Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «Надра», в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Стрюкова І.О., в якій просила суд договір іпотеки, укладений 05.08.2005 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» в частині «предмет іпотеки» - квартира [ADDRESS] , яка складається з двох кімнат житловою площею 41,4 кв.м.; загальною площею квартири 53,5 кв.м., комора в підвалі - 3 кв.м. визнати недійсним, та стягнути з відповідача судові витрати. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 05.08.2005 року в якості забезпечення по кредитному договору №643/05-Ф від 03.08.2005 року між ВАТ КБ «Надра», в особі заступника директора філії ВАТ КБ «Надра» львівське регіональне управління Петровської Т.П. та [PERSON] укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО Попович Г.І. за №1300. Однак договір іпотеки не був по погоджений у встановленому порядку з Органом опіки та піклування, завданням якого є захист прав неповнолітніх та малолітніх дітей при вирішенні питання розпорядження майном, яким вони володіють чи користуються. Квартира [ADDRESS] , яка є предметом застави за договором іпотеки, на підстав розпорядження №849 Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 10.07.2003 року об`єднана з квартирою [ADDRESS] цього ж будинку. Згідно кредитного договору №643/05-Ф банк надав кредит для проведення розрахунків по договору купівлі-продажу №5321 від 03.08.2005 року, що укладений між [PERSON] та [PERSON] , згідно якого [PERSON] , придбає у власність нерухоме майно квартиру [ADDRESS] . На час укладання договору разом з позивачем проживав і проживає на даний час неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] . Тому, після придбання квартири, позивач зареєструвала в ній себе та свого неповнолітнього сина. Застереження, що не можна реєструвати в новопридбаній квартирі неповнолітніх дітей в договорі іпотеки відсутні. З 29.04.2015 року в квартирі проживає і зареєстрована внучка - [PERSON] , [INFO] . В зв`язку із затримкою повернення коштів за цим кредитом може стати позбавлення неповнолітніх сина та внучки єдиного місця проживання - квартири, що є предметом застави за договором іпотеки. У зв`язку з вище викладеним позивач у біла вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 27.11.2017 року відкрито провадження по справі та призначено у справі судове засідання . 14.12.2017 року на адресу суду надійшов лист від ПН ЛМНО Попович Г.І., в якому остання вказала, що нею 05.08.2005 року за р. №1300 було посвідчено іпотечний договір, за яким [PERSON] була боржником по кредиту, взятому у ВАТ КБ «Надра». За цим договором в іпотеку передавалась квартира [ADDRESS] , яку вона придбала 03.08.2005 року. За цим іпотечним договором в іпотеку додатково передавалась квартира [ADDRESS] , яка належала [PERSON] і який виступив майновим поручителем [PERSON] по взятому нею кредиту. При посвідчені іпотечного договору нотаріусом встановлювалось належність цих квартир зазначеним особам, відсутність на ці квартири обтяження та будь-які претензії з боку третіх осіб, що зазначено у їх, власноруч підписаних заявах. Інших документів для посвідчення іпотечного договору не передбачено законодавством. 26.12.2017 року на адресу суду надійшли заперечення на позовну заяву, в яких представник відповідача просив суд відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на наступні обставини. Так, 03.08.2005 р. між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №643/05-Ф на суму 69 300,00 дол. США. В термін до 03.08.2015 року. 05.08.2005 року в якості забезпечення зобов`язань по кредитному договору було укладено договір іпотеки між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] . Відповідно до довідки з місця проживання про склад сімї та прописку від 15.03.2017 року неповнолітній [PERSON] ( [INFO] ) зареєстрований в спірній квартирі з 23.06.2009 року та малолітня [PERSON] ( [INFO] ) зареєстрована в спірній квартирі з 29.04.2015 року, тобто після укладання договору іпотеки. Відповідно неповнолітніх та малолітніх осіб, які були б зареєстровані у цій квартирі на момент її передачі іпотеку не має, при цьому не порушується право неповнолітніх, малолітніх осіб, які б мали право на користування нерухомості. Після укладання іпотечного договору позивачем особисто було зареєстровано дітей в квартирі, що перебуває в іпотеці відповідно до Договору іпотеки, проте дозволу банку на це не отримувала. 24.09.2021 року на до суду надійшла заява від представника ТзОВ «Преміум Ліга Колекшн» про залучення правонаступника відповідача у справі. 16.03.2022 року на електрону пошту суду надійшла заява від представника відповідача про зупинення провадження у справі. Ухвалою суду від 12.04.2022 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Ліга Колекшн» про залучення до участі у справі правонаступника відповідача у справі задоволено. Залучено до участі у справі №465/6312/17 правонаступника ПАТ КБ «Надра» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Преміум Ліга Колекшн». Ухвалою суду від 12.04.2022 року в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі - відмовлено. Позивач в судове засідання подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Представник органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. ПН ЛМНО Попович Г.І. в судове засідання не прибула, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у її відсутність. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, 03.08.2005 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір №643/05-Ф, відповідно до якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 69300,00 дол. США порядку і на умовах визначених цим Договором. (а.с. 10-14) В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ВАТ КБ «Надра» (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець), [PERSON] (іпотекодавець - майновий поручитель) укладено іпотечний договір б/н від 05.08.2005 року (далі Іпотечний договір), який підписаний сторонами та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Попович Г.І., зареєстровано у реєстрі за № 1300. (а.с. 5-9) Згідно іпотечного договору [PERSON] , [PERSON] передали в іпотеку ВАТ КБ «Надра» як Іпотекодержателю нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , яка складається з двох кімнат житловою площею 41,4 кв.м.; загальна площа квартири 53,5 кв.м.; комора в підвалі - 3.0 кв.м.; квартира [ADDRESS] , яка складається з трьох кімнат житловою площею 43,8 кв.м. та кухні; загальна площа квартири 64,2 кв.м.; комора в підвалі - 8,0 кв.м. Квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 03.08.2005 року укладеного між нею та [PERSON] , який посвідчено нотаріусом ЛМНО Гриником І.Ю., зареєстровано в реєстрі за № 5321. (а.с.20-21) Також, в п.11 даного договору вказано, що продавцем розпочато роботи з об`єднання відчужуваної квартири з квартирою [ADDRESS] та реконструкції з розширенням за рахунок частини об`єму горища згідно з проектними пропозиціями та на підставі розпорядження № 849 Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 10.07.2003 року. Згідно розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 10.07.2003 року №849 «Про об`єднання та реконструкцію квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] » дозволено [PERSON] за власні кошти завершити самовільно розпочаті ремонтно-будівельні роботи та газомонтажні роботи в квартирах [ADDRESS] та [ADDRESS] . Квартирний номер [ADDRESS] - ліквідовано. (а.с.16-17) Розпорядженням від 19.09.2005 року №1481 внесено зміни до розпорядження Франківської районної адміністрації від 10.07.2003 року №849 «Про об`єднання та реконструкцію квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] » в частинці зміни власника квартири, надалі прізвище « [PERSON] » читати як « [PERSON] » (у відповідних відмінках). (а.с. 18) Відділом приватизації житла Франківської районної адміністрації Львівської міської ради видано [PERSON] свідоцтво про право власності на квартиру від 26.07.2011 року, що вона дійсно володіє на праві приватної власності квартирою [ADDRESS] . Площа підвалів - 3,0 кв.м. та 3,0 кв.м. (а.с.19) Окрім того, для посвідчення договору іпотеки і боржником і майновим поручителем складено заяви, якими вони ствердили, що квартири кожному з них належать на праві власності, вони у шлюбі не перебувають і претензій з боку третіх осіб до них немає. (а.с.34,35) Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки за адресою: [ADDRESS] в квартирі зареєстровано 6 осіб, зокрема неповнолітній [PERSON] , [INFO] зареєстрований 23.06.2009 року, та [PERSON] , [INFO] , зареєстрована 29.04.2015 року. (а.с.15) Тобто з даної довідки вбачається, що неповнолітні особи були зареєстровані за спірною адресою вже після укладання спірного іпотечного договору. Відповідно до п.3.2.1 Договору іпотеки від 05.08.2005 року боржник - іпотекодавець та іпотекодавець - майновий поручитель мають право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його функціонального призначення та технічних характеристик. Договір іпотеки було укладено на добровільному волевиявленні сторін, доказів на спростування вказаного факту сторони суду не надали. В силу ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а відповідно до ч. 3 цієї ж статті, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Стаття 203 ЦК України закріплює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. За приписами ст. ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Так, сторони спірного іпотечного договору на добровільних засадах визначили усі його умови, які прописані чітко і зрозуміло. Проте, позивач вважає, що договір іпотеки не був погоджений у встановленому порядку з органом опіки та піклування, завданням якого є захист при неповнолітніх чи малолітніх дітей при вирішення питання розпорядження майном, яким вони володіють чи користуються. Однак, такі твердження позивача є безпідставними виходячи з таких норм законодавства. Згідно ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» та ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Для здійснення правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органу опіки та піклування. Пунктом 44 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що згідно зі статтею 32 ЦК, статтею 177 СК та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання. У зв`язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування. Тоді, як судом встановлено, що після укладання договору іпотеки від 05.08.2005 року позивачем було самостійно зареєстровано свого сина [PERSON] , [INFO] дата реєстрації в спірній квартирі 23.06.2009 року, тобто минуло більше 3 років з моменту укладання даного договору. А пізніше позивачем, також, було зареєстровано у спірній квартирі онуку [PERSON] , [INFO] , а саме 29.04.2015 року, тобто вже більше ніж десять років минуло з моменту укладання договору іпотеки. На час укладення договору відповідачу ПАТ КБ «Надра» не було та не могло бути відомо що право на користування майна, яке передається в іпотеку може мати малолітня чи неповнолітня дитина, оскільки на момент укладання договору іпотеки малолітніх осіб не було зареєстровано за спірною адресою, а тому підстав визнавати договір недійсним на даний час не має. Окрім того, позивач зазначає, що в зв`язку із затримкою повернення коштів за цим кредитом може стати позбавлення неповнолітніх сина та внучки єдиного місця проживання - квартири, що є предметом застави за договором іпотеки, тобто майбутнього можливого порушення прав неповнолітніх осіб, тому наразі такі вимоги є передчасними і не підтвердженими належними доказами. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками і витребуваних судом, позивачі розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 2 статті 77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, як письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ст. 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Таким чином, надання доказів, які мають бути належними, допустимими та достовірними з метою підтвердження своїх вимог та заперечень є процесуальним обов`язком сторін у справі. При цьому, відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивачем не заявлялись письмові або усні заяви чи клопотання про витребування, надання або долучення до матеріалів справи будь-яких інших доказів, на підтвердження обґрунтувань та вимог позову щодо наявності договору позики. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до змісту ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до частини 1 та частини 2 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що вимоги [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові, на підставі чого понесені позивачем судові витрати по справі, які складаються з судового збору, не відшкодовуються.

Outcome: dismissed