Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ТОВ «Житлово-Експлуатаційне Об`єднання» про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 24.09.2004 позивач є єдиним власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідач у спірній квартирі зареєстрований, однак не проживає з 2019 року, участі в утриманні квартири та оплаті комунальних платежів не бере, всі обов`язки по утриманню спірної квартири покладено лише на позивача як власника житла. Реєстрація місця проживання відповідача в житловому приміщенні, яке повністю належить на праві власності позивачу порушує його права як власника, а саме володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився, однак надав суду заяву, відповідно до якої просив розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити, судові витрати залишає за собою. До судового засідання відповідач [PERSON] не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Представник третьої особи ТОВ «Житлово-Експлуатаційне Об`єднання» до судового засідання не з`явився по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 24.09.2004, виданого виконкомом Вінницької міської ради згідно із рішенням №1685 від 16.09.2004 та зареєстровано КП «ВООБТІ» та записано в реєстр. Книгу №632, реєстр №110 від 08.10.2004, позивачу [PERSON] на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). На а.с. 11-13 технічний паспорт на вказану квартиру. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 11.08.2022 вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] під забороною або арештом не перебуває (а.с. 8). Згідно із довідкою №1387 від 10.08.2022, виданою ТОВ «ЖЕО», в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (власник), [PERSON] (онук) (а.с. 10). Згідно відомостей Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 23.08.2022, які надані на запит суду щодо встановлення зареєстрованого у законному порядку місця проживання відповідача [PERSON] вбачається, що відповідач з 18.09.2015 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 29-30). Відповідно до акта №15102 від 21.07.2022, складеного сусідами позивача: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідач [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] зареєстрований, однак не проживає з 2019 року (а.с. 9). Позивач [PERSON] сплачує комунальні послуги за квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наданими суду квитанціями (а.с. 14-25). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтями 321, 391 ЦК України визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право користуватися, розпоряджатися та володіти своїм майном. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За положеннями ч. 2 ст. 65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним в будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно із ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що у справах цієї категорії необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Наведене свідчить про те, що при вирішенні питання про втрату права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягають термін відсутності такої особи та поважність причини цієї відсутності. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позивач надав суду належні та допустимі докази на підтвердження факту, що відповідач [PERSON] , який є онуком позивача по справі, не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] без поважних причин більше року. Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про те, що позов слід задовольнити, оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає більше року без поважних причин, а наявність реєстрації [PERSON] порушує права та інтереси позивача щодо володіння та розпорядження належною йому власністю. За клопотанням позивача судові витрати з відповідача не стягувати.

Outcome: approved