Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-29 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Возняк А.Г., звернулась до суду з позовом до приватного нотаріуса Остапенко Є.М. та ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису №92979 від 04.06.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київськогоміського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з позивачки на користь відповідача ТОВ "ФК "Еліт Фінанс", яке являється правонаступником ПАТ "Платинум Банк", заборгованості в розмірі 34164,69 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що будь-які підстави вважати розмір заборгованість за кредитним договором безспірним відсутні, оскільки зазначена у заяві ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" сума заборгованості є виключно відображенням одноособових арифметичних розрахунків і сама по собі не може свідчити про безпірність, крім того, нотаріус вчинив виконавчий напис, посилаючись на п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводяться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1994 №1172, який на момент вчинення нотаріального напису був не чинний. Також у самому виконавчому написі вказано, що стягнення заборгованості здійснюється лише за період з 25.05.2021 по 03.06.2021. Ухвалою від 21.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 31.05.2022 у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, однак її представник адвокат Возняк А.Г. надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та у відсутності позивачки, просила задовольнити позов. Відповідач приватний нотаріус Остапенко Є.М. у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, причин неявки суду не повідомив, будь-яких заяв та відзиву на позов до суду не направив. Представник відповідача ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" Наваренко В.Г. у судове засідання також не з`явився, відзиву на позов не подав, однак направив до суду заяву про визнання позову, у якій зокрема просив повернути позивачу 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору, а справу розглянути у його відсутності. Крім того, представник ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" подав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, у якому просив зменшити необґрунтовано завищений розмір суми витрат на правову допомогу до 1000 грн, мотивуючи тим, що визначені позивачкою витрати є неспівмірними зі складністю справи, у мережі Інтернет міститься велика кількість практики з аналогічних спорів, крім того, позивачка не зверталась до відповідача із пропозицією мирного врегулювання спору, а відповідач в свою чергу визнав позов. Третя особа - приватнийвиконавець Лабчук Р.М. у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив, будь-яких заяв до суду не направив, своїм правом надати письмові пояснення щодо позову не скористався. Суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутності сторін по наявних матеріалах. Фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 04.06.2021 було вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Еліт Фінанс", яке являється правонаступником ПАТ "Платинум Банк", заборгованості за кредитним договором №2204/5267ВСL1А від 25.09.2013, в розмірі 34164,69 грн за період з 25.05.2021 по 03.06.2021. Вказаний виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за №92979. На підставі виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Лабчуком Р.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67533401. Згідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій встановлюється Законом України "Про нотаріат" та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Статтею 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст.88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (ст.3 Закону України "Про виконавче провадження"). Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" передбачено, що при вирішення справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України "Про нотаріат", виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови закріплено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п.10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувані, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999. Як зазначив Верховний Суд України в своїй Постанові від 05.07.2017 по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів ст.ст.15,16,18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Для обґрунтування правомірності своїх дій відповідач ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" повинен був надати суду докази, які стали підставою нотаріусу для видачі оспорюваного виконавчого напису. В порушення зазначених процесуальних норм права відповідачем ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" не спростовано доводи позивача, що заборгованість є безспірною, а також не надано інших доказів щодо правомірності своїх дій. Крім того, представником відповідача ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" визнано позов у повному обсязі, про що подано відповідну заяву. За змістом ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене та те, що ані відповідачами, ані третьою особою не було доведено правомірності вчинення оспорюваного виконавчого напису №92979 від 04.06.2021, факт безспірності заборгованості не знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, приймаючи до уваги визнання позову відповідачем ТОВ "ФК "Еліт Фінанс", суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] у зв`язку з доведеністю порушення процедури вчинення нотаріусом виконавчого напису, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що приватний нотаріус Остапенко Є.М. не є належним відповідачем у цій справі (Постанови Верховного Суду у справах №519/77/18 від 14.08.2019 та №200/3452/17 від 12.11.2020) судові витрати підлягають стягненню лише з відповідача ТОВ "ФК "Еліт Фінанс". Положеннями ч.1 ст.142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, враховуючи визнання відповідачем ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" позову до початку розгляду справи по суті та те, що позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі, слід повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків від суми судового збору, сплаченого при поданні позову - 496,20 грн (992,40 грн х 50%). Також з відповідача ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" на користь позивачки слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 496,20 грн, які складаються із залишку суми сплаченого ним при поданні позову судового збору в розмірі (992,40 грн - 496,20 грн). Що стосується стягнення з відповідача ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" на користь позивача витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Встановлено, що 10.01.2022 між [PERSON] та адвокатом Возняк А.Г. було укладено договір про надання правової допомоги. У пункті 2 вказаного Договору сторони погодили, що плата за виконання адвокатом доручень довірителя встановлена у розмірі 10000,00 грн. Згідно акту виконаних робіт від 10.01.2022 вбачається, що адвокатом надана правнича допомога у розмірі 10000,00 грн, які сплачені [PERSON] в рахунок оплати гонорару адвокату Возняк А.Г. згідно квитанції від 10.01.2022. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною 4 ст.137 ЦПК України зазначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом; вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частина 5 ст.137 ЦПК України вказує на те, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Верховний Суд в своїй постанові від 13.02.2019 у справі №911/739/15 зазначає, що за наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved