Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

У вересні 2021 року позивачка звернулася до суду з указаним позовом про встановлення порядку користування спільною квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 43,8 кв. м, житловою площа 27,3 кв. м, виділивши у користування позивачці ізольовану кімнату площею 10,3 кв. м, а відповідачці та її сину [PERSON] - ізольовану кімнату площею 17 кв. м з балконом площею 0,7 кв. м, залишивши у спільному користуванні коридор, кухню, ванну кімнату, вбиральню, вбудовану шафу, інші підсобні приміщення, з розподілом особового рахунку за опалення. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що у 2019 році вона подарувала сину [PERSON] двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 43,8 кв. м, житловою площа 27,3 кв. м. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 листопада 2020 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, витрати на поховання здійснила позивачка. Оскільки на момент смерті [PERSON] рішення суду не набрало законної сили, то приватним нотаріусом видано свідоцтва про право на спадщину за законом у розмірі 1/3 частки кожному - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У зв`язку з тим, що у позивачки з відповідачкою склалися неприязні відносини, встановити порядок користування спільним частковим майном на договірних засадах не вдається за можливе. На пропозицію укласти нотаріально посвідчений договір про порядок користування спільним майном відповідно до часток у праві спільної часткової власності, відповідачка категорично не погодилась. Позивачка проживає в кімнаті площею 10,3 кв. м, а відповідачка - в кімнаті площею17,0 кв. м. Усі особові рахунки з оплати за житлово-комунальні послуги оформлені на позивачку, відповідачка не бере жодної участі в оплаті за надані послуги в зв`язку з чим, намагаючись не допустити заборгованості, вона вимушена здійснювати оплату і за відповідачку. Відповідачка не сплачує свою обов`язкову частку в оплаті житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим виникла заборгованість зі сплати за послуги ТОВ «НТМ». Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі; ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 14-00 год. 15 листопада 2021 року, яке в подальшому відкладено на 09 грудня 2021 року, 08-00 год. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 грудня 2021 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду на 18 січня 2022 року 15-30 год., яке в подальшому неодноразово відкладалося з різних причин. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 днів введено воєнний стан. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжувався. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 08 березня 2022 року № 2/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема, Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 04 травня 2022 року № 27/0/9-22 відновлено територіальну підсудність судових справ, зокрема, Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області з 05 травня 2022 року. У судове засідання сторони не з`явилися. У матеріалах справи міститься заява представника позивачки - адвоката Мохира Д. В. про розгляд справи без його та позивачки участі, підтримання позовних вимог та задоволення позову. Крім цього, міститься заява відповідачки про розгляд справи за її відсутності, ухвалення рішення згідно з вимогами чинного законодавства, визнання позову в частині розділення особового рахунку за комунальні послуги. Представник третьої особи подав заяву про розгляд справи без його участі, ухвалення рішення згідно з вимогами чинного законодавства. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 липня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Зеленським В. В., [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] набули у власність спадщину після смерті [PERSON] у вигляді квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , у рівних частках - по 1/3 кожен. Відповідачка [PERSON] є колишньою невісткою позивачки [PERSON] , а малолітній [PERSON] - її онук. Згідно з технічним паспортом, виданим КП «Ніжинське МБТІ», вищевказана квартира загальною площею 43,8 кв. м розташована на першому поверсі п`ятиповерхового будинку та складається з 2-х кімнат жилою площею 27,3 кв. м, у тому числі 1-а кімната - 17,0 кв. м, 2-а кімната - 10,3 кв. м, коридор - 6,0 кв. м, кухня - 5,6 кв. м, ванна кімната - 2,1 кв. м, вбиральня - 1,1 кв. м, вбудована шафа - 1,0 кв. м, балкон - 0,7 кв. м. У серпні 2021 року позивачка звернулася до ТОВ «НіжинТеплоМережі» із заявою про розподіл особового рахунку на два окремі рахунки, однак у листі від 02.09.2021 року їй відмовлено, оскільки належні частки співвласниками в натурі не виділені, порядок користування спільним майном не встановлений, тому відсутні підстави для поділу нарахувань за комунальні послуги відповідно до фактичної займаної співвласниками площі квартири, або фактично спожиті комунальні послуги. За твердженням позивачки, що не спростовано відповідачкою, позивачка проживає в кімнаті площею 10,3 кв. м, а відповідачка - площею 17,0 кв. м; у них склалися неприязні відносини; відповідачка відмовляється добровільно встановлювати порядок користування квартирою. Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником майна. Право користування є складовою частиною права власності на майно та припиняється автоматично з припиненням права власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За приписами ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. За правилами ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз`яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За положеннями ст. 12 ЦПК України ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За приписами ст. 76 ЦПК України д оказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Як зазначено у ч. 1 ст. 81 ЦПК України, к ожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд виходить із того, що кімнати, які просить виділити позивачка їй та відповідачці в користування, не відповідають їхнім ідеальним часткам у спільній власності. Однак враховуючи площу кімнат та можливість їх використання співвласниками без порушення прав та інтересів один одного, оскільки протилежне судом не встановлено, суд вважає за доцільне встановити порядок користування вказаною квартирою за варіантом, запропонованим позивачкою. Суд вважає, що такий порядок користування квартирою є найбільш зручним, найменш обтяжливим для сторін та максимально відповідатиме їхнім правам та законним інтересам. При цьому суд зазначає, що встановлення порядку користування квартирою не змінює частки співвласників у праві власності на квартиру. З урахуванням наведеного, суд задовольняє позовні вимоги в частині встановлення порядку користування. Щодо позовних вимог про розподіл особових рахунків, то суд не вбачає підстав для їх задоволення з огляду на таке. Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Пунктами 10, 13 Правил користування приміщеннями жилих будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, передбачений порядок розподілу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартир в разі, якщо між ними відсутня згода щодо сплати, у судовому порядку. Питання поділу особового рахунку вирішується шляхом звернення особи із письмовою заявою про вказане до відповідного житлового органу з додатком про підтвердження права власності особи на частину квартири. Статтею 360 ЦК України встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно зі ст. 66 ЖК України плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється, виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізованого опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Статті 19, ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачають, що відносини між споживачами у сфері житлово-комунальних послуг, здійснюються виключно на договірних засадах. Укладення договору про надання житлово-комунальних послуг є основним обов`язком споживача. Також нормою п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язок виконавця підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, розподіл особового рахунку є можливим лише за умови укладення з кожним із споживачів окремих договорів про надання послуг. Установлено, що позивачка зверталася у встановленому законом порядку із такою заявою до ТОВ «НіжинТеплоМережі», до звернення до суду з цим позовом. Тобто, такі звернення мали місце до вирішення судом питання про визначення порядку користування житловим приміщенням. А тому позивачка має право після набрання законної сили цим рішенням вирішити вказане питання в позасудовому порядку шляхом відповідного звернення та укладення окремих договорів про надання відповідних послуг. Відтак, звернення до суду з вимогами про розподіл особових рахунків є передчасним і позивачка не позбавлена можливості звернення до суду з позовом у разі відмови ТОВ «НіжинТеплоМережі» за її відповідним зверненням після набрання законної сили цим рішенням суду. З урахуванням наведеного, суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині. Таким чином, аналізуючи зібрані в справі докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. На підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачки на користь позивачки понесені судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: partial