Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

28 липня 2022 року позивачі звернулися до суду з позовом в якому зазначили, що 16 вересня 1978 р. був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] . 27 травня 1981р. на засіданні виконавчого комітету Городенківської районної ради затверджено рішення про відведення [PERSON] земельної ділянки площею 0,08 га. під будівництво індивідуального житлового будинку та допоміжних приміщень і видано будівельний паспорт. На підставі даного рішення, перебуваючи у шлюбі [PERSON] та [PERSON] здійснили будівництво житлового будинку та господарських споруд в [ADDRESS] , який за життя забудовника [PERSON] не було введено в експлуатацію та зареєстровано. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину вищевказаного нерухомого майна, оскільки інша половина будинку належить його дружині [PERSON] , як частка у спільному майні подружжя. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті спадкодавця являється його син [PERSON] , який прийняв спадщину. Відповідач по справі, який також є рідним сином спадкодавця, спадщину після смерті батька не приймав і на спадкове майно не претендує. Також не входить до числа спадкоємців і [PERSON] , оскільки на момент смерті [PERSON] остання вже не перебувала з ним в шлюбних відносинах. [PERSON] намагався оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, однак через відсутність правовстановлюючих документів на будинок, нотаріус постановою від 21.05.2021р. відмовив йому у вчиненні нотаріальної дії та рекомендував звернутися до суду з позовом. Таким чином, [PERSON] , як спадкоємець першої черги на майно покійного батька та [PERSON] , як співвласниця спільного сумісного майна подружжя, частка якої є рівною з її колишнім чоловіком, просили визнати за ними в рівних частинах право власності на самочинно збудоване майно - житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, подали письмові клопотання, в яких просили розглянути справу за їхньої відсутності. Позовні вимоги підтримують на підставах викладених в позовній заяві та просять суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, надав письмову заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову в повному обсязі. Представник Відділу з питань Державного архітектурно-будівельного контролю Коломийської міської ради в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та у встановленому законом порядку. Письмові пояснення щодо позовної заяви не подавав. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, давши оцінку представленим доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи судом встановлено, що 16 вересня 1978 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 92, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 05 липня 2007 року, актовий запис № 167. Згідно архівного витягу з протоколу №6 засідання виконавчого комітету Городенківської районної ради народних депутатів від 27 травня 1981 року встановлено, що рішенням №145 було затверджено рішення виконкомів сільських рад про відведення земельних ділянок під будівництво індивідуальних житлових будинків та допоміжних приміщень в селах району, зокрема [PERSON] відведено земельну ділянку площею 0,08 га. в с. Малий Гвіздець під будівництво будинку розміром 12,0*10,0 м. згідно рішення від 21.04.1981р. На підставі вказаного рішення №145 від 27.05.1981р. [PERSON] було видано будівельний паспорт на забудову земельної ділянки в [ADDRESS] . Актом виносу меж земельної ділянки і розбивки будівель від 17.06.1981 р., складеного представником районного архітектора Сав`юк В.М. було визначено межі земельної ділянки і розбивка будівель, які були закріплені на місцевості знаками і передані під охорону забудовнику [PERSON] . Відповідно до проекту забудови земельної ділянки на ній передбачалося розміщення житлового будинку [ADDRESS] . На вказаному проекті забудови земельної ділянки також міститься запис про продовження строку дії техдокументації на один рік, згідно рішення виконавчого комітету Старогвіздецької сільської ради №2 від 28.01.1988р. по 28.01.1989р. Зі звіту №17.09/2021-С про проведення технічного обстеження встановлено, що об`єкти домоволодіння по [ADDRESS] були збудовані у період з 1985 р. по 2006р. Під час технічного обстеження на предмет визначення можливості або неможливості надійної та безперебійної експлуатації об`єкта були переглянуті його основні несучі та огороджувальні конструкції: фундамент, стіни, перекриття, перегородки, підлоги, вікна, дах та покрівля даху і встановлено їх готовність до експлуатації. За результатом проведеного технічного обстеження об`єкта дефектів та пошкоджень не виявлено, а тому встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. Згідно технічного паспорту вбачається, що домоволодіння по [ADDRESS] складається з: житлового будинку літ «А», загальною площею 290,1 кв.м. збудованого в 2006 році, а також: гаражу літ. «Б», сараю літ «В», бані літ. «Г», сараю літ. «Д», вбиральні літ «Е», огорожі №1-6, вимощення І. У виписці з інвентаризаційних матеріалів зазначено, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок та господарські споруди по [ADDRESS] станом на 31.12.2012р. не зареєстровано. Факт відсутності державної реєстрації на вказане майно за [PERSON] також підтверджується даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Пунктом 23 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 N 11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК (2947-14), ч. 3 ст. 368 ЦК) (435-15), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Оскільки завершення будівництва нерухомого майна відбулося в 2006р., а шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинені в 2007р., суд вважає за необхідне застосувати положення Сімейного кодексу України 2004р., норми якого були чинними на час виникнення правовідносин щодо майна подружжя. Згідно ст.. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69, 70 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки будівництво будинку було розпочато та закінчено [PERSON] за час його перебування в шлюбі з позивачем, суд, виходячи з положень ст.. 60, 70 СК України, погоджується з доводами про те, що вказане майно відноситься до спільної сумісної власності подружжя, частка в якому [PERSON] складає 1/2. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] , про що виконавчим комітетом Гвіздецької селищної ради ОТГ складено відповідний актовий запис №29. Згідно ст.. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.. 1218 ЦК України). Отже, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої увійшли права на 1/2 частку домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] . \~Стаття 1216 ЦК України визначає спадкування як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] підтверджується, що позивач є сином покійного [PERSON] та на момент смерті батька постійно проживав разом з ним, про що свідчить довідка, видана виконавчим комітетом Гвіздецької селищної ради від 24.03.2021р. № 173/02.2-20. Матеріалами справи також підтверджується, що з метою оформлення своїх спадкових прав, [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Гргорець Віталія Михайловича, та став єдиним спадкоємцем на майно спадкодавця. Однак, постановою нотаріуса від 21.05.2021р. позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свою постанову нотаріус обґрунтував тим, що у Державних реєстрах відсутня інформація про реєстрацію права власності на спірне домоволодіння за спадкодавцем, а також відсутній правовстановлюючий документ на теж майно. Судом також встановлено, що після отримання постанови нотаріуса, [PERSON] звертався до Державної інспекції архітектури та містобудування України, проте вирішити питання щодо введення нерухомого майна в експлуатацію не зміг, в підтвердження чого надав лист-відповідь від вказаного державного органу. У\~пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Звертаючись до суду, позивач обґрунтовував свої вимоги зокрема посиланнями на ст.. 376 ЦК України, вважаючи, що зведений його батьком будинок є самочинним будівництвом. Такі посилання суд вважає безпідставними, оскільки в п. 3.2 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказано, що за умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним. Пунктом 8\~ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7\~встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. В такому випадку вірним є визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. В своїй постанові від 21 листопада 2018 р. по справі №363/1278/15-ц Верховний Суд зазначив, що якщо будівництво об`єкта нерухомого майна, не введеного в експлуатацію на день смерті спадкодавця, здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини на підставі статті 1216 ЦК України. Процедура прийняття в експлуатацію завершених будівництвом об`єктів визначена Порядом прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13 березня 2011 року. Використання за призначенням не прийнятих у встановленому законодавством порядку в експлуатацію об`єктів забороняється. Таким чином, до вирішення питання про прийняття будинку в експлуатацію і його державної реєстрації цей об`єкт не має юридичного статусу житлового будинку, а відтак вірним способом захисту для спадкоємця є звернення до суду з позовом про визнання за ним майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. З урахуванням зазначеного, суд взявши до уваги фактичні обставини даної справи, прийшов до висновку, що за [PERSON] слід визнати право забудовника на 1/2 частку незавершеного будівництвом житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , як частку в спільній сумісній власності подружжя, а за [PERSON] визнати право забудовника на іншу 1/2 частку цього ж майна, в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] , що надасть позивачам право на введення цього об`єкта в експлуатацію і отримання правовстановлюючих документів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial