Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

позивач перший заступник керівника Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області Т. Петров, який діє в інтересах держави в особі Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області, звернувся до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , в якому (позові) просив: - стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь держави шкоду, заподіяну незаконною порубкою лісу у розмірі 28994,89 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що [PERSON] та [PERSON] вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 246 КК України, що підтверджується вироком суду, який набрав законної сили. Однак шкода, заподіяна навколишньому природному середовищу внаслідок вчинення зазначеного кримінального правопорушення, яка становить згідно з висновком експерта 28994,89 грн., - [PERSON] та [PERSON] невідшкодована. Ухвалою від 19.08.2022 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за цим позовом з постановленням здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження і розпочато підготовче провадження у справі із призначенням підготовчого судового засідання з повідомленням (викликом) учасників справи. Відзив на позовну заяву від відповідачів до суду не надходив. Інші заяви по суті справи чи заяви з процесуальних питань від учасників справи до суду не надходили. Ухвалою від 21.09.2022 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні. Устинівська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області звернулась до суду із заявою про проведення судового засідання за відсутності її представника. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника селищної ради на підставі наявних у суду матеріалів справи. Прокурор у судовому засіданні підтримала позовну заяву, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні до початку розгляду справи по суті, кожен окремо, визнали пред`явлений до них позов у повному обсязі. Заслухавши сторони, дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, враховуючи позиції учасників справи, висловлені ними у заявах по суті справи та заявах з процесуальних питань, які було подано до суду, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, - суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Поряд з цим, відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Положеннями ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, враховуючи безумовне визнання відповідачами позову, судом, з метою з`ясування чи не суперечить таке визнання закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, на підставі доказів, наданих учасниками справи, встановлено такі обставини. Долинським районним судом Кіровоградської області у межах розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесені\~до Єдиного\~реєстру досудових\~розслідувань 11.01.2021 за\~№ 12021120290000002 за\~обвинуваченням [PERSON] та [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України, встановлено такі обставини з послідуючим їх викладенням у вироку суду від 18.05.2022 (справа № 403/117/21). Відповідно до ст. 60 Закону України «Про охорону природного навколишнього середовища» визначено, що полезахисні лісові смуги підлягають особливій охороні як природні комплекси, що мають велику екологічну цінність для збереження сприятливої екологічної обстановки, попередження та стабілізації негативних природних явищ. Стаття 4 Лісового кодексу України встановлює, що до лісового фонду відносяться лісові ділянки, а також захисні насадження лінійного типу у випадку, коли площа цих насаджень становить не менше 0,1 га (10 соток). Якщо площа лісової смуги менше 0,1 га, вона може трактуватися як група дерев, чагарників на сільськогосподарських угіддях і розглядатися як окремий специфічний об`єкт на землях сільськогосподарського призначення. Стаття 39 Лісового кодексу України розподіляє ліси за екологічним і соціально-економічним значенням, встановлює категорії лісів. Зокрема, полезахисні лісові смуги відносяться до категорії захисних лісів, які виконують водоохоронні, ґрунтозахисні та інші захисні функції. Згідно зі ст. 95 Лісового кодексу України громадський контроль за охороною, захистом, використанням та відтворенням лісів здійснюється громадськими інспекторами охорони навколишнього природного середовища, повноваження яких визначаються положенням, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища. Нормативи, за якими виділяються особливо захисні лісові ділянки, встановлюються у відповідності до Порядку поділу лісів на категорії та виділення особливо захисних лісових ділянок, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 733 від 16.05.2007. Згідно з пунктом 7 цієї Постанови до категорії захисних лісів відносяться лісові ділянки, що виконують функцію захисту навколишнього природного середовища та інженерних об`єктів від негативного впливу природних та антропогенних факторів, зокрема: 1) лісові насадження лінійного типу (полезахисні лісові смуги, державні захисні лісові смуги, лісові смуги уздовж забудованих територій населених пунктів). Згідно зі ст. 22 Земельного кодексу України, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, належать до земель сільськогосподарського призначення у категорії несільськогосподарських угідь. Згідно зі\~ст. 105\~Лісового кодексу\~України порушення\~ лісового\~законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у: 1) незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Всупереч вищевказаним вимогам, 10.01.2021 близько 10.00 години [PERSON] , [INFO] за попередньою змовою із [PERSON] , [INFO] , діючи всупереч п. п. 2, 3 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 761 від 23 травня 2007 року «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів», згідно з якими використання лісових ресурсів проводиться за спеціальним дозволом лісорубним квитком, ордером, не маючи лісорубного квитка, ордера на здійснення лісорубних робіт, заздалегідь домовившись про здійснення порубки дерев у полезахисній лісосмузі біля с. Новоустинівка Кропивницького району Кіровоградської області, маючи прямий умисел, приїхали до вказаної лісосмуги де за попередньою домовленістю зустрілись зі своїми знайомими громадянами [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яких заздалегідь переконали про законність своїх намірів та наявність необхідних підтверджуючих документів, домовившись з останніми про допомогу у завантаженні деревини, отриманої в ході вирубки дерев в полезахисній лісосмузі поблизу с. Новоустинівка Кропивницького району Кіровоградської області, для подальшого їх використання у приватних цілях. Далі [PERSON] та [PERSON] , продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, направлений на незаконну порубку дерев з корисливою метою, взявши із собою заздалегідь заготовлені та прилаштовані інструменти, що були необхідні для здійснення зрубу стовбурів дерев та їх розпилу, з метою подальшого транспортування, а саме на тракторі моделі Т-40А, номер двигуна [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , котрий належить [PERSON] , завантажили бензопилу марки «GOODLUCK» моделі GL4500M серійний номер 100819598 із шиною марки «GOODLUCK» червоного кольору та бензопилу марки «FORESTA» моделі FA-38LX серійний номер ZTM052016-15007, із шиною марки «DNEPRO» чорно-зеленого кольору, бензин до пилки та приїхали на місце де потрібно здійснювати випилювання дерев. [PERSON] та [PERSON] , не здогадуючись та не знаючи про злочинний намір [PERSON] та [PERSON] , прибули 10 січня 2021 року близько 10.00 години (точної години досудовим розслідуванням не встановлено) до полезахисної лісової смуги де висаджені дерева породи дуб, розташованої за межами с. Новоустинівка Кропивницького району Кіровоградської області на території Криничненської сільської ради. 10 січня 2021 року за допомогою бензопили марки «GOODLUCK» та бензопили марки «FORESTA» [PERSON] та [PERSON] здійснили незаконну порубку дерева породи дуб до ступеня припинення росту, відділивши стовбур дерева від кореня діаметром дерева 84,25 см, після чого розпиляли їх на відрізки, чим спричинили шкоду навколишньому природному середовищу в особі ДП «Долинське лісове господарство» у розмірі 28994 грн. Вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 18.05.2022 у справі № 403/117/21, який набрав законної сили 17.06.2022, [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки кожному із звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік кожного із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Зі змісту вироку вбачається, що цивільний позов у межах зазначеного кримінального провадження не заявлявся. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд констатує доведеність факту здійснення [PERSON] та [PERSON] незаконної порубки дерева породи дуб до ступеня припинення росту, шляхом відділення стовбуру дерева від кореня діаметром дерева 84,25 см, чим спричинено шкоду навколишньому природному середовищу в особі ДП «Долинське лісове господарство». За даними висновку експерта № 171/188/21-27 від 21.01.2021 розмір шкоди внаслідок незаконної вирубки дерева до ступеня припинення росту середнім діаметром у корі біля шийки кореню 84,25 см, що мало місце в полезахисній лісосмузі шириною 40 м, розташованій на відстані близько двох кілометрів в східній стороні від с. Новоустинівка Кропивницького району Кіровоградської області на території Криничненської сільської ради Устинівської ОТГ, становить 28994,89 грн. Розмір спричиненої шкоди відповідачами у справі не заперечувався та докази на його спростування суду не надавались. З огляду на наведені вище правовідносини між сторонами, з приводу яких виник спір, судом відзначається таке. Відповідно до положень п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно з умовами ч. 1 - ч. 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Положеннями ч. 1 - ч. 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з умовами ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Враховуючи встановлені обставини справи та наведені вище положення процесуальних норм та норм матеріального права, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог з урахуванням предмету та підстав пред`явленого позову, беручи до уваги те, що винними протиправними діями [PERSON] та [PERSON] , було завдано шкоду навколишньому природному середовищу у розмірі 28994,89 грн., суд дійшов висновку, що вимога позивача про відшкодування такої шкоди є обґрунтованою та доведеною, а тому така вимога підлягає задоволенню, що не суперечить чинному законодавству і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту інтересів держави. Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та з урахуванням положень ст. 142 ЦПК України, якими, зокрема передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, на підставі чого, враховуючи, що відповідачі визнали позов у повному обсязі і такий позов задоволено повністю з урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», - суд дійшов висновку, що судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 2270,00 грн., слід частково - у розмірі 50 %, стягнути з відповідачів на користь держави, а саме по 567,50 грн. з кожного.

Outcome: approved