Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , в якому просив розірвати укладений між ними шлюб, що зареєстрований 05 січня 1999 року Долинським відділом реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківської області, актовий запис № 1, неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , залишити на проживанні з відповідачкою. Свої вимоги мотивував тим, що одруження з відповідачкою виявилося невдалим, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Спочатку їх сімейне життя складалося добре, однак в останні роки відносини між ними погіршилися, почалися непорозуміння та сварки, що призвело до припинення подружніх відносин. Вже більше 3 років вони з відповідачкою разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Вважає, що їхня сім`я остаточно розпалася і подальше спільне проживання з відповідачкою є неможливим, в зв`язку з чим звернувся в суд з даним позовом. В судове засідання позивач не з`явився, подав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 19), в якому вказав, що позовні вимоги підтримує та просить шлюб з відповідачкою розірвати. Відповідачка відзиву на позов не подавала, в судове засідання також не з`явилася, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд даної справи за її відсутності (а.с. 18), в якій вказала, що позов визнає та на розірвання шлюбу з позивачем згідна, оскільки шлюбні відносини між ними припинені кілька років тому, вони розійшлися цивілізовано, неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , проживає з нею. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.ст. 110, 112 вищевказаного Кодексу, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 05.01.1999 року (а.с. 2), сторони по справі 05 січня 1999 року зареєстрували шлюб у Долинському відділі реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 1. Про те, що від цього шлюбу в них [INFO] народилася дочка [PERSON] , свідчить свідоцтво про її народження, видане Міською частиною м.Прага-2. -29- від 24.10.2007 року, перекладене з чеської мови на українську (а.с. 6-7). В судовому засіданні встановлено, що в сторін по справі виявилися різні погляди на сімейне життя та сімейні відносини, що стало причиною розпаду їх сім`ї. Сторони сімейних відносин не підтримують, вже більше 3 років проживають окремо, спільного господарства не ведуть, зберегти сім`ю не бажають та категорично наполягають на розлученні. За таких обставин суд вважає, що укладений між сторонами по справі шлюб існує формально, фактично їхня сім`я розпалася і подальше збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам сторін, а тому заявлений позов в цій частині слід задоволити та укладений між [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвати. Що стосується вимоги позивача про залишення на проживанні з відповідачкою після розірвання шлюбу їх неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , то вона до задоволення не підлягає, оскільки згідно з вимогами ст. 160 ч. 3 Сімейного кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою, а дочка [PERSON] вже досягла вказаного віку. На підставі викладеного, ст.ст. 24,105,110,112-114,160 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed