по день фактичного розрахунку та моральну шкоду в розмірі 100000 грн. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26.08.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14.09.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. Представником Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Черкаській області 05.10.2021 поданий до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог з таких підстав. Доводи позивача про те, що відповідач мав підстави звільнити позивача з 05.06.2021, про те цього не зробив, а наказом від 03.06.2021 № 124-к продовжено дію строкового договору без заяви позивача, тобто трудові відносини фактично тривали, у зв`язку з чим трудовий договір набув ознак безстроковості є необґрунтованим. Відповідно до положень п.2 ч. 1 ч. 2 ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути укладеним на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Згідно п.5.2.10 положення «Про виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування України», затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 24.01.2017 №5 передбачено, що заступників, начальників управлінь виконавчої дирекції Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, керівників їх відділень призначають та звільняють начальники цих управлінь за погодженням із директором виконавчої дирекції Фонду. Зазначені правові норми є підставою для укладення контракту з керівниками відділень управлінь виконавчої дирекції Фонду. Накази про призначення позивача виконуючим обов`язки начальника Золотоніського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області за строковим трудовим договором прийняті на підставі заяв позивача, а тому останній був обізнаний про умови праці за строковим трудовим договором. Переукладення строкового трудового договору (контракту) чи продовження строку його чинності у випадках, що підпадають під ч. 2 ст. 23 КЗпП України, не передбачає набуття трудовим договором характеру безстрокового, укладеного на невизначений строк. Позивач ознайомлений з наказом начальника Управління від 03.06.2021 №124-к «Про продовження дії трудового договору», про що свідчить його підпис на вказаному наказі з приміткою про те, що останній з умовами роботи за строковим трудовим договором з 05.06.2021 по 04.07.2021 погоджується. 02.07.2021 на адресу позивача направлено копію наказу про звільнення від 30.06.2021 №148-к та довідку про нараховані при звільненні суми. 31.08.2021 до Управління надійшли листки тимчасової непрацездатності, які були повернуті позивачу, оскільки оформлені з порушенням вимог п. 3.12 Інструкції «Про порядок заповнення листка непрацездатності». Поданий позивачем листок непрацездатності від 25.07.2021 є підставою для перенесення дати звільнення позивача з 04.07.2021 на 26.08.2021. Наказом начальника Управління від 31.08.2021 №205-к внесено зміни до п. 1 наказу від 30.06.2021 №148-к в частині перенесення дати звільнення, вважаючи останнім днем роботи 26.08.2021, а також проведено остаточний розрахунок з позивачем в день звільнення. Оскаржуваний позивачем наказ про звільнення прийнято з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для поновлення позивача на посаді, у зв`язку з цим і відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, які є похідними від вимоги про поновлення на роботі. Представник позивача [PERSON] адвокат Чирва О.В. 03.11.2021 подала до суду відповідь на відзив, у якому зазначила, що згідно пункту 24 постанови КМУ від 19.03.1994 № 170 «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору» за два місяці до закінчення строку чинності контракту за угодою сторін його може бути продовжено або укладено на новий строк. Відповідачем не надано жодного допустимого та належного доказу того, що строк дії контракту було продовжено за угодою сторін, позаяк наказ від 03.06.2021 № 124-к «Про продовження дії трудового договору» не є свідченням угоди, оформленої за два місяці до закінчення строку чинності контракту, а є свідченням наявності трудових відносин, що перейшли із відносин врегульованих контрактом у безстрокові трудові відносини. Порушення відповідачем порядку продовження контракту, встановленого п. 24 постанови КМУ від 19.03.1994 № 170 «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору» свідчить пре те, що трудові відносини фактично тривали і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30.03.2022 закрито підготовче судове засідання у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили задовольнити з підстав зазначених у позові та відповіді на відзив. Не наполягали на допиті позивача в якості свідка, оскільки позивач надав достатні пояснення у судовому засіданні. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову з підстав зазначених у відзиві на позов та письмових додаткових пояснень. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. 31 січня 2020 року між управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області та [PERSON] укладено контракт, відповідно до якого [PERSON] призначено на посаду керівника Золотоніського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області на строк з 03.02.2020 до 02.02.2021. Підпунктом 5.2 пункту 5 контракту передбачено, що підставою для припинення контракту є закінчення строку його дії. Наказом в.о. начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області від 27.01.2021 №14-к звільнено [PERSON] з посади начальника Золотоніського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області 02.02.2021 у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору згідно п.2 ст.36 КЗпП України. На підставі заяви [PERSON] від 02.02.2021 та листа виконавчої дирекції Фонду від 01.02.2021 № 218-09-01 наказом в.о. начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області від 02.02.2021 №23-к призначено [PERSON] з 03.02.2021 по 02.04.2021 за строковим трудовим договором виконуючим обов`язки начальника Золотоніського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області. Наказом начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області від 31.03.2021 №71-к звільнено [PERSON] з посади в.о. начальника Золотоніського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області 02.04.2021 у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору згідно п.2 ст.36 КЗпП України. На підставі заяви [PERSON] від 02.04.2021 та листа виконавчої дирекції Фонду від 31.03.2021 № 717-09-1 наказом начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області від 02.04.2021 №80-к призначено [PERSON] з 05.04.2021 по 04.06.2021 за строковим трудовим договором виконуючим обов`язки начальника Золотоніського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області. На підставі листа виконавчої дирекції Фонду від 03.06.2021 № 1270-09-1 наказом начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області від 03.06.2021 № 124-к продовжено [PERSON] виконуючому обов`язки начальника Золотоніського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області дію строкового договору, визначеного наказом управління від 02.04.2021 №80-к, з 05.06.2021 по 04.07.2021. Наказом начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області від 30.06.2021 №148-к звільнено [PERSON] в.о. начальника Золотоніського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області 04.07.2021 у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору згідно п.2 ст.36 КЗпП України. Відповідно до листа від 02.07.2021 №09-23-1540 управлінням виконавчої дирекції Фонду у Черкаській області повідомлено [PERSON] про припинення трудових відносин. Наказом начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області від 31.08.2021 №205-к у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності [PERSON] (листки непрацездатності АЛГ № 290774, АЛГ № № 291019 та № 290774, АЛГ № 349446) внесено зміни до пунктів 1, 2 наказу від 30.06.2021 №148-к в частинах дати звільнення і виплати грошової компенсації та викладено п. 1 наказу в наступній редакції: «Звільнити [PERSON] в.о. начальника Золотоніського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області 26.08.2021 у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору згідно п.2 ст.36 КЗпП України.» Відповідно до листа від 31.08.2021 №09-09-2073 управлінням виконавчої дирекції Фонду у Черкаській області повідомлено [PERSON] про припинення трудових відносин. Спірні правовідносини регулюються нормами трудового законодавства. Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Згідно п.5.2.10 положення «Про виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування України», затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 24.01.2017 №5 передбачено, що заступників, начальників управлінь виконавчої дирекції Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, керівників їх відділень призначають та звільняють начальники цих управлінь за погодженням із директором виконавчої дирекції Фонду. Зазначені правові норми є підставою для укладення контракту з керівниками відділень управлінь виконавчої дирекції Фонду. Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (стаття 21 КЗпП України). Відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений термін з урахуванням характеру наступної роботи або умов її виконання, або інтересів працівника, та в інших випадках, передбачених законодавством. Аналізуючи положення ст. 24 КЗпП України, укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу. Статтею 36 КЗпП України встановлені підстави припинення трудового договору. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункт 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення. Згідно до п. 2 ч. 1ст. 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є закінчення строку (п. п. 2 і 3ст. 23 КЗпП України), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або іншого волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору - контракту він виявив, коли звертався із заявою про прийняття на роботу за строковим трудовим договором - контрактом. У цей же час він виразив і волю на припинення такого контракту після закінчення строку, на який він був укладений. Отже, такі умови були погоджені сторонами при укладенні трудового договору і позивач проти них не заперечував. На час призначення позивача не існувало будь-яких обставин, які би примусили позивача всупереч його волі погодити зазначену умову строкового трудового договору з відповідачем. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі листа виконавчої дирекції Фонду від 03.06.2021 № 1270-09-1 наказом начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області від 03.06.2021 № 124-к продовжено [PERSON] виконуючому обов`язки начальника Золотоніського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області дію строкового договору, визначеного наказом управління від 02.04.2021 №80-к, з 05.06.2021 по 04.07.2021. Позивачем у даному наказі зазначено, що він ознайомлений та з умовами роботи за строковим трудовим договором з 05.06.2021 по 04.07.2021 погоджується. Підпис про ознайомлення з даним наказом власноруч зроблений [PERSON] 04.06.2021. Враховуючи той факт, що позивачу було відомо про відповідний наказ, у разі, якщо він вважав, що його право порушене безпідставним продовженням строку дії трудового договору, мав право оскаржити цей наказ у встановленому законом порядку. Переукладення строкового трудового договору у випадках, що підпадають під ч.2 ст. 23 КЗпП України, не тягне набуття трудовим договором характеру безстрокового, укладеного на невизначений строк. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 761/34471/16-ц (провадження № 61-9763св19). Слід відмітити, що протягом дії трудового договору позивач не оскаржував його умови з підстав порушення його трудових прав, не просив визнати недійсним трудовий договір або окремі його пункти, та не ініціював внесення змін та доповнень до положень трудового договору, що свідчить про погодження ним умов цього договору, зокрема, щодо його строковості. Доводи позивача та його представника про те, що дія трудового договору між позивачем та відповідачем вважається продовженою на невизначений строк у даному випадку зводяться до власного тлумачення строною позивача норм трудового законодавства. Сторонами у даному випадку був узгоджений строк дії договору до 04.07.2021. Відповідач, як одна із сторін трудового договору, заявив вимогу про припинення трудового договору, видавши наказ № 148-к від 30.06.2021 із внесеними змінами наказом № 205 від 31.08.2021 про звільнення позивача з 26.08.2021 у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору згідно п.2 ст.36 КЗпП України. Усі розрахунки з позивачем проведені, що підтверджується відповідними доказами, які містяться в матеріалах справи. Тобто, твердження позивача про незаконність його звільнення з підстав закінчення строку дії трудового договору є такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону. Аналогічне положення викладене у Листі Мінсоцполітики від 05 грудня 2014 № 520/06/186-14, у якому зазначається те, що, укладаючи строковий трудовий договір, працівник надає добровільну згоду на його припинення у визначений сторонами в трудовому договорі строк. Припинення трудових відносин за такою підставою не вважається звільненням з ініціативи роботодавця. Вбачається, що сторонами було погоджено умови праці позивача на посаді виконуючого обов`язки начальника Золотоніського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області саме за строковим трудовим договором. Позивач, виконуючи трудові обов`язки за строковим трудовим договором, достовірно знаючи дату його закінчення, не звернувся до суду в тримісячний строк, як це передбачено ст. 233 КЗпП України, за захистом своїх прав та інтересів, які він вважав порушеними. Отже, [PERSON] звільнено з роботи у зв`язку з закінченням строку трудового договору за п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, трудовий договір після його продовження не набув статусу безстрокового. Верховний Суд у постанові від 25 жовтня 2021 року у справі № 607/3393/18 сформулював правову позицію про те, що припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України. Суд не бере до уваги посилання представника позивача на те, що закінчення строку трудового договору мало місце в період тимчасової непрацездатності позивача, оскільки наказом начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області від 31.08.2021 №205-к у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності [PERSON] (листки непрацездатності АЛГ № 290774, АЛГ № № 291019 та № 290774, АЛГ № 349446) внесено зміни до пунктів 1, 2 наказу від 30.06.2021 №148-к в частинах дати звільнення і виплати грошової компенсації та викладено п. 1 наказу в наступній редакції: «Звільнити [PERSON] в.о. начальника Золотоніського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області 26.08.2021 у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору згідно п.2 ст.36 КЗпП України.» Наявність підстав для звільнення позивача за п.2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України доведена відповідачем під час розгляду справи, не спростована позивачем та підтверджується зібраними доказами. Таким чином, судом встановлено відсутність підстав для поновлення позивача на посаді. Щодо вимоги про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 235 Кодексу законів про працю (далі - КЗпП) у разі поновлення на роботі працівника, звільненого без законної підстави, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Враховуючи, що судом відмовлено в поновленні позивача на роботі, не підлягає до задоволення позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає не доведеним факт спричинення позивачу моральних страждань та порушення трудових прав позивача при звільненні, тому приходить до висновку про відмову в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову, не підлягає відшкодуванню у зв`язку з відмовою у задоволенні вимог.

Outcome: dismissed