Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Вимоги позову обґрунтовано тим, що 18.08.1993 виконкомом районної ради народних депутатів м. Києва позивачу та членам його родини- [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , було надано у користування квартиру за адресою: [ADDRESS] , однак дружина позивача та його діти померли, що підтверджується свідоцтвами про смерть. При цьому у 2003 році з дозволу позивача на прохання родичів у квартирі було зареєстровано [PERSON] , з підстав того, що остання є родичкою позивача, які на момент її народження тимчасово проживали в квартирі позивача. Позивач зазначає, що з 2006 року відповідач фактично не проживає у квартирі, не має особистих речей, а місце її перебування позивачу невідомо. В той же час, позивачем не чинилось перешкод відповідачу у проживанні в зазначеному житлі, остання добровільно покинула місце проживання. В той же час факт реєстрації відповідача в квартирі призводить до збільшення розміру комунальних послуг, тягар оплати яких позивач несе сам, а тому вимушений звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 12.08.2022 відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 10.10.2022, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті. Позивач та його та представник у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити, не заперечують щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку за зареєстрованою адресою проживання останньої. Відповідачем не подано заяви про розгляд справи за її відсутності та не подано відзив на позовну заяву. Оскільки відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, а також те, що позивач не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. 18.08.1993 виконавчий комітет Ради народних депутатів надав ордер №67988 серії «Б» гр. [PERSON] на житлове приміщення - кв. [ADDRESS] , на сім`ю у складі: дружини - [PERSON] , сина - [PERSON] та доньки [PERSON] (а.с.8). Позивач зазначає про те, що члени його сім`ї, а саме дружина, син та донька померли, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с.9-11). У відповідності до витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва за адресою: [ADDRESS] станом на 28.07.2022 зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Як зазначено позивачем, у 2006 році [PERSON] зі своїми батьками фактично не проживають у квартирі, при цьому їх місцеперебування позивачу невідомо. Відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі, що підтверджується Актом обстеження щодо не проживання особи за місцем реєстрації від 29.07.2022, складеного та підписаного [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , про те, що [PERSON] , [INFO] фактично не проживає за адресою реєстрації з 2006 року (а.с.13). Також, в матеріалах справи містяться нотаріально засвідчені заяви-пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] зазначив про те, що особисто знає позивача, підтримує з ним дружні стосунки та неодноразово був присутнім в його квартирі, при цьому відповідача [PERSON] ніколи не бачив, остання в квартирі не проживає. Свідок [PERSON] повідомила, що з 2007 року проживає разом з позивачем у кв. [ADDRESS] , зазначивши, що позивач не чинить перешкод у проживанні іншим особам у квартирі. Підтвердила, що відповідач [PERSON] не проживала та не проживає у квартирі, а місце її проживання невідоме. Свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом позивача, зазначив про те, що у вказаній квартирі проживає позивач та [PERSON] , при цьому інші особи в квартирі відсутні і не проживають, в тому числі [PERSON] . Відповідач [PERSON] не несе жодних обов`язків по утриманню житла за вказаною адресою. Доказів, що позивач чинить відповідачу перешкоди в користуванні спірною квартирою, не надано. Відповідач добровільно залишила спірну квартиру, забравши всі свої речі. Відповідно ст. 71 ЖК України передбачає, що у разі відсутності наймача або членів його сім`ї у житловому приміщенні понад шість місяців, він втрачає право користування ним. Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року (з наступними змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України) необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні; у осіб, які потребують догляду; внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Вищевикладені обставини свідчать про наявність підстав для визнання відповідача такою що втратила право користування кв. [ADDRESS] .

Outcome: approved