Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

У квітні 2020 року позивач ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», в особі свого представника, звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 100000,00 грн. та судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.10.2018 о 23 годині 59 хвилин у м. Києві по вул. Боженка, 12 А, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , та транспортного засобу марки «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб марки «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] , з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого, як водія забезпеченого транспортного засобу марки «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» згідно поліса №АК/7254822. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.12.2018 у справі №752/21560/18 відповідача [PERSON] , який керував транспортним засобом марки «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП. Згідно з умовами Полісу ОСЦПВВНТЗ №АК/7254822, на підставі страхового акту №1001/39/992/р від 12.02.2019, заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений пошкоджено транспортний засіб марки «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] , складає 100000,00грн. Враховуючи наведене, відповідно до умов договору страхування позивач в порядку суброгації здійснило на користь ПрАТ СК «Українська страхова група», яке в свою чергу відповідно до умов Договору добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) відшкодувало власнику транспортного засобу марки «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] , витрати на ремонт автомобіля, страхове відшкодування у розмірі 100000,00 грн. Оскільки винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди особа - відповідач [PERSON] на момент її вчинення перебував у стані алкогольного сп`яніння, позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь в порядку регресу суму страхового відшкодування у розмірі 100000,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.06.2020 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін, проте 03.08.2020 надав до суду заяву, у якій просив сплату шкоди у розмірі 100000,00 грн та судового збору у розмірі 2102,00 грн. розстрочити строком на п`ять років рівними частинами. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами. За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.12.2018 у справі №752/21560/18 [PERSON] , який керував транспортним засобом марки «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП. Як вбачається з тексту вказаної постанови, 05.10.2018 о 23 годині 59 хвилин у м. Києві по вул. Боженка, 12 А, відповідач [PERSON] керував транспортним засобом марки «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] , з ознаками алкогольного сп`яніння та не витримав безпечну дистанцію внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Шкода», д.н.з. [NUMBER] , та з транспортним засобом марки «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] , всі транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. п. 2.3. б, 12.1, 13,1 Правил дорожнього руху. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. З огляду на викладене, позивач звільнений від доказування підстав для звернення до суду із вказаним позовом, оскільки наявність вини в діях [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди в даному випадку встановлена і не підлягає доказуванню. Вказане також не спростовано сторонами в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України. У результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 05.10.2018, був пошкоджений транспортний засіб марки «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Станом на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ СК «Українська страхова група» згідно Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів від 20.07.2018 №28-0107-18-00579. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів від 20.07.2018 №28-0107-18-00579, заяви про настання страхового випадку від 08.10.2018, заяви про відшкодування шкоди, звіту про оцінку автомобіля №1310, рахунків, страхових актів від 29.02.2019 №ДККА-62947/1, від 16.11.2018 №ДККА-62947 ПрАТ СК «Українська страхова група» було здійснено виплату страхового відшкодування власнику транспортного засобу Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , у розмірі 148700,57 грн., про що свідчить копія платіжного доручення від 16.11.2018 №24265, та у розмірі 9670,18 грн., про що свідчить копія платіжного доручення від 29.01.2019 №1988. Судом встановлено, що станом на момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» згідно поліса №АК/7254822. 08.02.2019 ПрАТ СК «Українська страхова група» надіслало ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» заяву на виплату страхового відшкодування вх. №30574 у порядку ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування». Так, ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» у порядку суброгації здійснило на користь ПрАТ СК «Українська страхова група», яке в свою чергу відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) відшкодувало власнику транспортного засобу марки «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] , витрати на ремонт автомобіля, страхове відшкодування у розмірі 100000,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення від 26.03.2019 №011658. Таким чином, ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» виконало покладений на нього законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника застрахованого транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із підпунктами «а», «в», «ґ» п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Як вбачається з постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 28.12.2018 у справі №752/21560/18 відповідача [PERSON] , який керував транспортним засобом марки «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння). Отже, враховуючи встановлення судом обставин, передбачених ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які надають право страховику звернутись до страхувальника із регресною вимогою, та зважаючи на те, що ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» відшкодувало завдану відповідачем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоду в розмірі 100000,00 грн, у нього виникло право регресної вимоги до [PERSON] - особи, протиправними діями якої завдано шкоди власнику пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу. Враховуючи викладене, а також проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 100000,00 грн. підлягають задоволенню. Щодо заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду слід зазначити наступне. Згідно частин 1, 3, 4, 5 статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс. Право на виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Право сторони звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо). Із аналізу вказаних норм слідує, що питання розстрочення виконання судового рішення, розглядається на стадії виконання такого рішення після набрання ним законної сили. Таким чином, суд вважає клопотання відповідача про розстрочення виконання судового рішення передчасним. У порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved