Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 01.06.2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати укладений між сторонами шлюб, що був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, актовий запис № 996 від 21.09.1996 року. 24.06.2022 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. 04.07.2022 року позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, наполягає на розірванні шлюбу, на примирення не згодна. 04.07.2022 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив суд надати сторонам строк для примирення на шість місяців. При цьому не враховувати подану ним раніше заяву. Ухвалою суду від 04.07.2022 року провадження у справі було зупинено, сторонам по справі надавався строк на примирення до 04.10.2022 року. Матеріали справи містять заяву позивача [PERSON] , в якій вона позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу без її участі та наполягає на розірванні шлюбу. 04.10.2022 року від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про визнання позову, в якій відповідач просить слухати справу за його відсутністю, на розірвання шлюбу погоджується, оскільки примирення виявилось неможливим. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач посилається на те, що сторони з 21.09.1996 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалось, відсутнє взаєморозуміння, неможливе сумісне ведення господарства. Фактично шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинено, сторони проживають окремо. Відповідач [PERSON] скористався своїми процесуальними правами та 04.07.2022 року надав до суду клопотання про надання строку на примирення, в зв`язку з чим ухвалою суду від 04.07.2022 року провадження у справі було зупинено та сторонам надано строк на примирення до 04.10.2022 року. Однак примирення сторін не відбулося та 04.10.2022 року відповідач по справі надав клопотання, що підтримує вимоги позивача про розірвання шлюбу, та просить слухати справу за його відсутності. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ [PERSON] та [PERSON] 21.09.1996 року зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис №996, що вбачається з свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської Ради народних депутатів /а.с.4/. Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , про що 08.05.2012 року складено відповідний актовий запис №3693, згідно з свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції /а.с.5/. На теперішній час сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться, спорів щодо визначення місця проживання дитини та поділу спільного майна не заявлено. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. ст. 110-112 СК. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, з урахуванням визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved