Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення суми боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що умови обслуговування рахунків фізичної особи у позивача опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення, з якими клієнти банку повинні ознайомлюватись не рідше одного разу на місяць. Так за п. п. 2.1, 2.4, 2.5 п. 3 розділу IІ таких Умов для надання послуг Банк видає Клієнту картку, а підписанням анкети-заяви клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. За п. 5.3 розділу II Умов сторони домовилися, що Банк має право, на власний розсуд, переглядати ліміт до використання в межах суми Ліміту кредитування. За п. 5.9 Умов на суму наданого кредиту Банк нараховує відсотки. На підставі п. 5.11 Умов клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати мінімальний платіж в розмірі та в термін, зазначені в мобільному додатку. Згідно з Тарифами банку базова відсоткова ставка становить 3,1 % на місяць, а збільшена відсоткова ставка на місяць за карткою на суму загальної заборгованості 6,2 % на місяць нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості. Так відповідно до п. 5.15 Розділу II Умов при виникненні прострочених зобов`язань за кредитом клієнт сплачує банку відсотки в подвійному розмірі. Додавав, що за п. 8.20 п. 8 Розділу І Умов за ст. 625 ч. 2 ЦК за несвоєчасне виконання вимог про повне повернення суми боргу за кредитом клієнт повинен сплатити борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 74,4 % річних від простроченої суми. Вказував, що 19 січня 2019 року відповідач звернувся до банку, підписавши анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, яка разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, та підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок в розмірі 25000 грн. Натомість, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Загальний розмір заборгованості відповідача становить 43265,53 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 40695,95 грн. та боргу за порушення грошового зобов`язання в сумі 2569,58 грн. На підставі переліченого просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у вказаному розмірі та витрати з оплати судового збору. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій останній заперечував проти задоволення позовних вимог, вказуючи, що 19 січня 2019 року [PERSON] звернувся до АТ «Універсал банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, отримавши кредит у розмірі 25000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка № [NUMBER] . Однак така анкета не містить відомостей щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та неустойки. За наданим же банком розрахунком вбачається, що заборгованість відповідача на 28.12.2021 р. становить 43265,53 грн., з яких за кредитом - 40695,95 грн., за порушення грошового зобов`язання 2569,58 грн. В той же час долучені до справи Умови і Правила обслуговування AT «Універсал Банк» без номеру та дати, тому банк самостійно може встановлювати такі умови, та вони не були [PERSON] підписані, тому їх не можна вважати складовими частинами укладеного між сторонами кредитного договору. Долучена до справи інформація щодо чорної картки monobank та паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank затверджені 27.11.2021 року, а датою підписання анкети-заяви відповідачем є натомість 19.01.2019 р. Зауважував, що [PERSON] за період користування кредитом сплатив банку 46140,06 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості позивача. Отже, до правовідносин між сторонами не можна застосувати норми ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки Умови надання банківських послуг позивача змінювались АТ «Універсал Банк». До справи не долучено підтвердження, що відповідач одержав у електронному вигляді Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «Універсал банк», паспорту споживчого кредиту та Тарифи банку. Отже, перед судом не було доведено, що сторони обумовили сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, внаслідок чого банк не дотримав вимоги, передбачені ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Також за відсутності доказів видачі відповідачу банківської картки, відкриття йому рахунку, а також виписки з такого рахунку заборгованість є недоведеною, а в задоволенні позовних вимог банку слід відмовити. Крім того просив суд застосувати наслідки пропуску строку позовної давності представниками позивача за даним позовом. Додавав, що через введення в Україні воєнного стану відповідач був позбавлений можливості працювати, бо був звільнений. На підставі переліченого просив суд відмовити в задоволенні позову АТ «Універсал Банк» про стягнення боргу з відповідача у повному обсязі, стягнувши з позивача понесені [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. На підставі відповіді на відзив представник позивача, [PERSON] , вказував, що на момент підписання анкети-заяви від 19.01.2019 року боржнику було надано чинні Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблицю обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту у мобільному додатку. Сторони погодили за п. 7.1.1 Умов і правил обслуговування, що зміни вносяться шляхом направлення банком у Мобільному додатку повідомлення про зміни договору споживчого кредитування та акцепту клієнтом таких змін, зокрема, продовженням користування послугами банку. Боржник не звертався до банку щодо незгоди зі змінами Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, продовжуючи користуватись карткою. Кредитний договір між АТ Універсал Банк та відповідачем було підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису боржником відповідно до Умов та правил (п. 6.1-6.7), тому без погодження у мобільному застосунку monobank з Умовами і правилами надання банківських послуг не є можливо укладення договору на отримання кредиту. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Використання кредитних коштів підтверджується випискою з картрахунку позичальника, за якою баланс складає мінус 18\~265,53 грн, тобто заборгованість відповідача складає 42265,53 грн. додатково з боргом повністю використаного кредитного ліміту в сумі 25000 грн. Вказував, що підстав для застосування позовної давності немає, оскільки у відповідача почав утворюватися борг лише з 03.09.2019 р. На підставі викладеного просив суд задовольнити позовні вимоги АТ "Універсал банк" до [PERSON] повністю. Згідно із письмовими запереченнями представника відповідача, адвоката Ніколенко М. Є., останній вказував, що Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи і Паспорт споживчого кредиту не містять підпису [PERSON] , а містять лише загальну інформацію щодо умов надання банківських послуг. У заяві позичальника від 19 січня 2019 р. процентна ставка також не зазначена. Крім того, додатки до позовної заяви не містять підтверджень, що з Умовами і правилами надання банківських послуг відповідач був ознайомлений. Тому Умови і правила надання банківський послуг в АТ «Універсал Банк», які додані до позовної заяви, які не містять його особистого підпису, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 19 січня 2019 року шляхом підписання заяви-анкет. Додавав, що АТ «Універсал Банк» не надав належних та допустимих доказів видачі відповідачу банківської картки, відкриття йому рахунку, а також виписки з такого рахунку, з якої можна було б встановити факт користування відповідачем банківською карткою та наявність у нього заборгованості за кредитом, тому розмір заборгованості не підтверджений належними доказами. Зауважував, що до даного спору слід застосувати строки позовної давності, відмовивши АТ «Універсал Банк» у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та стягнувши з позивача понесені відповідачем витрати на правничу допомогу у сумі 10000 грн. Представник позивача, який діє на підставі довіреності, [PERSON] , у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву з проханням вирішити спір за його відсутності, наполягаючи при цьому на задоволені позову. Відповідач у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, будучи повідомленим про час та місце слухання справи належним чином. Представник відповідача, [PERSON] , у судовому засіданні, підтримуючи вимоги щодо необхідності відмовити у задоволенні позову банку повністю, вказував, що [PERSON] дійсно 19 січні 2019 року звернувся до позивача із заявою, на підставі якої отримав картку з відкритим у АТ «Універсал Банк» рахунком, яким користувався, використовуючи кредитні кошти в межах ліміту. Додавав, що востаннє кредитний ліміт був збільшений до 25000 грн., після чого він не підвищувався, тому є недоведеним у наданих суду розрахунках позивача посилання на наявність боргу з тіла кредиту в розмірі понад 40000 грн., а також недоведеним банком є овердрафт відповідача в сумі понад 18000 грн., оскільки [PERSON] використовував лише наданий йому кредитний ліміт, враховуючи, що він погасив боргу на суму понад 46000 грн. Отже, матеріали справи не доводять наявності у відповідача взагалі боргу перед банком. Звертав також увагу на те, що [PERSON] не підписував Умови та правила надання банківських послуг, тому сторони не узгодили умови надання кредитних коштів, отже правомірність нарахування відсотків банком було не доведено. Зазначав, що документальне підтвердження витрат відповідача на правничу допомогу буде надано після ухвалення рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає поданий позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На підтвердження укладення договору кредитування між сторонами по справі представником позивача суду було надано копією анкети-заяви від 19 січня 2019 року про надання банківських послуг [PERSON] в АТ "Універсал банк". При цьому своїм підписом відповідач підтвердив своє ознайомлення та згоду на те, що така анкета-заява разом із Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, та підтвердив, що ознайомився й отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, до яких не має заперечень (а. с. 11). При цьому суд вказує, що кредитний ліміт, розміри процентної ставки, пені та комісії, штрафу у такій анкеті-заяві не були визначені. Відповідно до п. 5.3, 5.9, 5.11, 5.15, 5.16 Глави 5 Розділу II Умов і правил обслуговування фізичних осіб вбачається, що Банк має право на власний розсуд переглядати ліміт до використання в межах суми Ліміту кредитування. На суму наданого кредиту Банк нараховує відсотки, а клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати мінімальний платіж в розмірі та в термін, зазначені в мобільному додатку, при виникненні прострочених зобов`язань за кредитом клієнт сплачує банку відсотки в подвійному розмірі, а при порушенні терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів банк на залишок боргу нараховує штраф та пеню відповідно до тарифів (а. с. 22-23). Згідно із Тарифами банку базова відсоткова ставка становить 3,1 % на місяць, а збільшена відсоткова ставка - 6,2 % на місяць, яка розраховується у випадку наявності простроченої заборгованості, а також передбачена відповідальність за прострочення грошового зобов`язання у розмірі 74,4 % річних (а. с. 25-26). Натомість, суд звертає увагу на те, що Умови та правила обслуговування в АТ "Універсал банк" не містить підпису [PERSON] , як сторони такого договору, так само як й не містять підпису відповідача долучені до справи Тарифи банку. Суд у цьому сенсі вказує, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Суд зазначає, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Отже, сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за невиконання кредитного договору. Роздруківка ж з сайту позивача належним доказом бути на думку суду не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Такими чином суд вважає, що у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК, оскільки умови та правила обслуговування фізичних осіб АТ "Універсал банк" та Тарифи банку датовані 27 листопада 2021 року, тобто змінювались позивачем з моменту виникнення спірних правовідносин, внаслідок чого банк міг додати до позову витяг з тарифів АТ "Універсал банк" та Умов та правил обслуговування фізичних осіб в цьому банку у редакціях, які сприятливі для задоволення вимог банку. При цьому у порушення положень ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» представники позивача не довели перед судом, що примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього були передані відповідачу. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг АТ "Універсал банк", відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з тарифів АТ "Універсал банк" та Умови та правила обслуговування фізичних осіб АТ "Універсал банк" через їх мінливий характер не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із [PERSON] кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Аналогічна правова позиція була викладена Об`єднаною палатою Верховного Суду в постанові від 23 травня 2022 року по справі № 393/126/20. При цьому суд вказує, що відкриття карткового рахунку [PERSON] підтверджується довідкою АТ "Універсал банк" від 5 вересня 2022 року. Факт встановлення кредитного ліміту банком відповідачу в розмірі 25000 грн. з 3 вересня 2019 року підтверджується довідкою АТ "Універсал банк" від 5 вересня 2022 року, що між тим підтверджується наданою представниками АТ "Універсал банк" випискою щодо руху коштів по банківській картці відповідача, зокрема, факт отримання якого не заперечував представник відповідача, оскільки [PERSON] дійсно користувався наданим йому кредитом в банку. Однак, суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів збільшення позивачем кредитного ліміту відповідачу за договором від 19 січня 2019 року більш ніж 25000 грн. Так само, як вже було встановлено судом, не містять матеріали справи доказів про повідомлення позичальника щодо встановлення та/або зміни певної відсоткової ставки за користування наданим [PERSON] кредитним лімітом позивача. Суд вказує, що електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 16 грудня 2020 року по справі № 561/77/19. Суд звертає при цьому увагу, що в постанові Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року по справі № 752/16018/15-ц зроблено висновок, що "у разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника лист про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку". Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 19 вересня 2018 року по справі № 664/2784/15-ц. Натомість, за матеріалами справи банком не було доведено перед судом факту повідомлення позичальника про встановлення та/або зміну відсоткової ставки за укладеним із ним договором 19 січня 2019 року. Отже, загальні роздруківки, надані представником позивача, щодо вказівки номеру телефону для згоди на умови та правила обслуговування АТ "Універсал банк" суд не приймає до уваги, оскільки вони не персоніфіковані та не можуть підтвердити проходження такої процедури саме відповідачем, що свідчить про недоведеність доводів представника позивача про обізнаність позичальника та погодження із ним умов кредитування в АТ "Універсал банк". Відповідно до п. 62 «Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином суд звертає увагу на те, що виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 17 грудня 2020 року по справі № 278/2177/15-ц, від 16 вересня 2020 року по справі № 200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року по справі № 760/7792/14-ц. Так з долученої до справи виписки з карткового рахунку відповідача за період з 19.01.2019 р. по 28.12.2021 р. вбачається, що [PERSON] має заборгованість перед позивачем в сумі 42265,53 грн., з яких борг за кредитним лімітом 25000 грн. та овердрафт 18265,53 грн. При цьому за користування кредитним лімітом [PERSON] АТ "Універсал банк" нарахував позичальнику відсотків на загальну суму 24183,76 грн. При цьому з наданого суду представниками АТ «Універсал банк» розрахунку вбачається, що станом на 28 грудня 2019 року заборгованість за тілом кредиту у відповідача за договором від 19 січня 2019 року становила 24738,60 грн. (колонки 3 та 4). Між тим доказів суду законності зростання боргу відповідача за тілом кредиту на підставі наданого банком розрахунку в судове засідання не було надано. Також суд звертає увагу на те, що згідно із розрахунком позивача вбачається, що у відповідача станом на 28 грудня 2021 року мається заборгованості перед АТ "Універсал банк" за кредитним договором від 19 січня 2019 року у загальному розмірі 43265,53 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту складає 40695,95 грн. та борг за порушення грошового зобов`язання в сумі 2569,58 грн. (а. с. 8-10). В той же час з долученої до справи виписки з карткового рахунку відповідача станом на 28.12.2021 р. вбачається, що [PERSON] має заборгованість перед позивачем в загальній сумі 42265,53 грн., що свідчить про недостовірність наданого суду розрахунку АТ "Універсал банк" щодо боргу відповідача. Тому суд не приймає до уваги наведені у такому розрахунку представниками банку відомості, що [PERSON] сплатив нараховані йому банком відсотки за користування наданим кредитом в розмірі 19447,92 грн., а на погашення отриманого в банку кредиту він сплатив загалом 46139,88 грн., що загалом складає проведення оплати позичальником на суму 65587,80 грн. на користь банку. Також суд вказує, що матеріали справи не містять положень п. 8.20 п. 8 Розділу І Умов і правил обслуговування в банку, за якими за ст. 625 ч. 2 ЦК за несвоєчасне виконання вимог про повне повернення суми боргу за кредитом клієнт повинен сплатити борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 74,4 % річних від простроченої суми, що свідчить також про недоведеність узгодження між сторонами вказаних умов. Крім того суд зауважує, що на підставі п. 6 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Отже, оскільки сума в розмірі 2569,58 грн., підтверджена випискою з картрахунку позичальника, є боргом за порушення грошового зобов`язання, що вбачається з розрахунку позивача та тарифів банку, то вона була нарахована позивачем у порушення п. 6 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування», за якими споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит в період дії карантину, встановленого КМУ на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зокрема, від платежів, сплата яких передбачена договором за прострочення виконання. При цьому, оскільки судом було встановлено, що розмір боргу з кредиту, вказаний у розрахунку банку в сумі 40695,95 грн. не був підтверджений наданими суду виписками з картрахунку відповідача, то судом було обраховано такий борг за відрахуванням з загальної суми боргу позичальника, вказаного у виписках з його картрахунку, боргу за порушення грошового зобов`язання в сумі 2569,58 грн., що становить відповідно 39695,95 грн. (42265,53 грн. - 2569,58 грн. = 39695,95 грн.). Підсумовуючи, суд дійшов висновку, що за відсутності доказів збільшення кредитного ліміту [PERSON] за договором від 19 січня 2019 року, відсутності доказів погодження між сторонами відсоткової ставки за користування наданим відповідачу кредитом, то вказане у сукупності свідчить про необґрунтоване нарахування банком відповідачу відсотків за таким договором на загальну суму 24183,76 грн., на яку відповідно повинен бути зменшений розмір нарахованого банком та встановленого в суді боргу позичальника (39695,95 грн. - 24183,76 грн. = 15512,19 грн.). Щодо позиції представника позивача з приводу необхідності застосування судом наслідків пропуску строку позовної давності за даним позовом, то суд вказує, що заборгованість відповідача за договором від 19 січня 2019 року утворилась за трирічний період загальної позовної давності, тому представниками банку не було пропущено таких строків при поданні до суду вказаного позову. Таким чином суд встановив, що доведений борг відповідача за договором від 19 січня 2019 року з АТ "Універсал банк" становить 15512,19 грн., внаслідок чого суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заявлених АТ "Універсал банк" позовних вимог шляхом стягнення на користь банку з позичальника заборгованості у розмірі саме 15512,19 грн., підтвердженої дослідженими матеріалами справи. На підставі ст. 141 ЦПК з відповідача підлягає стягненню на користь позивача відповідно до частки задоволених судом позовних вимог також витрати АТ «Універсал банк» зі сплати судового збору в сумі 889,52 грн. (15512,19 / 43265,53 х 2481 = 889,52).

Outcome: partial