Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із заявою, заінтересовані особи: Ужгородська міська рада, Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Гончаренко Тетяна Іванівна, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, в якій просив суд: встановити факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала на день смерті разом з своїм сином [PERSON] в [ADDRESS] . Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем померлого [INFO] батька [PERSON] та померлої [INFO] матері [PERSON] . Родинні зв`язки доводяться свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 02.01.1980. Спадкове майно складається з житлової квартири, що знаходиться в [ADDRESS] . Власниками даної квартири є: [PERSON] (який помер [INFO] ); [PERSON] (яка померла [INFO] ); [PERSON] (яка померла [INFO] ); [PERSON] . Після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] , заявник [PERSON] зі своєю мамою [PERSON] прийняли спадщину та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом. Після смерті мами - [PERSON] , яка померла [INFO] , заявник звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини № 7 від 24.01.2020, спадкова справа №65402819 та довідкою №32/01-16 від 01.07.2020, виданою приватним нотаріусом Гончаренко Т.І. Звернувшись до нотаріуса у зв`язку з прийняттям спадщини після смерті батьків, дізнався, що [PERSON] належала частина квартири, яка на день смерті проживала без реєстрації у свого сина [PERSON] в [ADDRESS] . Зазначив, що у 2003 році його батько [PERSON] забрав свою маму [PERSON] жити до себе в [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що [PERSON] була похилого віку, часто хворіла та потребувала постійно сторонньої допомоги. [INFO] [PERSON] померла в [ADDRESS] , проживаючи без реєстрації в свого сина - [PERSON] . У зв`язку з чим виникла необхідність встановлення зазначеного факту. Ухвалою суду від 26.01.2022 відкрито провадження по справі. У судовому засіданні представник заявника підтримав подану заяву з мотивів, викладених у ній, просили задовольнити. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, заявник [PERSON] приводиться онуком померлою [PERSON] . [INFO] померла бабця заявника [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим Виконкомом Кам`янської сільської ради Іршавського району Закарпатської області 16.10.2008. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилась спадщина за законом до складу якої входить: на праві спільної сумісної власності частина квартири за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2871124 від 19.02.2004. Відповідно до довідки Виконавчого комітету Кам`янської сільської ради Іршавського району Закарпатської області за №442 від 04.03.2020, [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Відповідно до довідки Відділу реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 27.06.2018 за «2012/19-21, за адресою [ADDRESS] , на момент смерті [PERSON] [INFO] були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер батько [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим Як випливає з довідки, виданої приватним нотаріусом Гончаренко Т.І. за №33/01-16 від 01.07.2020, за померлим [INFO] заведено спадкову справу за №9/2018 за заявою [PERSON] на видачу свідоцтва від 30 жовтня 2018 року та одночасно видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2871124 від 19.02.2004, власниками квартири за адресою [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що заселився до будинку у 2003 році, на той час в цьому будинку надавалися квартири для працівників правоохоронних органів. В сусідній квартирі проживала сім`я [PERSON] . Через деякий час [PERSON] привіз свою матір, оскільки остання потребувала догляду. В 2008 році мати [PERSON] - [PERSON] померла. На час смерті проживала зі своїм сином [PERSON] , невісткою [PERSON] та онуком [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] з 2005 року був його керівником, тому він тісно з ним спілкувався, неодноразово був в нього дома, був знайомий з його сім`єю. Йому відомо, що [PERSON] забрав свою мати проживати в свою квартиру через її похилий вік, з метою догляду. Приблизно в 2008 році мати [PERSON] померла, на час смерті вже тривалий час проживала в квартирі [PERSON] . Відповідно до ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1221 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до положень ст.ст. 1268, 1269, 1270, 1296, 1298 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з положеннями ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Згідно з ч. 2 п. 5 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У даному випадку за відсутності інших спадкоємців, а також відсутності спору щодо даного майна, із заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, не вбачається спору про право, а тому така заява підлягає розгляду в порядку окремого провадження. У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на наведені вище докази, суд вважає доведеним факт того, що [PERSON] на момент відкриття спадщини проживав зі спадкодавцем [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявниця, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому суд прийшов до висновку, що її вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved