Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON] , в якому просить припинити стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ним повноліття, починаючи з дня подання позову. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що від шлюбу з [PERSON] вони мають дітей - синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття. На даний час старшій дитині виповнилось вісімнадцять років, проте позивач продовжує сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , який з березня 2021 року проживає разом з позивачем та повністю знаходиться на його утриманні. До суду від відповідача надійшов зустрічний позов про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що навчається, у якому [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на весь період його навчання, до 31.08.2025 року, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 16 вересня 2021 року залишив позовну заяву [PERSON] без руху та надав строк для виправлення недоліків, які виправлено 01.10.2021 року. Новозаводський районний суд м. Чернігова 19.10.2021 року прийняв справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 06.12.2021 року прийняв зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що навчається, та об`єднав в одне провадження з первісним позовом. Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 04 січня 2022 року призначив справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що навчається, до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні . В судовому засіданні позивач (відповідач за зустрічним позовом) позовні вимоги підтримав та не заперечував проти задоволення зустрічного позову. Відповідач (позивач за зустрічним позовом) та її представник у судовому засіданні просили зустрічний позов задовольнити та не заперечували проти задоволення первісного позову. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.7) та копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.36), їх батьками є сторони по справі. Згідно з копії судового наказу, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова (справа № 751/412/20) з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.01.2020 року та до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с.8-9). Згідно довідки №11786 від 08.09.2021 року, місце проживання дітей зареєстроване разом з батьками за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до Акту про проживання від 08.09.2021, зазгаданою адресою проживають [PERSON] , [INFO]., та [PERSON] , [INFO]. (а.с.11). За приписами до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За своєю суттю аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 6 СК України, неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. З аналізу вказаних норм слідує, що аліменти є власністю дитини, однак право розпорядження коштами, які сплачуються на дитину, має той з батьків з ким проживає дитина. Звертаючись до суду з указаним вище позовом, [PERSON] зазначав про відсутність підстав для подальшого стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки дитина з матір`ю не проживає. Як встановлено судом, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей згідно з судовим наказом, що набрав законної сили та виконується [PERSON] в примусовому порядку. За ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. У ч. 1 ст. 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Сімейне законодавство України не містить підстав для припинення стягнення аліментів, за рішенням суду, яке набрало законної сили, однак за аналогією права для врегулювання такого роду правовідносин можуть бути застосовані норми ч. 4 ст. 273 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення первісних позовних вимог про припинення стягнення аліментів з [PERSON] та стягнення аліментівв на його користь на утримання сина [PERSON] , який проживає разом з ним. Аналогічна позиція також викладена у постановах Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 711/8561/16-ц та від 23.12.2019 у справі № 648/2062/18. Вирішуючи зустрічний позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що навчається суд виходить з наступного. [INFO] старший син [PERSON] досяг повноліття, у звязку з чим припинилося стягнення аліментів з утримання сина [PERSON] на підставі судового наказу від 17.02.2020 р. З 01.09.2021 року [PERSON] навчається в Приватному акціонерному товаристві "Вищий навчальний заклад "Міжрегіональна Академія управління персоналом" на контрактній основі. Відповідно до п.3.3.1. Контракту на навчання від 01.09.2021 року вартість навчання за рік становить 21 900 грн (а.с.37-40). Виходячи з вимог ч.1 ст.199 Сімейного Кодексу України та п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно правил ч. 2 статті 199 Сімейного кодексу України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У відповідності до положень ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Виходячи із зазначених правових норм, що регулюють дані спірні правовідносини, фактичних обставин справи, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище сторін, а також беручи до уваги, що батько в силу закону також зобов`язаний утримувати повнолітнього сина, суд вважає за необхідне зустрічний позов задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати на сплату судового збору необхідно стягнути з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом.

Outcome: approved