Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

05.04.2021 Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулося до Подільського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі договору №602-18 про відступлення права вимоги від 11.10.2018, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 75343 грн. 22 коп. 22.05.2017 між ПАТ «Київенерго» та [PERSON] укладено договір №250098-02 на постачання теплової енергії, предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах передбачених договором. З метою досудового врегулювання спору 08.04.2019 позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу щодо сплати заборгованості за спожиту теплову енергію до 01.05.2018 у розмірі 75343 грн. 22 коп., проте відповідачем заборгованість у добровільному порядку не погашена, у зв`язку з чим, позивачем на суму боргу було нараховано: інфляційну складову боргу у розмірі 9342 грн. 56 коп.; 3 % річних у розмірі 5096 грн. 50 коп., які просив стягнути з відповідача. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.04.2021 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою суду від 14.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 17.08.2021 представником відповідача, на виконання вимог ст. 178 ЦПК України, подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено що позивач звернувся до суду з позовом в квітні 2021 року, а заборгованість за теплову енергію виникла з жовтня 2015 року по 30 квітня 2018 року. Тобто строк позовної давності до боргу, який утворився за період з жовтня 2015 року по березень 2018 року, сплив. А тому, просила застосувати строк позовної давності на вказаний період боргу. Крім того, в провадженні Старосамбірського районного суду Львівської області перебуває справа за позовом ПАТ «Київенерго» до відповідача про стягнення заборгованості за послуги з центрального опалення та теплової енергії за період з травня 2017 року по січень 2018 року у сумі 48557 грн. 83 коп., а тому даний позов пред`явлено до відповідача безпідставно. На підставі викладеного просила у задоволенні позову відмовити. 11.11.2021 представником позивача надано суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому зазначено про безпідставність застосування до позовних вимог строку позовної давності посилаючись на введені в країні карантинні обмеження, через які було продовжено строки звернення до суду. Крім того, через необізнаність наявності цивільної справи в Старосамбірському районному суді Львівської області щодо стягнення з відповідача боргу на користь ПАТ «Київенерго», просив стягнути з відповідача суму заборгованості за спожиті послуги у розмірі 26786 грн. 39 коп., інфляційну складову боргу у розмірі 9342 грн. 56 коп., 3 % річних у розмірі 5096 грн. 50 коп., а також судовий збір у розмірі 2270 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати без його участі, про що надав відповідну заяву. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання та відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання регулюються Законом України №2633-IV від 02.06.2009 «Про теплопостачання» (у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин). Також взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії визначаються Правилами користування тепловою енергією, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198 (далі - Правила). Згідно з ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» (у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Основними обов`язками споживача теплової енергії є зокрема своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Також відповідно до п. 40 Правил споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг теплової енергії за адресою [ADDRESS] , які надає ПАТ «Київенерго». 22.05.2017 між КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» та відповідачем укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №250098-02, за умовами якого КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» зобов`язалось своєчасно надавати відповідачу послуги з постачання теплової енергії у гарячій воді за адресою: Київ, вул. Верхній Вал, буд. 48/28-А, а відповідач взяв на себе обов`язок своєчасно сплачувати за надані послуги. Згідно з п. п. 2.2.1, 2.3.1, 2.3.2 договору на постачання теплової енергії у гарячій воді від 22.05.2017 постачальник зобов`язався постачати теплову енергію на потреби: опалення та вентиляції - в період опалювального сезону в кількості та обсягах згідно з додатком № 1 до договору, а відповідач зобов`язався своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в обсягах та в терміни, які передбачені у додатку № 4 до договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Усупереч наведеним законодавчим приписам відповідач у строк, визначений договором на постачання теплової енергії у гарячій воді №250098-02 від 22.05.2017, своєчасно не сплатив за надані послуги з постачання теплової енергії, допустивши заборгованість у сумі 26786 грн. 39 коп. за період з грудня 2017 року по жовтень 2018 року, що підтверджується розрахунком позивача. Як вбачається із матеріалів справи 11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» укладено договори про відступлення права вимоги (цесії) №602-18, відповідно до якого ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло права грошової вимоги до боржника з оплати спожитої до 01.05.2018 теплової енергії (основний борг, в тому числі той, що є предметом судового розгляду та/або підтверджений судовим рішенням (судовими рішеннями) як такий, що підлягає стягненню із споживача (споживачів), а також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством Додаткових грошових зобов`язань (неустойки (штраф, пеня) 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключення та обмежень), в тому числі визначені рішеннями суду. Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договорами або законом. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача заборгованість за послуги з теплової енергії в сумі 26786 грн. 39 коп. Крім того, частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на те, що між позивачем та відповідачем існують грошові зобов`язання, які відповідачем порушуються, наявна заборгованість підлягає сплаті з врахуванням трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань (правовий висновок у справі ВСУ № 6-68цс12). Проте, суд не погоджується з розміром нарахованої позивачем суми інфляційної складової боргу - 9342 грн. 56 коп. та 3 % річних - 5096 грн. 50 коп., оскільки вони були нараховані на розмір суми боргу, заявленого в первісному позову. Оскільки судом задоволено позовні вимоги у зменшеному розмірі, відтак і розмір суми інфляційної складової боргу та 3 % річних також підлягають зменшенню. Відтак інфляційне збільшення складає: грудень 2017 101 грн., січень 2018 101 грн. 50 коп., лютий 2018 100 грн. 90 коп., березень 2018 101 грн. 10 коп., квітень 2018 100 грн. 80 коп., травень 2018 100 грн., червень 2018 100 грн., липень 2018 99 грн. 30 коп., серпень 2018 100 грн., вересень 2018 101 грн. 90 коп., жовтень 2018 101 грн. 70 коп., Розрахунок здійснюється за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ), де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ...... ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. IIc (101,00 : 100) x (101,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,10 : 100) x (100,80 : 100) x (100,00 : 100) x (100,00 : 100) x (99,30 : 100) x (100,00 : 100) x (101,90 : 100) x (101,70 : 100) = 1.08476248 26 786,39 x 1.08476248 - 26 786,39 = 2270 грн. 48 коп. 3 % річних складають: розрахунок здійснюється за формулою: сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де с - сума заборгованості - 26786 грн. 39 коп.; д - кількість днів прострочення - 336; період прострочення грошового зобов`язання: з 01 грудня 2017 року до 01 листопада 2018 року; 26 786,39 x 3 % x 336 : 365 : 100 = 739 грн. 74 коп. З огляду на наведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та 3 % річних підлягають частковому задоволенню, а саме: сума інфляційної складової боргу становить 2270 грн. 48 коп. та 3 % річних - 739 грн. 74 коп. Що стосується строку позовної давності, який представник відповідача просив застосувати до позовних вимог, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Також постановою Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.03.2019 у справі №908/1053/18 встановлено, що строк, у межах якого пред`являється позов як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу) ЦК визначено як позовна давність (стаття 256 ЦК). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК), перебіг якої, відповідно до частини першої статті 261 ЦК, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже, відлік позовної давності обчислюється з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», наведених у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо (правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 у справі № 6-2469цс16). Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, має довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Так до позовної заяви позивачем додані копії витягу з Договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) укладеного між первісним кредитором та позивачем 11.10.2018. Оскільки між позивачем та ПАТ «КИІВЕНЕРГО» договір про відступлення права вимоги №602-18 було укладено 11.10.2018, то обчислення строків позовної давності щодо стягнення заборгованості з оплати спожитих до 01.05.2018 відповідачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, відповідно з ч.1 ст. 261 Цивільного кодексу України починається з моменту укладання вищезазначеного договору про відступлення права вимоги. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не пропущений строк звернення до суду з даним позовом, оскільки в даному випадку строк позовної давності щодо стягнення заборгованості з оплати спожитих послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води закінчується 11.10.2021 року, тоді як позивач звернувся до суду 05.04.2021. Крім того, судом враховується, що відповідно до Постанови КМУ №211 від 11.03.2020 на всій території України було установлено карантин з 12.03.2020 до 22.05.2020. Постановою КМУ №392 від 20.05.2020 дію карантину, встановленого постановою КМ України №211 від 11.03.2020, було продовжено до 31.07.2020. Постановою КМУ № 641 від 22.07.2020 із змінами, внесеними згідно із Постановами КМ № 760 від 26.08.2020, № 956 від 1.3.10.2020 дію карантину, встановленого постановою КМ України від 11.03.2020 № 211 та від 20.05. 2020 № 392 продовжено до 31.12.2020. Постановою КМУ № 1236 від 09.12.2020 продовжено загальнонаціональний карантин в Україні до 30.06.2021. Відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені статтею 257 ЦК України (строк позовної давності), продовжуються на строк дії такого карантину. Таким чином, починаючи з 12.03.2020 і по сьогоднішній день на території України установлено і діє карантин з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби. Строки позовної давності було подовжено згідно рішень Уряду до спливу строку позовної давності, а, отже, позовна заяв позивача у даній справі була подана у межах строку позовної давності. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем належним чином доведений факт, через який останній не знав про порушення свого права до жовтня 2018 року. А тому, зава відповідача про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням №40209 від 25.03.2021 про сплату судового збору у розмірі 2270 грн. Враховуючи те, що задоволено 1,82 % позовних вимог (29796 грн. 61 коп. від 89785 грн. 28 коп. складає 33,19 %), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 753 грн. 41 коп. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (2270 грн. х 33,19% / 100%). На підставі викладеного,

Outcome: partial