Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування в особі відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання дітей. Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. Від фактичних шлюбних відносин з [PERSON] у сторін народилися двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що в грудні 2018 році відповідач зібрав свої речі та пішов з квартири, в якій проживав з позивачкою та дітьми, та з того часу ні з позивачем, ні з дітьми відповідач не спілкується, не зустрічається, оскільки цього сам не бажає. Як вказала позивач, всі питання, що стосується дітей вона не може вирішувати самостійно, та постійно вимушена звертатися або до суду, або до відповідних органів. Так, в судовому порядку було вирішено питання, щодо стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей, що підтверджується судовим наказом виданим Приморським районним судом м. Одеси від 19 березня 2019 року по справі № 522/3801/19. Також, як вказала позивач, в судовому порядку було вирішено питання по стягненню з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дітей (рішення Малиновського районного суду м. Одеси, від 14.04.2022 року у цивільній справі № 521/14651/21). Позивач стверджує, що їх діти проживають разом з нею в квартирі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується розпорядженням Приморської районної адміністрації № 276 від 23.06.2021 року про затвердження висновку служби у справах дітей про затвердження місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка належить їй на праві приватної власності. Також, позивач вказує, що діти не мають зареєстрованого місця проживання, оскільки відповідач ухиляється від надання згоди на їх реєстрацію. Крім того, позивач вказала, що вона як мати намагається надати належний рівень життя своїм дітям, прикладає багато зусиль для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку: діти відвідують програми дитячої студії розвитку та творчості «Карандашик». Як вказала позивач, органом опіки та піклування було надано висновок, згідно якого є доцільним визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Окрім того, позивач стверджує, що відсутність місця реєстрації дітей позбавляє права на отримання освіти, порушується право на охорону здоров`я та безкоштовне лікування, оздоровлення, забезпечення дітям спеціального захисту, надання умов для розвитку та створення умов для найкращої реалізації їх інтересів. Враховуючи викладене, позивач просила суд визначити місце проживання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю - [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилась, до канцелярії суду подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а. с. 51). Відзиву на позов до суду не надав, інших клопотань чи заяв по суті справи від нього не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223\~ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що у сторін є двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а. с. 13 14). Судовим наказом Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/3801/19, від 19.03.2019 року, з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а. с. 23). Згідно відомостей з ЄДРСР та офіційного сайту «Судова влада», рішенням Малиновського районного суду м. Одеси по справі № 521/14651/21, від 14.04.2022 року, було задоволено частково позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та стягнення додаткових витратна утримання дітей. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи наведене, судом не досліджуються обставини встановлені зазначеним судовим рішенням. Діти сторін фактично проживають з [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується розпорядженням Приморської районної адміністрації № 276 від 23.06.2021 року про затвердження висновку служби у справах дітей про затвердження місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а. с. 22). Згідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 284775353 від 15.11.2021 року, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] (а. с. 20) У відповідності до довідок № 05-116332-ф/л від 19.05.2021р. та № 05-116294-ф/л від 19.05.2021 р., видані Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , не мають зареєстрованого місця проживання (а. с. 15 16). 09.07.2021 року позивач звернулася до [PERSON] про реєстрацію місця проживання дітей рекомендованим листом з описом, що підтверджується накладною «Укрпошта» (а. с. 11 12). Згідно до Характеристики Генерального директора КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної Ради Онищенко Є.Б. працює на посаді завідуючої чоловічим психіатричним відділенням № 21, за місцем роботи характеризується позитивно (а. с. 32). Відповідно до висновку органу опіки та піклування № 01-11/212/1 вих. від 22.02.2022 р. встановлено, що з`ясувати думку батька стосовно заяви гр. [PERSON] щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, не уявляється можливим, про що складено акт бесіди від 07.12.2021 р. Також, 07.12.2021 року батькові було направлено лист з рекомендованим повідомленням про вручення поштового, відправлення, який був повернутий у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Спеціалістами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Малиновському районі проведено бесіду з сусідкою з кв. [ADDRESS] , про що складено акт бесіди, від 23.12.2021 р. Відповідно до якого, гр. [PERSON] не проживав і не проживає за адресою: [ADDRESS] . Після смерті своєї матері взагалі не з`являється, місце проживання не відомо. Відповідно до інформації Центру соціальних служб Одеської міської ради, від 22.12.2021 р. № 04/01-4624, фахівцями із соціальної роботи відділу соціальної роботи ЦСС ОМР у Приморському районі 20.12.2021 року здійснено відвідування за адресою проживання гр. [PERSON] та малолітніх [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] : [ADDRESS] , про що складений акт оцінки потреб сім`ї/особи. На момент відвідування вдома були: мати - [PERSON] та діти. Родина прожииває в трьох кімнатній квартирі. В наявності водо-, тепло-, електропостачання, продукти харчування, одяг відповідного віку та сезону, окремі ліжка, чиста постільна білизна, облаштоване місце для гри. [PERSON] та [PERSON] навчаються у Центрі раннього розвитку дітей «Карандашики», відвідують спортивну секцію з дзюдо « [PERSON] » та басейн. Є декларантами КНП «ДПМ № 3. Мати працює в КУ «Одеський центр психічного здоров`я ». З батьком малолітніх, [PERSON] , одружена не була, існує борг по аліментам. Згідно з актом потреб сім`ї/особи, мати фактично доглядає за дітьми, щоденно з ними спілкується, хвалить їх та заохочує до розвитку. За останньою відомою адресою місця реєстрації батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] здійснено вихід, двері ніхто не відкрив. Зі слів сусідів, гр. [PERSON] не проживає за цією адресою вже більше року. На даний час в квартирі ніхто не проживає. Враховуючи пояснення матері малолітніх дітей, а також рекомендації комісії з питань захисту прав дітей Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, від 10.02.2022 року протокол № 2, які прийняті на підставі наданих документів, вирішено вважати доцільним визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] (а. с. 24 26). Статтею 153 СК України\~передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 161 СК України\~якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», \~сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до\~ст. 157 Сімейного Кодексу України,\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Так, 11 липня 2017 Європейський суд з прав людини виніс рішення у справі «М.С. проти України», в якому йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Крім того, Конвенція про права дитини у пункті 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків коли є виключні обставини, бути розлучена\~з матір`ю. Суд, дослідивши докази в їх сукупності,

Outcome: approved