Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначив, що з квітня 2007 року позивач [PERSON] стала проживати однією сім`єю та вести спільне господарство з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Разом з ними з 2007 року до моменту смерті до 2015 року, мешкала мати [PERSON] [PERSON] . За час сумісного проживання сторонами було придбано наступне майно: легковий автомобіль марки DACIA, придбаний у 2008 році у кредит, який платили разом, причіп бортовий, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , придбаний 11.06.2010 року. 06.08.2013 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. [INFO] [PERSON] помер. 27.07.2021 року позивач подала заяву приватному нотаріусу Покровського районного нотаріального округу Молодняк О.В. про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні, набутому подружжям за час шлюбу, яке складається з житлового будинку [ADDRESS] , легкового автомобіля та причепа, які оформленні на її чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ., в задоволенні якої нотаріусом було відмовлено на підставі ст. 63 СК України.Також для отримання спадщини в розмірі 1/2, звернулась донька померлого [PERSON] відповідачка по справі - [PERSON] , [INFO] . Факт спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу починаючи з квітня 2007 року по день смерті її чоловіка підтверджується показами свідків, спільними фотографіями в побуті, на відпочинку, на весіллі доньки позивачки, яке відбулося 13.10.2007 року, позивачка [PERSON] та [PERSON] були разом як батьки нареченої. В зв`язку з вищевикладеним, позивач просить суд встановити факт проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] , починаючи з квітня 2007 року по 06 серпня 2013р., визнати: легковий седан марки DACIA моделі LOGAN 90L, номер шассі [NUMBER] дата реєстрації 30.05.2008 p., синього кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER] , придбаний у 2008 році; причіп бортовий марки ПФ моделі 01 ФЕРМЕР, сірого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER] , придбаний у 2010 році; житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , придбаний 11.06.2010 року спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] та визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину у спільному майні та на 1/4 частину в порядку спадкування, а загалом на 3/4 частини майна: легкового седану марки DACIA моделі LOGAN 90L, номер шасі [NUMBER] дата реєстрації 30.05.2008 p., синього кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER] , придбаного у 2008 році; причіпу бортового марки ПФ моделі 01 ФЕРМЕР, сірого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER] , придбаного у 2010 році; житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , придбаного 11.06.2010 року Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 07.10.2021 року судом відкрито провадження по справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 19.11.2021 року від представника відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій вона зазначила, що відповідач не визнає позовні вимоги та просить відмовити в їх задоволенні, оскільки сам по собі факт перебування позивача та батька відповідача у близьких стосунках не може свідчити про те, що сторони проживали в зазначений період однією сім`єю, а придбане одним із них майно є спільною сумісною власністю. Окрім того, зазначила, що жодних доказів, які б підтверджували участь позивача в купівлі і оплаті автомобіля не надано. Також з наданого позивачем нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу житлового будинку вбачається, що [PERSON] придбав будинок самостійно, згода позивачки не надавалася, що також свідчить про відсутність факту проживання вказаних осіб однією сім`єю (а.с. 59,60).Ухвалою суду від 04.02.2022 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні 09.08.2022 року позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та додатково зазначила, що дійсно вони з [PERSON] проживали разом з квітня 2007 року та разом придбали автомобіль DACIA моделі LOGAN 90L д/н [NUMBER] в 2008 році; причіп ФЕРМЕР, д/н [NUMBER] в 2010 році; житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] в 11.06.2010 року, але оскільки вона працювала позмінно, і все майно [PERSON] оформив на себе за домовленістю між ними. 06.08.2013 року вона та [PERSON] уклали шлюб, але вважає все придбане майно до шлюбу спільною сумісною власністю та просила суд визнати право власності на 1/2 його частину та визнати право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] . Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, оскільки суду надано достатньо доказів того, що позивач та [PERSON] проживали з квітня 2007 року однією сім`єю та вели спільне господарство, в тому числі фотографії, з яких вбачається, що 13.10.2007 року [PERSON] був присутній на весіллі доньки позивачки та був представлений як батько нареченої. Представник відповідача [PERSON] та відповідач просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши про їх безпідставність, оскільки факт перебування чоловіка та жінки в стосунках, пристуність на святах не доводить факт їхнього проживання однією сім"єю та ведення спільного господарства, інших доказів спільного бюджету позивача та її батька починаючи з 2007 року до укладання шлюбу в 2013 році та спільного придбання майна позивачем не надано. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач по справі є його тещею, з якою з 2007 року проживав [PERSON] . В той час він зі своєю нареченою(донькою [PERSON] ) приїжджав на ставок, де відпочивали позивач та [PERSON] , також вони відвідували квартиру в м. Білозерське, де проживали разом теща та [PERSON] . Також на весіллі 13.10.2007 року [PERSON] був в якості батька нареченої- доньки [PERSON] . Йому відомо, що теща та [PERSON] купили в 2007 році автомобіль, і [PERSON] консультувався з ним з цього приводу. Він та його дружина надали тещі та [PERSON] частину грошей для придбання нового автомобіля. Потім теща та [PERSON] купили дачу та робили ремонт в квартирі. Теща та [PERSON] проживали разом як чоловік та жінка. Приблизно 8-9 років теща та [PERSON] переїхали до будинку в с. Вікторівка, який вони придбали разом, там вони проживали з весни до осені, а взимку мешкали в м. Білозерське. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач по справі є її матір`ю. Її мати разом з дядьком [PERSON] проживали з 2007 року, і він був їй як батько. За час проживання однією сім`єю вони купили машину, причіп, будинок, ноутбук. Вони постійно спілкувалися родинами, коли здавала сесію була на 2 місяці вагітності та проживала разом з ними. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є подругою позивача, яка разом із [PERSON] з 2006 року , спочатку проживали разом в квартирі, яку винаймали, а потім в будинку [ADDRESS] купили квартиру, після чого в 2008 році разом робили ремонт. Вони до ремонту в квартирі проживали у бабусі. В 2011 році [PERSON] та [PERSON] купили дачу, купили причіп та возили воду, будівельні матеріали, коли ремонтували дачу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знайома з позивачем з 2005 року та є її подругою, та сусідкою по дачі. Позивач почала зустрічатися з [PERSON] в 2006 році, а з 2007 року почали жити разом, і в 2008 році купили машину. Потім біля неї продавалася дача та вона запропонувала їм її купити та в 2011 році вони її купили. В літній час вони проживали на дачі, а взимку у квартирі. Позивач доглядала [PERSON] , сварок між ними не було, в них була справжня сім`я. Розписалися вони 06.08.2013 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 05.09.2022 року пояснила, що з [PERSON] вона мешкала в одному дворі. Одружився він з жінкою на ім"я [PERSON] , проживали в м. Білозерське, жили дружно. Коли він проживав з [PERSON] у них був автомобіль. Потім [PERSON] та [PERSON] розлучилися, і [PERSON] перейшов жити до своєї матері за адресою [ADDRESS] . Його мама говорила, що вона додала грошей, щоб він купив нове авто, і на той час [PERSON] з [PERSON] ще не проживали разом. Спочатку [PERSON] проживав довгий час один, потім через знайомих дізналася, що він живе з [PERSON] . Ніколи не чула від його матері про те, що він зустрічався з [PERSON] . Потім через деякий час побачила, що вони живуть вже разом в квартирі матері, де прожили до 2016 року. [PERSON] їй говорив, що він купив будинок в селі та вони живуть там з [PERSON] . Суд, заслухавши думки сторін по справі, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків: Судом встановлено, що до укладання шлюбу із [PERSON] позивач [PERSON] раніше перебувала в шлюбі із [PERSON] , і цей шлюб було розірвано рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29.11.2006 року (а.с. 11). Також з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] до шлюбу із позивачем [PERSON] також перебував в іншому шлюбі, а саме з [PERSON] , який згодом було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 16 травня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції Донецької області(а.с. 12). Згідно копії свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] 06.05.2013 року зареєстрували шлюб у виконкомі Білозерської міської ради міста Добропілля Донецької області, про що складено відповідний актовий запис № 42 (а.с. 13). З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що власником транспортного засобу DACIA LOGAN 90L є [PERSON] (а.с. 15). При цьому , в зазначеному свідоцтві окрім того, що автомобіль придбано за кредитні кошти, інших позначок немає. Як вбачається з копії кредитного договору № 5601 від 03.06.2008 року [PERSON] було надано кредит у розмірі 49352,00 грн для здійснення оплати за автомобіль Dacia Logan за договором купівлі-продажу (а.с. 24). Також 03.06.2008 року між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» було укладено договір застави майна № 5601, посвідчений приватним нотаріусом Добропільського районного нотаріального округу Донецької області Черніковою Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 2413, де предметом договору зазначено: новий легковий автомобіль DACIA моделі LOGAN 90L, реєстраційний номер [NUMBER] , синього кольору, кузов [NUMBER] , об`єм двигуна 1598 куб.см.? тип ТЗ легковий сєдан, придбаний за договором купівлі-продажу (а.с. 20-23). Позивач зазначає, що разом із [PERSON] сплачувала вищевказаний кредит за автомобіль, але жодного доказу на підтвердження таких сплат, які були зроблені нею, до суду не надано. Також свідок [PERSON] суду показав, що він давав гроші на придбання автомобіля [PERSON] , але на підтвердження цього жодного доказу до суду не надано. Судом встановлено, що будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , з надвірними побудовами і спорудами належить на праві приватної власності [PERSON] , про що свідчить копія договору купівлі-продажу житлового будинку від 11.06.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Добропільського районного нотаріального округу Донецької області Черніковою Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1518 (а.с. 16). Право власності на вказаний будинок підтверджується також копією Витягу з Державного реєстру правочинів, копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Добропільським бюро технічної інвентаризації» (а.с. 17,18). Також з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що [PERSON] є власником причіпу бортового марки ПФ моделі 01 ФЕРМЕР, право власності зареєстровано 22.06.2010 року (а.с. 19). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що виконавчим комітетом Білозерської міської ради міста Добропілля Донецької області складено відповідний актовий запис № 16 від 19.01.2021 року (а.с. 14). З долученого до матеріалів справи акту, складеного депутатом Білозерської міської ради за участі сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вбачається, що [PERSON] та його мати [PERSON] проживали спільно і вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] , з 2007 року по 2011 рік (а.с. 75). З акту від 17.01.2022 року , складеного головним інженером ПП " БРЕС" Прогресс" О.А. Гончаровою, майстром з ремонту [PERSON] за участю сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вбачається, що за адресою кв. [ADDRESS] [PERSON] , 1962 р.н., проживала разом з [PERSON] з 2007 року по 2021 рік, та його матір`ю [PERSON] з 2007 року по 2015 рік, на час складення акту [PERSON] мешкає за вищевказаною адресою (а.с. 83). З долучених до матеріалів фото знімків знятих за період з 2007 року по 2012 рік вбачається, що [PERSON] було на них сфотографовано коли в родині відбувалися свята (а.с. 28,29). Представник відповідача не заперечувала, що на фотографіях присутній [PERSON] , однак зазначила, що пристуність [PERSON] на святах не підтверджує факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] та ведення ними спільного господарства. З наданої Приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Молодняк О.В. копії спадкової справи вбачається, що 10.02.2021 року [PERSON] звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) після смерті [INFO] [PERSON] за заявою [PERSON] про прийняття спадщини була відкрита спадкова справа № 13/2021. Також з заявою про прийняття спадщини звернулася донька померлого [PERSON] . 23.07.2021 року [PERSON] звернулася з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . 23.07.2021 року Приватним нотаріусом Молодняк О.В. було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири [ADDRESS] та зареєстровано в реєстрі, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Окрім того, 27.07.2021 року [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, а саме просила виділити їй 1/2 частку житлового будинку, легкового автомобіля -марки DACIA моделі LOGAN, рік випуску 2008, реєстраційний номер [NUMBER] , придбаний та причіпу марки ПФ моделі 01 ФЕРМЕР, рік випуску 2010, реєстраційний номер [NUMBER] , що належать її померлому чоловіку у спільному сумісному майні набутому ними під час спільного проживання однією сім`єю та видати свідоцтво про право власності. Постановою приватного нотаріуса Молодняк О.В. від 27.07.2021 року [PERSON] було відмовлено у в оформленні свідоцтва про право власності на 1/2 частку спадкового житлового будинку, легкового автомобіля та причіпа, після смерті її чоловіка, оскільки видача свідоцтва про право власності на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на рухоме та нерухоме майно, набуте подружжям за час шлюбу, на підставі ст. 63 СК України неможлива, тому що це не передбачено чинним законодавством (а.с. 144-163). У п.26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Частиною 3 ст.77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Частиною 2 ст. 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з частинами першою, другою статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини першої статті 36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Згідно ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Верховний Суду складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18.05.2022 року посправі №127/1316/20 зазначає, що «Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. З наведеного положення випливають ознаки подружніх відносин: наявність факту ведення спільного господарства, тобто участь у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї, наявність усталених відносин, що притаманні подружжю, спільне проживання. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Згідно з частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі № 6-97цс11 роз`яснено, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у період, протягом якого було придбано спірне майно. Верховний Суд України у постанові від 25 грудня 2013 року у справі № 6-135цс13 висловив правову позицію, за якою майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету), 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3,74 СК України). Відповідно до постанови Третьої судової палати КЦС ВС від 15.08.2019 року по справі № 558/350/15 -ц належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. Суд не може прийняти до уваги акт від 17.01.2022 року , складений головним інженером ПП [PERSON] щодо проживання позивача разом із [PERSON] та його матір"ю за адресою кв. [ADDRESS] з 2007 року по 2021 рік(а.с.83), оскільки інформація, зазначена в ньому спростовується актом, складеним депутатом Білозерської міської ради(а.с. 75), показами свідка [PERSON] , відповідача [PERSON] . Суд також критично ставиться до показань свідків [PERSON] та [PERSON] , які є близькими родичами позивача та заінтересованими особами. Оцінюючи показання свідків [PERSON] та [PERSON] , суд зазначає, що жодних беззаперечних фактів суду не повідомили, лише підтвердили факти відносин [PERSON] та позивача та їх спільного проживання в придбаному [PERSON] будинку. Інших доказів на підтвердження своїх позовних вимог (квитанцій, договорів, сумісного придбання інших речей, вирішення побутових питань в спірний період тощо) стороною позивача до суду надано не було. Отже, ані матеріалами справи, ані показами сторін та свідків, не надано доказів ведення спільного господарства [PERSON] та [PERSON] , наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт до укладання шлюбу 06.08.2013 року. Спільне проживання позивача та [PERSON] , участь [PERSON] в сімейних святах [PERSON] не створює підстав для того, щоб визнати їх відносити такими, що притаманні подружжю. Позивачем [PERSON] також не надано до суду жодного доказу того, що спірне майно було придбано за спільні кошти, що вона приймала участь у поліпшені житла, що здійснювала оплату комунальних послуг до укладання шлюбу з [PERSON] 06.08.2013 року. Більш того, зважаючи, що предмет спору стосується автомобілю, причіпу та будинку, які на думку позивача придбані нею та [PERSON] за спільні кошти, суд враховує, що право власності на вищезазначені об`єкти були зареєстровані саме за [PERSON] , і за життя останнього, [PERSON] правочини купівлі-продажу нерухомого майна не були оскаржені, як і не ставилося питання про визнання даного майна об`єктом права спільної сумісної власності. Враховуючи викладене, судом в ході судового розгляду, не встановлено факт, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу починаючи з квітня 2007 року по 06 серпня 2013 року, і тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу починаючи з квітня 2007 року по [INFO] , визнанні легкового автомобілю, причіпу бортового, житлового будинку спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , слід відмовити. Щодо позовних вимог про визнання за [PERSON] про визнання за нею право власності на 1/2 частину у спільному майні та на 1/4 частину в порядку спадкування, а загалом на 3/4 частини майна, то вони підлягають задоволенню частково виходячи з наступного: Оскільки судом було відмовлено у задоволенні позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю позивача та [PERSON] та визнанні легкового автомобілю, причіпу бортового, житлового будинку спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , а тому слід відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання за [PERSON] право власності на 1/2 частку у спільному майні, оскільки дані позовні вимоги є похідними. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що виконавчим комітетом Білозерської міської ради міста Добропілля Донецької області складено відповідний актовий запис № 16 від 19.01.2021 року (а.с. 14). Як вбачається з матеріалів справи, постановою приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Молодняк О.В. від 27.07.2021 року [PERSON] відмовлено в оформлені свідоцтва про право власності на 1/2 частку спадкового житлового будинку, легкового автомобіля та причіпа, після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , оскільки видача свідоцтва про право власності на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на рухоме та нерухоме майно, набуте подружжям за час шлюбу, на підставі ст. 63 СК України неможлива, тому що це не передбачено чинним законодавством (а.с. 9). З копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 10.02.2021 року вбачається, що приватним нотаріусом Молодняк О.В. було відкрито спадкову справу № 13/2021 після смерті [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК Україниу першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Із аналізу вищевказаних норм вбачається, що позивач [PERSON] , як дружина померлого та відповідач [PERSON] , як донька померлого, мають першочергове право на спадкування за законом після смерті [PERSON] , а тому суд приходить до висновку, що за [PERSON] слід визнати право влачності в порядку спадкування за законом на 1/2 частки: житлового будинку, легкового автомобіля, причіпу бортового після смерті чоловіка. Відповідно до ч. 9 ст 141 ЦПК України, судові витрати по справі щодо сплаченого позивачем судового збору під час звернення до суду слід залишити за позивачем. Враховуючи викладене та

Outcome: partial