Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів, в якому просить: -змінити розмір аліментів, що підлягає до стягнення щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , відповідно до рішення від 17 лютого 2011 року Голосіївського районного суду м. Києва, а саме з 500,00 грн. на 3000,00 грн., починаючи з дати подання позовної заяви до суду та повноліття дитини; -відкликати виконавчий лист, виданий 28 лютого 2011 року Голосіївським районним судом м. Києва у цивільній справі №2-1593/11 р, про примусове виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 лютого 2011 року у цивільній справі №2-1593/11 р. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 17 лютого 2011 року стягнуто з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 500 гривень щомісяця, починаючи з 09 грудня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що виконавчий лист виданий 28 лютого 2011 року Голосіївським районним судом м. Києва був наданий відповідачу для пред`явлення його до виконання на вимогу відповідача. Починаючи з 2011 року та до теперішнього часу вона отримувала грошові кошти на утримання дитини вкрай нерегулярно, тому для отримання довідки про розмір заборгованості відповідача по сплаті аліментів звернулася Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції. На адвокатський запит направлений на адресу Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції, надана відповідь, що виконавчі провадження відносно відповідача відсутні. Позивач зазначає, що усі витрати на матеріальне забезпечення сина несе одноосібно, в тому числі на матеріальне забезпечення витрат, пов`язаних з вихованням та розвитком сина, витрат на одяг, харчування, лікування, оздоровлення, навчання тощо. Відповідач починаючи з 2010 року усіляко ухиляється від матеріального забезпечення свого сина та від виконання інших батьківських обов`язків. При чому, що має працездатний стан здоров`я та має можливість працювати та забезпечувати свого сина. У зв`язку з останніми подіями відбулось значне подорожчання товарів і послуг. З урахуванням вікових особливостей дитини значно зросли витрати на його утримання. Зокрема, з часу присудження аліментів змінився прожитковий мінімум на дитину, постійно зростають ціни на одяг та продукти. З урахуванням викладеного, позивач вважає, що для забезпечення потреб дитини доцільним є збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини до 3000 грн., щомісячно, оскільки на даний час позивач не може повністю забезпечити та задовольнити потреби дитини, в зв`язку з чим позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Ухвалою суду від 13 липня 2022 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Відповідачу був наданий строк для надання відзиву. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 17 лютого 2011 року стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 500 гривень щомісяця, починаючи з 09 грудня 2010 року до його повноліття. На виконання зазначеного рішення 28 лютого 2011 року видано виконавчий лист. Вказаний виконавчий лист до примусового стягнення до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) позивачем не пред`являвся. У матеріалах справи міститься довідка Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) згідно якої, на виконанні у Відділі не перебувають виконавчі провадження боржника за яким є [PERSON] . Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз зазначеного положення закону вказує на те, що зобов`язання по утриманню дитини мають тривалий характер, проте згодом може виникнути необхідність у зміні розміру коштів, які надаються на утримання. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). На підтвердження своїх вимог позивач посилається на те, що з моменту ухвалення рішення розмір витрат на утримання дитини значно зріс. Позивач посилається на те, що з урахуванням вікових особливостей дитини значно зросли витрати на його утримання. Зокрема, з часу присудження аліментів змінився прожитковий мінімум на житину, постійно зростають ціни на одяг та продукти. У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. У подальшому відповідними Указами Президента України, які були затверджені Верховною Радою України, продовжувався строк дії воєнного стану в Україні. У зв`язку з цим, обставини, на які посилається позивач щодо зміни матеріального стану, фактично є загальновідомими та не потребують окремого доказування. Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення ним повноліття, створювати необхідні умови для його розвитку та життя нарівні з позивачем, тобто витрати на утримання дитини мають нести спільно обоє батьків. Відповідачем з часу відкриття провадження в справі та до дня ухвалення рішення судом не надавались докази на спростування вимог позивача та не заявлялось про необхідність їх витребування судом. З урахуванням наведеного, суд вважає, що аліменти у розмірі 3000,00 гривень відповідають потребам дитини. За таких обставин, враховуючи потреби дитини відповідного віку, суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача до 3000,00 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - з дня подання такої заяви. Позивач порушує питання не про стягнення, а про зміну розміру аліментів, тому аліменти в новому розмірі підлягають стягненню з дня набрання рішенням суду законної сили. Разом з тим, не підлягає задовленню вимога щодо відкликання виконавчого листа, виданого 28 лютого 2011 року Голосіївським районним судом м. Києва у цивільній справі №2-1593/11 р, про примусове виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 лютого 2011 року у цивільній справі №2-1593/11 р, оскільки відсутні відомості щодо пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання. З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 992,40 гривень.

Outcome: partial