Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась з позовом [PERSON] до [PERSON] про поновлення батьківських прав, третя особа: Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, за якою просить суд поновити її у батьківських правах стосовно дитини [PERSON] , [INFO] , посилаючись на такі обставини. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2015 року №521/22617/14-ц [PERSON] було позбавлено батьківських прав стосовно дитини [PERSON] , [INFO] , який на момент пред`явлення позову проживає разом з батьком, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На даний час зникли обставини, які були підставою для позбавлення позивача батьківських прав, а саме, зв`язки з дитиною не припинилися, вважає, що може прохати про побачення з дитиною та зобов`язання утримувати її. В поведінці та способі життя позивача відбулися істотні зміни. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24 березня 2021 року зобов`язано Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради у встановленому законом порядку скласти та надати суду висновок щодо розв`язання спору про доцільність/недоцільність поновлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Листом від 08.06.2021 року № 06/7163 Службою у справах дітей Одеської міської ради, направленої на адресу позивача, повідомлено, що відповідно до отриманої інформації, батько неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , [PERSON] помер [INFO] (актовий запис № 3825 від 03.04.2019 року, складений Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільною стану Головною територіального управління юстиції в Одеській області). В свідоцтві про народження [PERSON] (серія [NUMBER] ) матір`ю дитини зазначена інша особа, що свідчить про факт усиновлення дитини. Відповідно до п. 2 ст. 169 Сімейного кодексу України поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Виходячи з наведеного, Служба у справах дітей Одеської міської ради не має правових підстав для підготовки проекту висновку щодо поновлення батьківських прав. Аналогічна відповідь надана до суду Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради від 23.06.2021 року № 1630/01-20. [PERSON] подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, за якими просила суд визнати недійсним усиновлення сина [PERSON] громадянкою України [PERSON] , визнати недійсним свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] , поновити її у батьківських правах стосовно дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] надала до суд відзив на позов, за яким позов [PERSON] про поновлення батьківських прав щодо сина [PERSON] , [INFO] , відповідач визнала, однак вважає, що позивачем не додержана процедура щодо пред`явлення позову про поновлення батьківських прав. Відповідач [PERSON] просила задовольнити позов у відповідності до вимог законодавства. Згодом до суду відповідач [PERSON] надала заяву, за якою повідомила, вона як відповідач по справі № 521/19253/20, яка перебуває в провадженні Малиновського районного суду м. Одеси, вважає за необхідне повідомити суд, що вона повністю визнає позовні вимоги [PERSON] та вважає, що вони обґрунтовані та вмотивовані. Просила визнати усиновлення нею [PERSON] недійсним у зв`язку з тим, що під час проведення усиновлення дитини, [PERSON] , як особі, яка усиновлювала дитину не були роз`ясненні в повному обсязі обов`язки, які виникають після усиновлення, а відтак таке рішення суду має бути визнано недійсним саме судом. Просила суд проводити подальші засідання без її участі, так як її особа вже була встановлена судом, а також вона вже повідомляла про це суд усно, та виклала свою думку письмово, та вважає, що цього достатньо для винесення судового рішення. Частковим рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2021 року визнано недійсним усиновлення [PERSON] , [INFO] , громадянкою України [PERSON] , яке здійснене на підставі рішення суду від 30 листопада 2017 року; визнано недійсним свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 23 січня 2028 року; зобов`язано Малиновський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести відповідні зміни до актового запису № 821 від 26 вересня 2006 року про народження [PERSON] , зроблений Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, в графі «мати» виключити запис - [PERSON] , поновивши відомості про матір, записані до усиновлення дитини. Продовжено провадження у справі в частині невирішених вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про поновлення батьківських прав. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, просив задовольнити позов у зв`язку з визнанням позову відповідачем. Третя особа в судове засідання не з`явилася, надала до суду висновок про доцільність поновлення позивача в батьківських правах. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. [PERSON] від шлюбу з [PERSON] має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а/з про народження від 26.09.2006 № 821, складений другім відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси). Відносини між батьками дитини не склалися та шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а/з про розірвання шлюбу від 15.10.2009 № 290, складений другім Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції). Мати дитини [PERSON] , [INFO] , згідно з вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 06.03.2015 (справа № 521/21271/14-к) визнана винною у скоєні злочинів передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України та призначено їй покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років. В 2013 році [PERSON] була притягнута за ч. 1 ст. 184 КУпАП до адміністративної відповідальності у вигляді попередження за неналежне виконання батьківських обов`язків відносно свого сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13.08.2015 (справа 521/22617/14-ц) [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до повторного свідоцтва про народження неповнолітнього [PERSON] , [INFO] у графі мати вказана [PERSON] , яке видано Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Батько дитини [PERSON] помер [INFO] (а/з про смерть від 03.04.2019 № 3825, складений Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області). Частковим рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10.11.2021 (справа №19253/20), усиновлення [PERSON] , [INFO] , громадянкою [PERSON] визнано недійсним. Рішення суду набрало законної сили 13.12.2021 р. Відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13.08.2015 р. [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Підставою для ухвалення рішення стало посилання на висновок органу опіки та піклування, що за висновком судово-психіатричних експертів №148 від 30.10.2014 року, [PERSON] потребує лікування в примусовому порядку з приводу алкоголізму та наркоманії, а тому суд дійшов висновку, що відповідач не виконує належним чином батьківські обов`язки. Згідно висновку органу опіки та піклування про поновлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , від 23.09.2022 р. № 1811/01-20 відповідно до довідки Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 03.01.2020 № К5-875-ф/л, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання [PERSON] за вищевказаною адресою задовільні. У дитини є власна кімната з усіма зручностями, про що свідчить акт обстеження умов проживання, складений службою у справах дітей Одеської міської ради. Відповідно до свідчень сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зазначено, що [PERSON] веде здоровий спосіб життя, завжди чуйна, добропорядна людина. Відповідно до характеристики ПАТ «Чорноморська транспортна компанія» від 14.02.2022 р. з`ясовано, що [PERSON] працює на посаді адміністратора автогосподарства з 17.07.2020 р. по теперішній час, характеризується позитивно, порушень трудової дисципліни не має. Згідно з довідкою КП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної державної адміністрації, [PERSON] згідно з даними архіву, реєстратури та картотеки на наркологічному обліку не значиться. Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , звернувся до служби у справах дітей Одеської міської ради із заявою від 27.07.2022 р. з проханням розглянути питання про поновлення батьківських прав [PERSON] відносно нього та вважає, що ближчої людини в його житті немає, спорідненість обумовлена не тільки кровними зв`язками, але і взаємним бажанням бути разом. За вказаним висновком Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради вважає доцільним поновлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Таким чином, суд дійшов висновку, що поведінка позивача, яка була позбавлена батьківських прав, змінилася, обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, усунуті, а тому в найкращих інтересах дитини буде поновлення батьківських прав позивача. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У частинах першій, другій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливим. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v.UKRAINE, №10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї ; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (стаття 171СК України). Згідно із частинами першою, четвертою статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 грудня 2020 року у справі № 466/5767/18 (провадження № 61-20485св19) вказано, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 вересня 2020 року у справі № 484/920/18 (провадження № 61-6992св20) вказано, що сім`я вважається природним середовищем для розвитку дитини; виховання в сім`ї відповідає найкращим інтересам дитини і тільки коли виявиться, що сім`я є особливо непридатною або неблагонадійною, зв`язки з нею можуть бути перервані. Розлучення дітей з батьками всупереч їх волі можливо тільки за умови, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. При розгляді позовів батьків про передачу їм дитини іншими особами, від яких вони мають право вимагати її повернення, суд бере до уваги зокрема можливість батьків забезпечити належне виховання дитини, характер їхніх взаємовідносин з нею, прихильність дитини до осіб, у яких вона перебуває, й інші конкретні обставини справи. При цьому суд враховує, хто з зацікавлених осіб виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожної з осіб, особисті якості сторін, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані однієї з осіб сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. У будь-якому випадку суд повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам малолітньої дитини. Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції). Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Отже, тлумачення частини четвертої статті 169 СК України свідчить, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо зміниться поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Тому суд має суд має перевірити, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Такі обставини потрібно встановлювати через призму якнайкращих інтересів дитини та пріоритету збереження сімейних зв`язків, які можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, зокрема у разі, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною. У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 6 статті 169 СК України рішення суду про поновлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно зі ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved