Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась в суд з позовом до обслуговуючого кооперативу «Житлово будівельний кооператив «Правильний вибір» про стягнення штрафних санкцій. Позов мотивовано тим, що [PERSON] 17.10.2018 року заключила договори № 3/3/1 та 3/3/2-к з Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Правильний вибір», про пайову участь у кооперативі. Приміщенням, яке є предметом договору № 3/3/1 є однокімнатна квартира [ADDRESS] . Приміщенням, яке є предметом договору 3/3/2-к є складове приміщення № 2, поверх З, секція 3 у будівлі, яка будується за адресою: [ADDRESS] . У пункті 1.1. обох вищезазначених Договорів зазначено, що за даним Договором Пайовик зобов`язується сплачувати на користь Кооперативу пайові та інші внески у визначеному договором порядку, що є обов`язковою умовою асоційованого членства в Кооперативі та підставою отримання Пайовиком на праві власності житлового та/або нежитлового приміщення (квартири або комерційного приміщення). Пунктом 1.3. Договорів, передбачено, що Кооператив закріплює приміщення за пайовим внеском Пайовика. Сплачений у повному обсязі пай, дає змогу Пайовику набути право власності на приміщення. У пункті 2.1. Договорів закріплено право Пайовика набути право власності на Приміщення у встановленому порядку. Пунктом 2.4. Договорів на Відповідача покладено обов`язок, зокрема, закінчити будівництво Об`єкта нерухомості та введення його в експлуатацію в обумовлений Договорами строк, а також письмово повідомити Пайовика про виникнення обставин, які перешкоджають своєчасному прийняттю Об`єкта нерухомості в експлуатацію не пізніше 3-х (трьох) календарних днів від дати настання таких обставин. Договорами також передбачено, що Пайовик набуває права власності на приміщення при дотриманні всіх наступних умов: - За умови належного та своєчасного виконання всіх взятих на себе зобов`язань по даному договору; - За умови 100% оплати пайового та інших внесків, визначених цим договором; - За умови введення Об`єкта нерухомості в експлуатацію Кооперативом. Відповідно до довідок виданих Відповідачем, Позивач 26.12.2018 року вніс Кооперативу пайовий внесок в повному об`ємі згідно Договорів. Згідно пункту 9.2. Договорів, Кооператив гарантує Пайовику те, що планове завершення будівництва Об`єкта нерухомості, в якому знаходиться Приміщення, не пізніше - 2-го кварталу 2019 року, це також узгоджується із пунктом 4 додатків № 1 до Договорів. Проте, об`єкт було здано в експлуатацію (завершено будівництво), тільки 13.10.2021 року, відповідно до сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів 1122211013488. А відтак, Відповідач порушив закріплені Договорами зобов`язання. У пункті 5.1 Договорів вказано, що у випадку порушення умов Договору винна сторона відшкодовує заподіяну з її вини шкоду та сплачує штрафні санкції, передбачені Договором там чинним законодавством України. Пунктом 5.4 Договорів, передбачено, що у випадку порушення Кооперативом строків щодо ведення Об`єкту нерухомості в експлуатацію, Кооператив сплачує Пайовику штраф в розмірі 500 гривень за кожен повний календарний місяць. Також, даним пунктом уточнено, що умови даного пункту не застосовуються в разі, якщо пропуск строку введення Об`єкту нерухомості в експлуатацію сталося не з вини Кооперативу і про це Кооператив письмово повідомив пайовика. Позивач неодноразово звертався за інформацією про стан будівництва та дати введення в експлуатацію об`єкта нерухомості, а також, щодо відшкодування шкоди\~запрострочення виконання зобов`язання,\~проте Відповідачем\~усе зазначене\~було абсолютно\~проігноровано,\~не надано\~жодного зворотного\~зв`язку,\~пояснення ситуації\~чи спроби\~вирішення даного\~спору мирним\~шляхом.\~А від\~так,\~не маючи\~іншого виходу,\~та на\~виконання пункту\~8.2.\~Договорів (Якщо\~спір неможливо вирішити шляхом проведення переговорів, спір вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору у порядку, визначеному відповідним чинним в Україні законодавством), Позивач не мала жодного іншого виходу крім як звернутися за захистом своїх прав до судових органів. Просить стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Правильний вибір» 14 000 грн. штрафу на користь [PERSON] . Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооперативу «Правильний вибір» 14 000 грн. штрафу на користь [PERSON] . Стягнути з Обслуговуючого кооперативу\~«Житлово-будівельний\~кооперативу «Правильний\~вибір» 27 000 грн. відшкодування за завдану моральну шкоду на користь [PERSON] . Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооперативу «Правильний вибір» на користь [PERSON] кошти на відшкодування судового збору у розмірі 2\~977, 20 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 29.06.2022року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач не з`явилася надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача\~в судове\~засіданняне з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Враховуючи\~вимоги ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. \~ \~ \~ \~При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Судом встановлено,\~що[PERSON] 17.10.2018 року заключила договори № 3/3/1 та 3/3/2-к з Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Правильний вибір», про пайову участь у кооперативі. Приміщенням, яке є предметом договору № 3/3/1 є однокімнатна квартира [ADDRESS] . Приміщенням, яке є предметом договору 3/3/2-к є складове приміщення № 2, поверх З, секція 3 у будівлі, яка будується за адресою: [ADDRESS] . У пункті 1.1. обох вищезазначених Договорів зазначено, що за даним Договором Пайовик зобов`язується сплачувати на користь Кооперативу пайові та інші внески у визначеному договором порядку, що є обов`язковою умовою асоційованого членства в Кооперативі та підставою отримання Пайовиком на праві власності житлового та/або нежитлового приміщення (квартири або комерційного приміщення). Пунктом 1.3. Договорів, передбачено, що Кооператив закріплює приміщення за пайовим внеском Пайовика. Сплачений у повному обсязі пай, дає змогу Пайовику набути право власності на приміщення. У пункті 2.1. Договорів закріплено право Пайовика набути право власності на Приміщення у встановленому порядку. Пунктом 2.4. Договорів на Відповідача покладено обов`язок, зокрема, закінчити будівництво Об`єкта нерухомості та введення його в експлуатацію в обумовлений Договорами строк, а також письмово повідомити Пайовика про виникнення обставин, які перешкоджають своєчасному прийняттю Об`єкта нерухомості в експлуатацію не пізніше 3-х (трьох) календарних днів від дати настання таких обставин. Договорами також передбачено, що Пайовик набуває права власності на приміщення при дотриманні всіх наступних умов: - За умови належного та своєчасного виконання всіх взятих на себе зобов`язань по даному договору; - За умови 100% оплати пайового та інших внесків, визначених цим договором; - За умови введення Об`єкта нерухомості в експлуатацію Кооперативом. Відповідно до довідок виданих Відповідачем, Позивач 26.12.2018 року вніс Кооперативу пайовий внесок в повному об`ємі згідно Договорів. Згідно пункту 9.2. Договорів, Кооператив гарантує Пайовику те, що планове завершення будівництва Об`єкта нерухомості, в якому знаходиться Приміщення, не пізніше - 2-го кварталу 2019 року, це також узгоджується із пунктом 4 додатків № 1 до Договорів. Проте, об`єкт було здано в експлуатацію (завершено будівництво), тільки 13.10.2021 року, відповідно до сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів 1122211013488. А відтак, Відповідач порушив закріплені Договорами зобов`язання. У пункті 5.1 Договорів вказано, що у випадку порушення умов Договору винна сторона відшкодовує заподіяну з її вини шкоду та сплачує штрафні санкції, передбачені Договором там чинним законодавством України. Пунктом 5.4 Договорів, передбачено, що у випадку порушення Кооперативом строків щодо ведення Об`єкту нерухомості в експлуатацію, Кооператив сплачує Пайовику штраф в розмірі 500 гривень за кожен повний календарний місяць. Також, даним пунктом уточнено, що умови даного пункту не застосовуються в разі, якщо пропуск строку введення Об`єкту нерухомості в експлуатацію сталося не з вини Кооперативу і про це Кооператив письмово повідомив пайовика. Позивач неодноразово звертався за інформацією про стан будівництва та дати введення в експлуатацію об`єкта нерухомості, а також, щодо відшкодування шкоди\~запрострочення виконання зобов`язання, проте Відповідачем усе зазначене було абсолютно проігноровано, не надано жодного зворотного зв`язку, пояснення ситуації чи спроби вирішення даного спору мирним шляхом. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України. Згідно із ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором зо законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України. Згідно ст. ст. 546, 549 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Так,\~у пункті\~5.4\~Договорів Відповідачу\~встановлюється відповідальність\~за порушеннястроків щодо\~здачі об`єкта\~в експлуатацію, проте такі\~строки в\~Договорах не\~зазначені,\~натомість,у пунктах 9.2 Договорів та додаткових угодах до Договорів встановлюються гарантії щодо строків завершення будівництва. Відповідно до закону України «Про іпотеку», об`єкт незавершеного будівництва - об`єкт будівництва, на який видано дозвіл на будівництво, понесені витрати на його спорудження та не прийнятий\~в експлуатацію\~відповідно до\~законодавства (стаття 1). З комплексного аналізу вищенаведеного визначення, яке міститься в ЗУ «Про іпотеку», а також положень ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», ЗУ «Про основи містобудування», Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого Постановою КМУ від 13 квітня 2011 р. № 461, можна дійти до висновку, що законодавчо утотожнено два поняття «завершення будівництва об`єкта нерухомості» та «введення з експлуатацію об`єкта нерухомості». Адже з положень законодавства вбачається, що одне нерозривно пов`язане з іншим і не може існувати окремо. Законодавство окремо не виділяє момент набуття об`єктом незавершеного будівництва статусу «об`єкта завершеного будівництва», а навпаки пов`язує момент набуття об`єктом -незавершеного будівництва статусу «об`єкта завершеного будівництва» із моментом прийняття його в експлуатацію. Так, в пункті 9.2 Договору зазначено, що Кооператив гарантує Пайовику те, що планове завершення будівництва Об`єкта нерухомості, в якому знаходиться Приміщення, відбудеться не пізніше - 2-го кварталу 2019 року. Враховуючи викладене можна стверджувати, що пунктом 9.2 Кооператив взяв на себе зобов`язання ввести в експлуатацію Об`єкт нерухомості, в якому знаходиться Приміщення, не пізніше - 2-го кварталу 2019 року. Крім того, відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації. право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту з державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). З викладеного вбачається, що право власності на об`єкт виникло після прийняття його до експлуатації, а до цього моменту існувало лише право власності на матеріали, обладнання або ж об`єкт незавершеного будівництва, законодавець чітко пов`язує момент завершення будівництва із прийняттям об`єкта до експлуатації. Аналіз положень статті 331 ЦК України у системному зв`язку з нормами статей 177-179, 82 цього Кодексу, частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» також дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації, а державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено із прийняттям в експлуатацію у встановленому порядку. Визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, у судовому порядку, нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено. Вказаний правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 грудня 2019 року у справі № 200/22329/14-ц (провадження № 14-483цс19). Таким чином,\~новостворене нерухоме\~майно,\~будівництво якого\~здійснено в\~передбаченому законом\~порядку, набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. До цього об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів як речей матеріального світу, як у зібраному виді (конструкції, окремі елементи об`єкта незавершеного будівництва, чи сам об`єкт у цілому в залежності від ступеня готовності), так і у вигляді окремих видів будівельних матеріалів, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки. Така ж позиція викладена у постанові Верховного суду від 14 квітня 2021 року по справі № 177/2087/1 б-ц. Згідно умов Договорів, Кооператив зобов`язаний завершити будівництво об`єкта із прийняттям нерухомого майна до експлуатації. А до моменту введення об`єкта в експлуатацію, позивач позбавлений можливості вчиняти будь-які дії з приміщеннями, які є предметом договорів, в тому числі і оформити право власності на нього. Таким чином, права Пайовика можна вважати задоволеними, а обов`язки Кооператива виконаними в момент, коли Пайовик в строк, обумовлений Договором отримає введене в експлуатацію Приміщення, з можливістю в подальшому оформити на нього право власності, го строком дії Договору є строк з моменту його укладення до моменту введення в експлуатацію об`єкта нерухомості, в якому знаходиться Приміщення. Єдиний строк, який визначено в Договорі є строк завершення будівництва Об`єкта. Розглядаючи положення Договору в комплексі з положеннями законодавства, які обумовлюють порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомості та беручи до уваги, що договір містить виключно дату завершення будівництва, доходимо до висновку, що строк завершення будівництва в Договорі утотожнено зі строком введення в експлуатацію. Адже в жодному іншому пункті Договору строк введення об`єкта в експлуатацію не визначено. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач прострочивши свої зобов`язання, зазначені у пунктах 9.2 Договорів щодо своєчасного завершення будівництва (введення об`єкта в експлуатацію, зобов`язаний виплатити Позивачу штраф передбачений пунктами 5.4 Договорів, а саме відповідно до Договорів об`єкт повинен був бути зданий в експлуатацію не пізніше 2-го кварталу 2019 року, а за кожен прострочений місяць Кооператив сплачує Пайовику штраф у розмірі 500 (п`ятсот) гривень (пункти 5.4 та 9.2 Договорів), а оскільки об`єкт було здано в експлуатацію 13.10.2021 року, Відповідач прострочив своє зобов`язання на 28 місяців, а відтак, повинен сплатити Позивачу штраф у розмірі 14 000 грн (28*500=14000) за кожним із договорів, що разом складає 28 000 грн. Відповідно до статті 23 ЦК України \~- моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема статті 4, 22 Закону України "Про захист прав споживачів"). Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Згідно з преамбулою Закону України "Про захист прав споживачів" цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а і також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. За пунктами 18, 22 частини першої статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропопонує їх до реалізації; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Статтею 1-1 Закон України "Про захист прав споживачів" передбачено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Як вбачається з положень Договорів, Пайовик сплачує внески а Кооператив закріплює приміщення за паєм Пайовика та гарантує готовність об`єкта в обумовлений строк. Пункт 5 частини першої статті 4 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачає, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до пункту 19 частини першої статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" термін "продукція" у цьому Законі вживається в значенні - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. За змістом частини другої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статті 4 та 22 Закону України "Про захист прав споживачів" прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та 5 пробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. З наведеного\~вбачається,\~що моральна\~шкода за\~порушення цивільно-правового\~договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону України "Про захист прав споживачів" навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі N 216/3521/16-ц (провадження N 14-714цс19) а також у постанові від ї жовтня 2020 року по справі N 755/3509/18. Крім того, Як роз`яснено в п. З роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня Ю05 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Положеннями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, ураховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. В пункті № 10 зазначеної постанови зазначено, що при заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Враховуючи викладене та той розмір завданих позивачу моральних страждань, суд вважає що розмір визначений позивачем є справедливим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2977,20грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного згідно ст. ст. 23, 331, 525,526, 530, 546, 549, 611, 627, 629 ЦК України,

Outcome: approved