Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - Стефанишин Л.І. звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №728965066 від 15 грудня 2017 року в розмірі 91138,80 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір №728965066 від 15 грудня 2017 року. На умовах п.1.1 договору товариство надало відповідачу кредит у розмірі 5300 грн на банківську картку позичальника № [NUMBER] , а відповідач зобов?язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 11 січня 2018 року (п.1.2), процентна ставка за користування коштами кредиту становить 1,66% від суми кредиту за кожний день користування (605,90% річних) (п.п.1.4.1, 1.4.2). Представник позивача зазначає, що згідно з договором факторингу №07/0218-1 від 07 лютого 2018 року, та у відповідності до ст.512 ЦК України, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», включно і до [PERSON] (міститься під №369 в Реєстрі прав вимог №4 від 29 березня 2018 року до додаткової угоди №4 до договору факторингу №07/0218-1 від 07 лютого 2018 року). Станом на 05 травня 2020 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 91138,80 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 5300 грн; заборгованість за відсотками - 2463,44 грн; заборгованість за пенею - 11825,36 грн; заборгованість за відсотками, нарахованими компанією - 71550 грн. Заборгованість за відсотками - 2463,44 грн нарахована відповідно до графіку розрахунків (додаток №1 до договору №728965066 від 15 грудня 2017 року). Заборгованість за відсотками, нарахованими компанією - 71550 грн нарахована відповідно до розрахунку заборгованості від 02 липня 2019 року за формулою: тіло заборгованості х 3%. У відповіді ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 01 жовтня 2019 року вих. №19392 зазначено, що проценти в сумі 2463,44 грн нараховані за період з 15 грудня 2017 року по 12 січня 2018 року за формулою: 5300 х 1,66% = 87,98, 5300 х 3% = 159. Отже, з 15 грудня 2017 року по 12 січня 2018 року - 28 днів, відповідно: 28 (днів) х 87,98 (грн % в день) = 2 463,44 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 12 травня 2020 року визначено для розгляду цієї справи головуючого суддю Жовноватюк В.С. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 серпня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику. 12 жовтня 2020 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позов. У своєму відзиві відповідач зазначає, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було надано фінансову послугу [PERSON] шляхом обрання форми укладення договору №728965066 від 15 грудня 2017 року за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, проте позивачем не було підписано даний договір. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не було надано доказів укладення відповідного договору [PERSON] , а надана позивачем копія документу, що підтверджує факт отримання кредиту в електронному форматі, підготовлена робітниками ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» - не містить жодних правових підстав та не може слугувати доказом безспірності укладення договору позики, оскільки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було порушено порядок укладання між сторонами договору. У відзиві на позов позивач також вказує, що позивач просить суд стягнути з нього заборгованість в розмірі 91138,80 грн, проте позивачем не надано пояснення щодо суми заборгованості за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №728965066 від 15 грудня 2017 року у сумі 91138,80 грн, а саме не надано пояснення щодо нарахування заборгованості за відсотками. Тому заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах договору і наданому самим же позивачем розрахунку, а тому і не підлягають задоволенню. Іншого належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами договору, позивач не надав, хоча в цій частині саме на ньому лежить процесуальний обов`язок доказування, а тому позов є необґрунтованим, а позовні вимоги - недоведеними. Надані позивачем розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлені робітниками організації - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту. Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно нормам ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Проте, позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними. Також відповідач звертає увагу, що розмір нарахованих відсотків значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, до того ж не вбачає різниці між заборгованістю за відсотками від заборгованості за відсотками, нарахованими компанією. 12 жовтня 2020 року відповідачем [PERSON] було подано зустрічну позовну заяву до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про захист прав споживачів, в якому він просив визнати недійсним договір №728965066 від 15 грудня 2017 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (провадження №2/760/5554/20). 26 жовтня 2020 року представником позивача подано відповідь на відзив, у якій наведено аргументи, ідентичні обґрунтуванню позовної заяви. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30 листопада 2020 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільної справи в розгляд справи в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. 04 січня 2021 року позивачем подано заперечення щодо відповіді на відзив, у яких наведено аргументи, ідентичні обґрунтуванню його відзиву на позов. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 03 лютого 2021 року визначено для розгляду цієї справи головуючого суддю Аксьонову Н.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05 лютого 2021 року справу прийнято до провадження в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 травня 2021 року зустрічну позовну заяву було залишено без руху, надано п`ятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14 червня 2021 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про захист прав споживачів було повернуто позивачу за зустрічним позовом, оскільки у встановлений судом строк недоліки зустрічної позовної заяви усунуті не були. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14 липня 2021 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 20 липня 2021 року відповідачем [PERSON] знову було подану зустрічну позовну заяву. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02 вересня 2021 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про захист прав споживачів було повернуто позивачу за зустрічним позовом, враховуючи, що зустрічна позовна заява подана після закінчення строку, встановленого ч.1 ст.193 ЦПК України, право [PERSON] на подання зустрічної позовної заяви втрачено. Позивач та його представник в судове засідання, призначене на 19 жовтня 2022 року не з`явилися, однак 14 січня 2022 року до суду надійшла заява представника позивача, в якій він просив розгляд справи проводити без його участі, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак 16 лютого 2022 року до суду надійшла заява відповідача, в якій він просив розгляд справи проводити без його участі за наявними у справі матеріалами. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши доводи та аргументи сторін, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з огляду на таке. Судом встановлено, що 15 грудня 2017 року [PERSON] подав заявку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на отримання кредиту, в якій вказав електронну адресу [INFO] , номер телефону [NUMBER] , дату народження [INFO] , серію та номер паспорта [NUMBER] , виданого Солом`янським РУ ГУ МВС України 14 травня 2004 року, РНОКПП [NUMBER] , номер карти [NUMBER] . 15 грудня 2017 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - фінансова установа) було направлено [PERSON] (далі - позичальник) кредитний договір №728965066 в електронній формі. Згідно з умовами п.1.1 договору фінансова установа зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 5300 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, зазначені у п.1.4 цього договору. У п.1.4 договору визначено порядок нарахування процентів за користування кредитом, а саме 1,66 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п.1.2.1 договору. Позичальник сплачує фінансовій установі проценти за користування кредитом за фактичний час користування грошовими коштами в розрахунку 605,90 відсотків річних. Відповідно до п.1.5 договору у випадку повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом протягом трьох днів після закінчення строку дії договору, визначеного пунктом 1.2.2 цього договору, неустойка за порушення строку повернення кредиту не нараховується, і іншому випадку позичальнику нараховується пеня в порядку і на умовах, визначених в п.4.3 договору. Строк дії договору 28 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором (п.1.2 договору). Також, у п.4.3 договору визначено, що у разі порушення позичальником виконання зобов`язання щодо погашення суми кредиту та/або процентів за цим договором, він зобов`язується сплатити на користь фінансової установи пеню у розмірі 3% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення повернення кредиту, починаючи з першого дня порушення позичальником умов договору до моменту повного погашення заборгованості за кредитом. Відповідно до платіжного доручення (заяви) на переказ та зарахування грошових коштів та виписки по рахунку на банківську карту отримувача ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перераховано [PERSON] грошові кошти згідно з кредитним договором №728965066 від 15 грудня 2017 року у розмірі 5300 грн. 07 лютого 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» (далі - фактор) було укладено договір факторингу №07/0218-1, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Додатковою угодою №4 від 29 березня 2018 року до договору факторингу №07/0218-1 від 07 лютого 2018 року сторони визначили порядок оплати реєстру прав вимог №4 від 29 березня 2018 року. Відповідно до реєстру прав вимог №4 від 29 березня 2018 року до додаткової угоди №4 до договору факторингу №07/0218-1 від 07 лютого 2018 року кредитор відступає новому кредитору наступні права вимоги до наступних боржників, зокрема до боржника [PERSON] за кредитним договором №728965066 від 15 грудня 2017 року на загальну суму заборгованості в розмірі 7763,44 грн, з яких заборгованість по основному боргу - 5300 грн, заборгованість по відсоткам - 2463,44 грн. Реєстр прав вимог №4 скріплений підписами та печатками сторін. Листом вих. №Л203в від 25 червня 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» пред`явлено [PERSON] вимогу про погашення кредитної заборгованості. Вказаний лист отримано відповідачем 11 липня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Оскільки відповідач прийняті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів не виконує, позивач звернувся до суду з указаним позовом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За правилом частини 2 статті 1046 ЦК України, положення якої застосовується до відносин за кредитним договором, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі - Закон №675-VIII), який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону №675-VIII визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами частини 7 статті 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону №675-VIII). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України №675-VIII). Згідно із ч.6 ст.11 Закону №675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами частини 8 статті 11 Закону №675-VIII, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 12 Закону №675-VIII встановлено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону №675-VIII передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону №675-VIII). Отже, судом встановлено, що 15 грудня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір №728965066 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, на підставі якого відповідачем був отриманий кредит шляхом перерахування на його банківський рахунок № [NUMBER] , відкритий у ПАТ «КБ «Приват Банк», грошових коштів у розмірі 5300,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,66% від суми кредиту за кожний день користування, строком на 28 календарних днів. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» визначають порядок і умови надання грошових коштів у кредит. Правила розміщені на сайті товариства: moneyveo.ua у загальному доступі для ознайомлення всіх зацікавлених осіб і є публічною офертою товариства до укладання договору. Згідно з пунктом 7.1 договору Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» є невід`ємною частиною цього договору. Відповідач, уклавши договір, підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись означених Правил. Відповідно до умов Правил відповідач акцептував оферту (заповнюючи заяву на сайті товариства добровільно, з розумінням настання юридичних прав та обов`язків, зазначив інформацію щодо себе, реквізитів банківської картки, на рахунок якої бажав отримати кредит), тим самим підтвердив своє ознайомлення, погодження і зобов`язання неухильно дотримуватись Правил. Таким чином договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами даного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем не був би укладений. Отже, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи відповідача у цій частині. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, не доведено, що він не використовував одноразовий ідентифікатор для підписання електронної форми кредитного договору. Факт отримання грошових коштів на зазначений картковий рахунок у заявці на отримання грошових коштів в кредит відповідач не спростував. Отже, між сторонами було укладено договір приєднання відповідно до частини першої статті 634 ЦК України. Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків та інших витрат. Виконання ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 5300 грн відповідачеві підтверджується платіжним дорученням на переказ та зарахування грошових на банківську карту отримувача від 15 грудня 2017 року та випискою по рахунку, згідно з якою 15 грудня 2017 року о 20:32 год відповідачу на карту [NUMBER] відправлено платіж з описом «Pozyka vid Moneyveo». ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на підставі договору факторингу №07/0218-1 від 07 лютого 2018 року, укладеного з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», наділене правом грошової вимоги до відповідача за договором №728965066 від 15 грудня 2017 року. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За загальними умовами виконання зобов`язань, встановленими статтею 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч.1 ст.527 ЦК України). Частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.2 ст.1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі. Пунктом 1.4 кредитного договору визначено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 1,66 процентів за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту. Отже, виходячи з процентної ставки в день 1,66%, та строку кредиту у 28 днів за період кредитування з 15 грудня 2017 року по 12 січня 2018 року відповідачу правильно нараховано заборгованість по процентам за користування кредитом. Оскільки відповідач порушив зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплаті процентів за користування ними, що встановлені умовами кредитного договору, то за ним існує прострочена заборгованість по основному боргу у розмірі 5300 грн, заборгованість по відсоткам - 2463,44 грн за період з 15 грудня 2017 року по 12 січня 2018 року, нарахована згідно з умовами п.1.4.1 договору. Вказаний розрахунок заборгованості відповідачем у встановленому законом порядку не спростовано. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5300 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 2463,44 грн є доведеними та підлягають задоволенню. Однак заборгованість за пенею у розмірі 11825,36 грн позивачем не підтверджена належними доказами. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №728965066 від 15 грудня 2017 року боржника [PERSON] станом на 02 липня 2019 року, здійсненого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», заборгованість по пені у розмірі 11825,36 грн існувала до 30 березня 2018 року, тобто до відступлення прав вимоги ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за вказаним кредитним договором. Проте, як вбачається з реєстру прав вимог №4 до нового кредитора перейшли права вимоги до [PERSON] на загальну суму боргу у розмірі 7763,44 грн, з яких 5300 грн - заборгованість по основному боргу, 2463,44 грн заборгованість по відсотках. До того ж, позивачем не надано обґрунтованого розрахунку суми вказаної пені, яку він просить стягнути. Суд не бере до уваги наданий позивачем додаток №1 до додаткової угоди №4 до договору факторингу №07/0218-1 від 07 лютого 2018 року реєстр прав вимог №4, згідно з яким фактору відступлені права вимоги до боржника [PERSON] на загальну заборгованість у сумі 19588,80 грн, з яких 5300 грн - заборгованість по основному боргу, 2463,44 грн - заборгованість по відсоткам, 11825,36 грн - пеня, оскільки такий реєстр прав вимог скріплений лише підписом та печаткою ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», на ньому відсутні підпис та печатка ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Тому у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею у розмірі 11825,36 грн необхідно відмовити. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по відсотках, нарахованих компанією у розмірі 71550 грн, суд зазначає наступне. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №728965066 від 15 грудня 2017 року боржника [PERSON] станом на 02 липня 2019 року, здійсненого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», заборгованість по відсотках, нарахованих компанією, становить 71550 грн, яка розрахована за формулою: тіло заборгованості х 3%, нарахування здійснювалось щоденно з 03 квітня 2018 року по 26 червня 2019 року. Тобто, заборгованість по відсотках, нарахованих компанією, розрахована на підставі п.4.3 договору, в якому визначено, що у разі порушення позичальником виконання зобов`язання щодо погашення суми кредиту та/або процентів за цим договором, він зобов`язується сплатити на користь фінансової установи пеню у розмірі 3% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення повернення кредиту, починаючи з першого дня порушення позичальником умов договору до моменту повного погашення заборгованості за кредитом. Разом з тим відповідно до п.1.5 договору у випадку повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом протягом трьох днів після закінчення строку дії договору, визначеного пунктом 1.2.2 цього договору, неустойка за порушення строку повернення кредиту не нараховується, і іншому випадку позичальнику нараховується пеня в порядку і на умовах, визначених в п.4.3 договору. Отже з аналізу п.1.5 та п.4.3 договору вбачається, що п.4.3 передбачено умови відповідальності за неналежне виконання умов договору, а саме порядок нарахування пені. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За правилом ст.ст.550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих неналежним виконання зобов`язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Жодних відомостей щодо розміру завданих відповідачем збитків позивачеві та їхнього співвідношення із нарахованою позивачем сумою неустойки суду не надано і матеріали справи не містять, як і не зазначено відповідачем інших обставин, що мають істотне значення для справи і можуть бути підставою для зменшення розміру неустойки. Проте, вирішуючи питання про можливість зменшення розміру неустойки, суд вважає, що необхідно, перш за все, враховувати, що неустойка не повинна перетворюватися в джерело збагачення, оскільки в цьому випадку вона втрачає свою стимулюючу функцію. Так, законодавець не наводить переліку «інших обставин», які мають істотне значення. Це питання вирішується із врахуванням конкретної ситуації. Такими обставинами можуть бути: відповідність порушення розміру неустойки; традиційний розмір неустойки, який зустрічається в практиці ділового обігу; співвідношення розміру неустойки із сумою основного зобов`язання; наявність збитків і їх розмір; негативні наслідки, які настали або можуть настати для кредитора у зв`язку з неналежним виконанням боржником зобов`язання; форма і ступінь вини боржника; ступінь виконання зобов`язання боржником перед кредитором і контрагентами перед боржником; ділова репутація боржника, ступінь поширеності такого порушення в діловому обігу; рівень інфляції протягом часу, коли зобов`язання повинно було бути виконано, і до його фактичного виконання чи до моменту прийняття судового рішення; середня банківська ставка за користування кредитом тощо. Застосоване у нормі ч.3 ст.551 ЦК України поняття «значно» є оціночними і має конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. При цьому слід враховувати, що правила норми ч.3 ст.551 ЦК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні боржником своїх зобов`язань. Суд враховує ступінь невиконання боржником своїх зобов`язань, однак вважає суму неустойки завищеною і такою, що з урахуванням принципів розумності та справедливості, повинна бути зменшена судом. Враховуючи неспівмірність неустойки розміру основного боргу, суд приходить до висновку про необхідність зменшення належної до стягнення пені до розміру 5300 грн. Відтак, необхідно стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №728965066 від 15 грудня 2017 року в розмірі 13063,44 грн (5300 грн + 2463,44 грн + 5300 грн). Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 294,28 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial