Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

21.07.2022 року позивачка звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Фізичної-особи підприємця [PERSON] , який здійснює підприємницьку діяльність під назвою «Ветеринарна клініка «Ексвет» про захист прав споживачів, відшкодування моральної та матеріальної шкоди. В обґрунтування своєї позовної заяви зазначила, що вона є власником собаки породи французький бульдог Роккі , що підтверджується міжнародним ветеринарним паспортом за № RО А 1247107 та звернулась до ветеринарної клініки «Ексвет», у наслідок чого їй були запропоновані ветеринарні послуги, а саме 07.07.2022 року у ветеринарній клініці Ексвет її псу породи французький бульдог на імя « Роккі » було заплановано проведення хірургічної корекції брахицефалічного синдрому (палато пластики). До початку операції було проведено повне обстеження «Роккі», що підтверджується наданим результатом дослідження, яке додається до даної заяви, та встановлено, що все в межах норми. Вона залишила собаку у клініці. Однак, через деякій час мені зателефонували та сказали забрати тіло « Роккі », і оскільки останній раптом помер. Як було з`ясовано пізніше, ветеринари не проводили проби на випадок алергічної реакції на препарати, які були введені перед початком операції. Виходячи також із наданих медичних досліджень, вона залишила здорову тварину для проведення планової операції, а як наслідок забрала тіло « Роккі » без чіткого пояснення причини смерті, у зв`язку з чим на даний час є необхідність проведення медичного дослідження з метою з`ясування причини смерті, оскільки на її вимогу представник клініки відмовилась це робити. Враховуючи ситуацію було необхідним невідкладне проведення судової ветеринарної експертизи з метою з`ясування причини смерті « Роккі », оскільки висновок наданий клінікою суперечить результатам аналізів, які вони самі проводили до початку операції. Тобто аналізи виключають вказане хронічне захворювання, оскільки показники тоді мали бути іншими. Також залишається відкритим питання щодо правильності проведення реанімації померлого пацієнта. 11.07.2022 року вона прийшла до ветеринарної клініки «Ексвет» та на її прохання видати медичні документи з підписом та документи щодо ліцензії працівник відмовила, після чого вона зателефонувала у правоохоронні органи за тел.102. 11.07.2022 року, після виклику мені запропонували працівники поліції подати заяву безпосередньо до відділу, що я і зробила в цей день, на підтвердження надано заяву з талоном про її прийняття. Крім того, у зв`язку з тим, що є необхідним проведення розтину для з`ясування смерті її « Роккі », вона вказала у даній заяві про проведення судової ветеринарної експертизи, однак не було внесено відомості протягом 24 годин та Одеська міська лікарня ветеринарної медицини, до якої вона звернулась з заявою про проведення вказаної експертизи, оскільки час йде та на вулиці спека, що може призвести до неможливості встановлення дійсної причини смерті її песика, а тому вона звернулась до ветеринарної клініки «Вет-експерт», сплатила кошти за проведення розтину, що підтверджується товарним чеком від 14.07.2022 року, який містить підпис та відбиток печатки, який додано до заяви також. У наданому протоколі №12 від 13.07.2022 року зазначено причину смерті її улюбленця. Розтин проводили саме її « Роккі », оскільки було здійснено перевірку спеціальним засобом наявність чипування. Померлий « Роккі » був членом її сім`ї. Його смерть приносить моральні страждання їй та її сім`ї, тому є важливим встановлення істини у справі та з`ясування винних осіб у смерті « Роккі ». Погіршує ситуацію повне ігнорування правоохоронними органами її законні вимоги щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення та початок досудового слідства за вищенаведеним фактом, ускладнено тримання мною будь-якої інформації з приводу її заяви, усні пояснення зводяться до отримання відповіді у 30-денний строк, що суперечить нормам КПК України, а саме ст.214. На даний час відповіді на три подані мною заяви до відділу поліції не надійшло. 14.07.2022 року подано до Київського районного суду м. Одеси скаргу на бездіяльність працівників відділу, у якій я прошу зобов`язати Відділ поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 (65113, м.Одеса, Люстдорфська дор., 170А) відповідно до вимог ст.214 КПК України внести відомості за моєю заявою від 11.07.2022 року та розпочати досудове слідство, та вручити їй витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. 19.07.2022 року відповідач надіслав через доставку «Нова пошта» документи: ліцензію на здійснення ветеринарної діяльності, виписку з історії хвороби, яка відрізняється від наданої мені спочатку; диплом магістра [PERSON] спеціальність Ветеринарна медицина професійні кваліфікація Лікар ветеринарної медицини, дана особа значиться на офіційному сайті клініки як анестезіолог, але відповідної кваліфікації не має. Тобто особа, яка не перевірила алергічну реакцію препаратів та вводила наркоз - навіть не має на це право. Таким чином, абсолютно здоровий пес за попередніми аналізами та рекомендаціями лікарів відповідача, помер внаслідок алергічної реакції через препарат, на який не було перевірено алергічну реакція, хоча про це зазначалось з самого початку при заповненні згоди на операцію. Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення .її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Нею було сплачено за операцію 14840,00 грн., про що надано чек, їй було повернуто 12790,00 грн., не було повернуто 2050,00 грн. ЇЇ емоційно-психологічні страждання продовжуються на даний час, оцінює моральну шкоду у 50000,00 грн. 02.08.2022 року до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій було збільшено позовні вимоги, про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 3950 грн. та моральної шкоди у розмірі 50000 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12.08.2022 відкрито провадження по справі. Відповідач - ФОП [PERSON] , який здійснює підприємницьку діяльність під назвою «Ветеринарна клініка «Ексвет» про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на адресу його проживання, відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, від відповідача відзив не надійшов, клопотань про призначення експертизи чи зупинення провадження до отримання такої експертизи органами досудового розслідування судові не надано, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши учасників справи, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] дійсно була власницею собаки породи французький бульдог «Роккі», що підтверджується міжнародним ветеринарним паспортом за № RО А 1247107 та звернулась до ветеринарної клініки «Ексвет», у наслідок чого їй були запропоновані ветеринарні послуги, а саме 07.07.2022 року у ветеринарній клініці «Ексвет» її псу породи французький бульдог на імя «Роккі» було заплановано проведення хірургічної корекції брахицефалічного синдрому (палато пластики). До початку операції було проведено повне обстеження «Роккі», що підтверджується наданим результатом дослідження, яке позивачкою до позовної заяви, та встановлено, що все в межах норми. Вона залишила собаку у клініці. Однак, через деякій час їй зателефонували та сказали забрати тіло « Роккі », і оскільки останній раптом помер. Як було з`ясовано пізніше, ветеринари не проводили проби на випадок алергічної реакції на препарати, які були введені перед початком операції. Виходячи також із наданих медичних досліджень, вона залишила здорову тварину для проведення планової операції, а як наслідок забрала тіло «Роккі» без чіткого пояснення причини смерті, у зв`язку з чим на даний час є необхідність проведення медичного дослідження з метою з`ясування причини смерті, оскільки на її вимогу представник клініки відмовилась це робити. Вона звернулась до ветеринарної клініки «Вет-експерт», сплатила кошти за проведення розтину, що підтверджується товарним чеком від 14.07.2022 року, який містить підпис та відбиток печатки, який додано до заяви також. У наданому протоколі №12 від 13.07.2022 року зазначено причину смерті її улюбленця. Розтин проводили саме її « Роккі », оскільки було здійснено перевірку спеціальним засобом наявність чипування. 14.07.2022 року подано до Київського районного суду м. Одеси скаргу на бездіяльність працівників відділу, у якій я прошу зобов`язати Відділ поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 (65113, м.Одеса, Люстдорфська дор., 170А) відповідно до вимог ст.214 КПК України внести відомості за моєю заявою від 11.07.2022 року та розпочати досудове слідство, та вручити їй витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. 19.07.2022 року відповідач надіслав через доставку «Нова пошта» документи: ліцензію на здійснення ветеринарної діяльності, виписку з історії хвороби, яка відрізняється від наданої нені спочатку; диплом магістра [PERSON] спеціальність Ветеринарна медицина професійні кваліфікація Лікар ветеринарної медицини. 02.08.2022 до чергової частини відділу поліції № 4 ОРУП № 1 ГУНГІ в Одеській області надійшла ухвала судді Київського районного суду м. Одеси Тонконоженко М.М. по справі № 947/15125/22, провадження №1кс/947/6664/22 про зобов`язання внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості за заявою [PERSON] , [INFO] , прож. за адресою: [ADDRESS] , тел.: [NUMBER] , шодо жорстокого поводження з твариною працівниками ветеринарної клініки «Ексвет», що призвело до загибелі тварини, яка померла у ветеринарній клініці «Ексвет», розташованої за адресою: [ADDRESS] , в ході проведення запланованої операції французького бульдога на ім`я Роккі , згідно паспорту тварини RО А 1247107 від 16.06.202 року. На даний час Слідчим відділенням відділу поліції № 4 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022163480000538 від 03.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. І ст. 299 КК України. Згідно з відповіддю наданою ДУ «Одеська міська лікарня ветеринарної медицини» від 18.07.2022 року № 89, ї звернення від 11.07.2022 та 13.07.2022 Державною Установою «Одеська міська лікарня ветеринарної медицини» щодо загибелі домашньої тварини позивачкипід час отримання ветеринарних послуг в клініці Ексветта необхідності проведення експертизи з метою встановлення причин смерті тварини уважно розглянуті та проінформовано про наступне. Державна установа «Одеська міська лікарня ветеринарної медицини» є державною установою ветеринарної медицини для здійснення профілактичних, діагностичних, лікувальних та інших протиепізоотичних заходів та здійснює свою діяльність згідно з Положенням про ДУ «Одеська міська лікарня ветеринарної медицини» (Наказ Держпродспоживслужби №1241 від 28.12.2017 р.) та відповідно до Закону України «Про ветеринарну медицину». Відповідно до чинного законодавства, лабораторні дослідження для діагностики захворювань тварин, включаючи відповідні дослідження грунту, води та засобів утримання тварин, проводяться уповноваженими лабораторіями, які мають відповідну акредитацію. Повноваження на проведення експертиз з метою встановлення причин смерті, встановлення відповідності затвердженим протоколам дій персоналу клініки серед покладених на Лікарню завдань відсутні. Також, слід зазначити, що відповідно до Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» контроль за наявністю у суб`єктів господарювання ліцензій здійснюють державні органи, на які згідно із законом покладено функції контролю за наявністю ліцензій. Контроль за додержанням ліцензіатами ліцензійних умов здійснюють у межах своїх повноважень органи ліцензування. Перелік наданих ліцензій знаходиться у вільному доступі за посиланням: http: dpss.gov.ua. Клопотань про призначення експертизи позивачкою заявлено до суду не було, також не надано висновку експертизи яка проводиться в рамках досудового розслідування. Відповідно до ст. 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на який поширюється правовий режим речі. Отже, собака є майном, об`єктом права власності людини, яке остання здійснює відповідно до закону на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. І як власнику речі (собаки) згідно зі ст. 317 ЦК України лише її господарю належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 2 Закону України «Про ветеринарну медицину» визначено, що основними завданнями ветеринарної медицини є: профілактика, діагностика, лікування інфекційних, інвазійних і незаразних хвороб свійських тварин та дикої фауни; контроль за випуском для реалізації доброякісних у ветеринарному відношенні продуктів і сировини тваринного походження; захист населення від хвороб, спільних для тварин і людей; охорона території України від занесення інфекційних хвороб тварин з територій інших держав; контроль за переміщенням, експортом та імпортом сировини і тварин, продукції тваринного походження; ветеринарно-санітарна експертиза продуктів тваринного і рослинного походження; контроль за якістю виробництва лікувальних, діагностичних, профілактичних засобів та кормових добавок, призначених для ветеринарної медицини; радіологічний і токсикологічний контроль продуктів тваринного і рослинного походження на ринках, м`ясокомбінатах, холодильниках та базах по заготівлі, зберіганню і реалізації продуктів тощо; проведення незалежної ветеринарно-санітарної експертизи продуктів, сировини і тварин, продукції тваринного походження, кормів, препаратів для цілей ветеринарної медицини при їх експорті та імпорті; контроль за додержанням юридичними та фізичними особами ветеринарно-санітарних вимог, спрямованих на захист навколишнього природного середовища; впровадження досягнень ветеринарної науки. Органи ветеринарної медицини будують свою діяльність у взаємодії з органами державної виконавчої влади та виконавчими органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, кооперативами та громадянами. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про ветеринарну медицину» ветеринарною практикою дозволяється займатися особам, які мають відповідну вищу або середню спеціальну освіту. Фельдшер ветеринарної медицини (технік) може займатись підприємницькою ветеринарною діяльністю лише під контролем лікаря ветеринарної медицини. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які мають необхідну кваліфікацію, можуть займатися ветеринарною практикою на території України відповідно до законодавства. Згідно із ст. 11 Закону України «Про ветеринарну медицину» юридичні або фізичні особи можуть займатись підприємницькою ветеринарною діяльністю за умови отримання спеціального дозволу (ліцензії), який видається Головним управлінням державної ветеринарної медицини України, Кримським республіканським, обласними управліннями державної ветеринарної медицини. Міністерства, відомства, підприємства, установи та організації, колективні та інші господарства, незалежно від форм власності, в яких працюють спеціалісти ветеринарної медицини, у своїй діяльності керуються цим Законом, Статутом ветеринарної медицини України, іншими нормативними актами. Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права». Правилами статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до вимог статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до частин п`ятої, шостої, сьомої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами. Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі статтею 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Аналіз положень статей 11, 1166, 1167 ЦК України дає підстави вважати, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за умов наявності шкоди, протиправної поведінки особи, яка завдала шкоду, наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду та завданою шкодою, вина особи, яка завдала шкоду. З огляду на зазначені вище положення законодавства, саме на позивача покладено обов`язок доказування. Судом встановлено, що офіційно затверджених протоколів клінічного лікування тварин в Україні не існує, тому вибір препаратів, методів лікування тварини залишається за лікарем ветеринарної медицини. Однак, позивачем не доведено, по-перше, протиправної поведінки відповідача, та, по-друге, причино-наслідкового зв`язку між зверненням до ветеринарної клініки відповідача та смерті собаки «Роккі». Суд, аналізуючи зібрані по справі докази, вважає, що сам по собі факт смерті собаки «Роккі» після операційного втручання не може свідчити про винну поведінку лікаря відповідача, за відсутності переконливих доказів на підтвердження цьому. При цьому, Протоколом № 12 від 13.07.2022, розтину трупа тварини, яке здійснювалося ветеринарною клінікою «Вет-експерт» не встановлено порушення лікування собаки позивача лікарями ветеринарної клініки «Ексвет», тобто не встановлено винну поведінку лікарів, а лише зазначено, що смерть тварини виникла внаслідок асфіксії на фоні набряку Квинке (індивідуальна непереносимість препаратів). В той же час, доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Як відзначалося, обставини справи встановлюються за допомогою доказів. В свою чергу, відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Аргументи позивачки щодо неправильно проведеного лікування та встановленого діагнозу на підставі якого була проведена операція лікарями ветеринарної клініки «Ексвет» є не виправданими, оскільки судом не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між протиправним діянням відповідача та заподіянням збитків позивачу. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позивачем не надано суду доказів, наявність яких, при їх дослідженні, як окремо, так і у сукупності, підтверджують обставини щодо причин смерті собаки «Роккі» після операційного втручання, наявного причинно-наслідкового зв`язку між діянням та заподіянням збитків, а також вини відповідача в їх спричиненні. Крім того позивачка просить стягнути з відповідача 50000,00грн у відшкодування моральних переживань, яких вона зазнала внаслідок неправильного лікування та смерті її собаки «Роккі». Статті 1167 ЦК України передбачає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Та, зокрема, зазначається, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Однак, як зазначалося вище, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи, що дії відповідача були неправильними, чи неналежними, суд вважає, що і дана вимога не підлягає до задоволення, оскільки, в даному випадку, вимоги щодо стягнення моральної шкоди є похідними від основних вимог про відшкодування шкоди. Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди не знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, вони в такому вигляді не ґрунтуються на встановлених нормах цивільного законодавства України, оскільки позивачем не надано суду доказів, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача, як це передбачено статтями 77-80 ЦПК України, і тому не підлягають задоволенню. Відповідно до статей 133-137 та 141 ЦПК України судовий збір та витрати на правничу допомогу покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача. Враховуючи викладене і

Outcome: dismissed