Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

08.07.2022 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 06.01.2018 року у розмірі 26647,24 та судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 2481,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06.01.2018 відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 06.01.2018 та йому надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом в заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором, можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом погодження, тобто обміну інформацією по питаннях банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку. В порушення умов кредитного договору, ст. 509, 525, 526, 629, 1054 ЦК України, відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання, щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків та допустив заборгованість перед позивачем, яка станом на 20.02.2022 становить 26647,24 грн., яка складається з наступного: - 19744,77 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 6902,00 грн. - заборгованість по процентами. На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2022 року відкрито провадження по даній справі. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. 06.01.2018 року відповідач [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "А-БАНК" . Відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідач 06.01.2018 року надав банку свої персональні дані. Крім цього у анкеті-заяві зазначено, що відповідач погоджується з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Із зазначеного розрахунку вбачається, що у відповідача станом на 20.02.2022 року наявна заборгованість за кредитним договором на суму 26647,24 грн., яка складається з наступного: - 19744,77 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 6902,00 грн. - заборгованість по процентами. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. За положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач просить крім тіла кредиту стягнути також заборгованість за відсотками за користування кредитом, штраф, посилаючись на порядок стягнення, розмір процентів передбачених умовами та правилами надання банківських послуг у АТ АКЦЕНТ-БАНК . Так, згідно п. 2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Суд, вважає, що банком не підтверджено, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови та тарифи, а не інші, що саме ці умови та тарифи розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг АТ АКЦЕНТ-БАНК , а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Враховуючи відсутність підтвердження щодо конкретно запропонованих відповідачу умов та правил банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися банком. Зазначена правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19). Суд вважає, вимогу позивача про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом необґрунтованою. Оскільки відповідач не сплатив заборгованість за тілом кредиту у розмірі 19744,77 грн., суд вважає позовні вимоги АТ АКЦЕНТ-БАНК в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач не надав доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial