Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовом до відповідача про відшкодування збитків, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування матеріальної шкоди 270 320 грн. та 10 000 грн. моральної шкоди. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 01.12.2017 року ТОВ «Експертний знавець» було складено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] . Позивач зазначає, що дії відповідача щодо складання даного технічного паспорту були незаконними, що спричинило завдання матеріальної та моральної шкоди позивачу. Позивач стверджує, що на момент складання відповідачем вказаного технічного паспорту будівництво будинку ще тривало, зокрема було відсутнє водопровідно-каналізаційне та газове обладнання. Також зазначає, що відповідач не здійснював звірку плану будинку та плану ділянки із затвердженим проектом або свідомо приховав самочинне будівництво за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, оскільки позивач проживає у будинку за адресою: [ADDRESS] , введення в експлуатацію самочинного будівництва на сусідній ділянці спричинило зниження експлуатаційний якостей його будинку (аерація, інсоляція, шумовий режим, вібраційні впливи, експлуатація систем життєзабезпечення та інженерного захисту). У цілому позивачу, на його думку, було завдано матеріальної шкоди та загальну суму 270 320 грн. та моральної шкоди, яку він оцінив у 10 000 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.02.2020 року вказану справу було передано за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва (а.с. 46). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Миколаєць І.Ю. від 10.04.2020 року вказану справу було залишено без руху (а.с. 55-56). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Миколаєць І.Ю. від 12.05.2020 року вказану справу було повернуто позивачу (а.с. 59-60). Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою, 03.06.2020 року звернувся до Київського апеляційного суду із апеляційною скаргою (а.с. 62-65). Постановою Київського апеляційного суду від 27.07.2020 року зазначену ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12.05.2020 року було скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 76-79). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Миколаєць І.Ю. від 03.08.2020 року було відкрито провадження по даній справі у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін (а.с. 83-84). На підставі розпорядження керівника апарату Святошинського районного суду м. Києва № 425 від 26.04.2021 року було проведено повторний автоматизований розподіл даної справи, у зв`язку із відстороненням судді Миколаєць І.Ю. від здійснення правосуддя, та визначено суддю Кириленко Т.В. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Кириленко Т.В. від 27.04.2021 року вказану справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін (а.с. 96-97). Представник позивача до суду не прибув, подав заяву у якій просив провести судовий розгляд у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача до суду не прибув, просив розглядати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2017 року ТОВ «Експертний знавець» було складено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 11-19). Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (частина шоста статті 11 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першастатті 16 ЦК України). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункти 8 та 9 частини другої статті 16 ЦК України). Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За змістом ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Згідно з пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.03.92 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Отже, для застосування такого виду цивільно-правової відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. У таких категоріях справ позивач має довести належними доказами, зокрема, факт завдання шкоди за участю відповідача та розмір завданої шкоди, тобто наявність та розмір майнової шкоди, є невід`ємними елементами складу цивільного правопорушення. В даній справі судом встановлено, що відповідачем виготовлено технічний паспорт на будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач додав до позовної заяви лист від ТОВ «БК «Славутич - 2005», у якому зазначено, що вартість усунення пошкоджень будинку [ADDRESS] станом на 18.10.2018 року складає 270 320 грн (а.с. 44). Однак позивачем не було доведено, що вказані пошкодження були отримані внаслідок дій відповідача, а саме внаслідок складання ним зазначеного вище технічного паспорту на сусідній будинок. Позивач не був позбавлений можливості подати суду виготовлений на його замовлення звіт про оцінку вартості матеріального збитку або висновок експерта, а також мав право звернутись до суду з клопотанням про призначення судової експертизи для визначення як розміру заподіяної матеріальної шкоди, так і встановлення механізму виникнення зазначених пошкоджень, однак відповідних клопотань до суду не надходило, а належних, достатніх та достовірних доказів заподіяння позивачу шкоди відповідачем та розміру такої шкоди позивач суду не надав. Таким чином, позивачем не доведено, як факт заподіяння йому шкоди відповідачем, так і розмір завданих збитків у грошовому еквіваленті, а також причинно - наслідковий зв`язок між діями відповідача та заподіяною шкодою, що є необхідним для наявності складу цивільного правопорушення і відсутність належного доказування цих елементів складу правопорушення є підставою для відмови у задоволенні позову в частині відшкодування матеріальної шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Враховуючи недоведеність вини відповідача у пошкодженні належного позивачу майна, підстав для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди немає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed