Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 71100 грн, на підставі ст. 15, 16, 530, 625, 629, 1046, 1047 ЦК України. Свої вимоги мотивує тим, що 10 вересня 2021 року між позивачем, як позикодавцем, та відповідачем, як позичальником, був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу кошти в сумі 2\~000,00 доларів США. Повернення коштів мало відбутися до 02 березня 2022 року. Однак, відповідач свої зобов`язання за вказаними договорами не виконав. Позивач зазначає, що станом на 10 червня 2022 року курс продажу долара США згідно з даними, які містяться на сайті ПАТ «Приватбанк», складає 35,55 грн, а тому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 71 100, 00 грн, а також понесені судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 червня 2022 року відкрите спрощене позовне провадження у справі із викликом сторін. Правом подання відзиву відповідач не скористався. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Дудчик О.М. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання вкотре не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов відповідач не надав, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом установлено, що 10 вересня 2021 року між [PERSON] , як позикодавцем, та [PERSON] , як позичальником, укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В. Б., зареєстрований в реєстрі за №6757. Відповідно до умов договору позивач передав у власність відповідачеві на власні особисті потреби суму в гривнях, що еквівалентна 2000,00 доларів США строком до 10 лютого 2022 року без нарахування за користування позикою. Відповідно до пункту 2 цього договору, зазначена вище сума грошей отримана позичальником від позикодавця повністю до оформлення цього договору. Згідно пункту 3 договору, повернення грошей має відбуватися в [ADDRESS] в день фактичного повернення грошових коштів в повному обсязі, тобто 02 березня 2022 року рівними частками, тобто кожного десятого числа місяця сумами еквівалентними 500,00 доларів США. Дострокове повернення коштів припустиме. Згідно пункту 4 вказаного договору, у випадку коли позичальник не повернув суму позику в строк він зобов`язаний сплатити суму боргу відповідно до ст. 625 ЦК України з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення. Відповідно до пункту 5 договору, позикодавець зобов`язаний підтвердити прийняття виконання вищевказаного зобов`язання позичальником шляхом видачі позичальнику розписки в отриманні виконання. У разі відмови позикодавця повернути борговий документ або видати розписку позичальник має право затримати виконання зобов`язання. Отже сторони, уклавши договір, погодили умови, порядок виконання зобов`язань, строк позики та досягли згоди з усіх істотних умов договору. Доказів про те, що вказаний договір визнаний недійсним або ж є неукладеним матеріали справи не містять. Кошти надані позикодавцем, про що свідчать умови договору. Позичальник свої зобов`язання належними чином за вказаним договором не виконав, сума позики до цього часу повернута, доказів протилежного матеріали справи не містять та відповідач їх не надав, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути борг за договором позики від 10 вересня 2021 року. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Згідно пункту 1 договору позики, позикодавець [PERSON] передав у власність позичальнику [PERSON] на безпроцентній основі грошові кошти в гривнях, що еквівалентно 2000,00 доларів США. Отже згідно з умовами цього договору, грошові зобов`язання позичальника виражені в національній валюті України - гривні з визначенням грошового еквівалента - долара США. З тексту договору слідує, що гроші були отримані у гривні. В позовній заяві позивач при визначенні розміру заборгованості здійснює посилання на курс продажу долара, визначений ПАТ «Приватбанк», який станом на 10 червня 2022 року становить 35,55 гривень за 1 долар США. Однак, суд не може взяти на таке посилання до уваги. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною другою статті 533 ЦК України встановлено, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Ця норма кореспондується із приписами статті 524 ЦК України, згідно з якими сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Тобто виконання зобов`язання у гривнях з урахуванням еквівалента іноземної валюти можливе лише у разі якщо сторони узгодили це в договорі. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Вказана правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 14 січня 2019 року у справі № 537/6309/16-ц (провадження № 61-43424св18) та від 26 лютого 2020 року у справі № 357/5634/18-ц (провадження № 61-11515св19). Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач, звертаючись до суду, визначив вимоги станом на 10 червня 2022 року. Разом з тим, офіційний курс Національного банку України за 1 долар США станом 10 червня 2022 року становить 29,2549 гривень, а тому сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 58 509,80 грн (2000,00 доларів США х 29,2549), Отже зважаючи, що відповідачем не виконане зобов`язання щодо сплати заборгованості за позикою від 10 вересня 2021 року, чим порушені права позивача, тому таке порушення підлягає захисту в судовому порядку шляхом стягнення з відповідача на користь позивача основної суми боргу в сумі 58 509,80 грн, а тому позов [PERSON] \~підлягає частковому задоволенню. Крім того відповідно до ст.\~141\~ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 816,67 грн. При виконанні цього рішення слід звернути увагу, що відповідно до п.10-2 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово,\~на період\~до припинення\~або скасування\~воєнного стану\~на території\~України: фізичні\~особи можуть\~здійснювати видаткові\~операції з\~рахунків,\~на кошти\~яких накладено\~арешт органами\~державної виконавчої\~служби,\~приватними виконавцями,\~без урахування\~такого арешту\~за умови,\~якщо сума\~стягнення за\~виконавчим документом\~не перевищує\~100\~тисяч гривень; припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації). На підставі викладеного,

Outcome: partial