Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до\~ [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, посилаючись на те, що 26 грудня 2014 року приблизно о 22 годині 30 хвилин [PERSON] , керуючи легковим автомобілем марки «Део-Ланос», та рухаючись в темну пору доби по вкритій шаром снігу слизькій автодорозі Р-15 сполученням Ковель - Володимир - Волинський - Жовква із швидкістю 40-45 км/год., здійснював буксирування легкового автомобіля марки "Пежо 405", на гнучкому зчепленні, яке не було обладнане сигнальними щитками або прапорцями, залучивши до керування вказаним автомобілем [PERSON] , який не мав посвідчення водія, при здійсненні зустрічного роз`їзду, що відбувся на 32 км + 800 метрів вказаного автошляху, поблизу села Мокрець Турійського району Волинської області, буксируваний автомобіль «Пежо 405» на слизькій ділянці дороги, в результаті заносу, змістився на ліву смугу руху, де зіткнувся з легковим автомобіль «ВАЗ» - 21063 під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, а пасажири автомобіля ВАЗ: [PERSON] - отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани обличчя, ЗЧМТ, струсу головного мозку, чисельних зламів ребер з обох сторін, [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді\~\~закритого перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням, закритого кураєвого перелому правої променевої кістки зі зміщенням. Позивачі зазначали, що вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 серпня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою\~статті 286 КК України,\~та призначено йому покарання у виді штрафу. Під час розгляду вищезазначеного кримінального правопорушення цивільний позов не заявлявся. Вказуючи, що кримінальним правопорушенням їм було завдано збитків внаслідок пошкодження транспортного засобу на суму 22\~694.40 гривень та ушкодження здоров`я, оскільки через отримані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди травми вони перебували на стаціонарному лікуванні та понесли витрати на лікування [PERSON] в розмірі 4\~453.31 гривень та [PERSON] в розмірі 24\~730.14 гривень, крім того, їм завдано моральну шкоду, позивачі просили стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 22\~694.40 гривень за пошкодження автомобіля та 4\~453.31 гривень витрат на лікування та 120\~000 гривень моральної шкоди; на користь [PERSON] - 24\~730.14 гривень витрат на лікування та 200\~000 гривень моральної шкоди. Суддя своєю ухвалою прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Суд своєю ухвалою закрив провадження у справі та призначив справу до судового розгляду. Позивачі [PERSON] \~та [PERSON] у судове\~засіданняне з`явилася, однак, подали адресовані суду заяви, кожен зокрема, в яких вказали, що позовні вимоги підтримують повністю, не заперечують проти заочного розгляду справи та просили справу розглядати без їхньої участі. Відповідач [PERSON] не з`явився у судове засідання і від нього не надійшло повідомлення про причини його неявки. Про дату, час і місце судового засідання [PERSON] був повідомлений належним чином через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, відзиву на позовну заяву не подав. Враховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України не здійснювалося. Суд своєю ухвалою постановив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Як установив суд, що 26 грудня 2014 року приблизно о 22 годині 30 хвилин [PERSON] , керуючи легковим автомобілем марки «Део-Ланос», та рухаючись в темну пору доби по вкритій шаром снігу слизькій автодорозі Р-15 сполученням Ковель - Володимир - Волинський - Жовква із швидкістю 40-45 км/год., здійснював буксирування легкового автомобіля марки "Пежо 405", на гнучкому зчепленні, яке не було обладнане сигнальними щитками або прапорцями, залучивши до керування вказаним автомобілем [PERSON] , який не мав посвідчення водія, при здійсненні зустрічного роз`їзду, що відбувся на 32 км + 800 метрів вказаного автошляху, поблизу села Мокрець Турійського району Волинської області, буксируваний автомобіль «Пежо 405» на слизькій ділянці дороги, в результаті заносу, змістився на ліву смугу руху, де зіткнувся з легковим автомобіль «ВАЗ» - 21063, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, пасажири автомобіля ВАЗ: [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани обличчя, ЗЧМТ, струсу головного мозку, чисельних зламів ребер з обох сторін, [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді\~\~закритого перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням, закритого кураєвого перелому правої променевої кістки зі зміщенням, садна лівої гомілки. Вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 серпня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою\~статті 286 КК України,\~та призначено йому покарання у виді штрафу (а.с. 8 - 9). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «ВАЗ» - 21063, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , належить [PERSON] (а.с. 13). Висновком експерта № 22 від 04 березня 2015 року визначено, що середня ринкова вартість вищевказаного транспортного засобу без урахування його пошкоджень та пробігу становить 22\~694.40 гривень (а.с. 10 - 12). Відповідно до листків непрацездатності (а.с.14, 15, 16, 17, 18, 19) позивачі перебували на стаціонарному лікуванні, у зв`язку з чим понесли витрати на суму 4\~453.31 гривень на лікування [PERSON] та 24\~730.14 гривень на лікування [PERSON] , що підтверджується фіскальними чеками (а. с. 23 53, 55, 58-59). Згідно з довідками до акта огляду МСЕК від 06 травня 2016 року та від 21 квітня 2017 року [PERSON] встановлено другу групу інвалідності (а. с.21-22). Частиною першою статті\~15, частиною першою статті\~16 ЦК України передбачено, що \~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині першій\~статті 1177 ЦК України\~визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно частини першої\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Аналіз статей 11 та 1166\~ЦК України\~дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. У\~частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій\~статті 81\~ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини шостої\~статті 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Встановивши, що завдана [PERSON] шкода є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки і його вина встановлена вироком суду, який набрав законної сили, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відшкодування позивачам завданої шкоди. Так, дійсний розмір витрат, пов`язаних з лікуванням, що понесені [PERSON] , становить 4\~453.31 гривень, понесених [PERSON] 24\~730.14 гривень, та підлягає до стягнення з відповідача (а. с. 23- 53, 55, 58-59). Однак, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача 22\~694.40 гривень шкоди, понесеної у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, позивач [PERSON] жодних належних та допустимих доказів на підтвердження розміру такої шкоди до суду не надав. Наявний у матеріалах справи висновок експерта № 22 від 04 березня 2015 року підтверджує середню ринкову вартість транспортного засобу марки «ВАЗ 21063» 1986 року станом на 26 грудня 2014 року без урахування його пошкоджень та пробігу та не є доказом на підтвердження розміру шкоди, понесеної у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу. Таким чином, у позові [PERSON] на суму 22\~694.40 гривень майнової шкоди слід відмовити. Крім того, позивачі [PERSON] та [PERSON] просили стягнути з відповідача [PERSON] на їхню користь 120\~000 гривень та 200\~000 гривень моральної шкоди відповідно. Відповідно до частини першої\~статті 1167 ЦК України\~моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У частині другій\~статті 1167 ЦК України\~передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно із\~статтею 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Визначаючи розмір компенсації моральної шкоди, суд виходить з конкретних установлених обставин цієї справи, оцінки ступеня та глибини моральних страждань позивачів, яких вони зазнали внаслідок ушкодження здоров`я, порушення їх нормального укладу життя, та враховуючи вимоги розумності, справедливості і співмірності завданої моральної шкоди, визначає її в розмірі 30\~000 гривень на користь позивача [PERSON] та 50\~000 гривень на користь позивача [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеними та обґрунтованими позовні вимоги та наявність передбачених законом підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 4\~453.31 гривень на відшкодування матеріальної шкоди та 30 000 гривень моральної шкоди; на користь позивача [PERSON] - 24\~730.14 гривень на відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 гривень моральної шкоди.

Outcome: partial