Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] пред`явив до суду позов до відповідача Державного підприємства «Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (ДП «Тернопільстандартметрологія»), у якому просить визнати незаконним та скасувати наказ генерального директора ДП «Тернопільстандартметрологія» №49-к від 20 травня 2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»; визнати незаконним та скасувати наказ генерального директора ДП «Тернопільстандартметрологія» №64-к від 21 червня 2022 року «Про звільнення [PERSON] »; поновити [PERSON] , на посаді інженера II категорії відділу метрології ДП «Тернопільстандартметрологія». \~ \~ \~ \~В обґрунтування\~заявлених позовних\~вимог покликається\~на те,\~що він\~ [PERSON] \~працював на\~посаді інженера\~II\~категорії відділу\~метрології в\~ДП «Тернопільстандартметрологія»\~з 30\~березня 2016\~року. Наказом №49-к від 20 травня 2022 року по ДП «Тернопільстандартметрологія» його притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани за порушення трудової дисципліни у вигляді відсутності на роботі в період з 04 по 11 травня 2022 року без поважних причин. Наказом №62-к від 08 червня 2022 року його було позбавлено повністю премії за травень 2022 року, у зв`язку з притягненням до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани. Наказом №64-к від 21 червня 2022 року його було звільнено 20 червня 2022 з займаної посади за прогул без поважних причин з 23 травня 2022 року по 27 травня 2022 року, згідно п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Однак, позивач стверджує, що у вказані в наказах періоди він був відсутній на роботі по причині виконання громадських обов`язків у воєнний час з переміщення через державний кордон гуманітарних вантажів для задоволення потреб військових підрозділів та громадян. Про зазначені обставини він повідомляв відповідача у заявах про надання відпустки без збереження заробітної плати та письмових поясненнях, які відповідач проігнорував. З цих підстав вказані накази позивач вважає незаконними, безпідставними та такими, що прийняті з порушенням встановленого законодавством порядку. Вказує, що 03 травня 2022 року він подав ДП «Тернопільстандартметрологія» заяву про надання відпустки без збереження заробітної плати з 04 по 11 травня 2022 року з метою поїздки за кордон (країни ЄС) за гуманітарним вантажем - автомобілями для потреб військової частини [NUMBER] . Для виїзду за кордон з метою перевезення гуманітарних вантажів у нього були всі належні документи, зокрема дозвіл Тернопільської обласної військової адміністрації, оформлений листом №01-3605/20 від 03.05.2022 року, виданий на підставі подання та заяви командира ВЧ [NUMBER] від 03.05.2022 року. Подавши заяву про надання відпустки без збереження заробітної плати, враховуючи важливість під час воєнного стану мети поїздки, він був впевнений у задоволенні роботодавцем його заяви. Результатом його поїздки за кордон стало доставлення гуманітарного вантажу - автомобіля Форд Маверік, який в подальшому був переданий для потреб ВЧ № [NUMBER] . Про вказані причини відсутності на роботі він також повідомив Відповідача у своїй пояснювальній записці від 13 травня 2022 року та надав підтверджуючі документи. Незважаючи на поважні причини відсутності на роботі, відповідач відмовив йому у наданні відпустки без збереження заробітної плати, а також притягнув до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани. Згідно частин 2,3 ст. 12 Закону України від 15 березня 2022 року № 2136-ІХ "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" у період дії воєнного стану роботодавець може відмовити працівнику у наданні будь-якого виду відпусток (крім відпустки у зв`язку вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку), якщо такий працівник залучений до виконання робіт на об`єктах критичної інфраструктури. Протягом періоду дії воєнного стану роботодавець на прохання працівника може надавати йому відпустку без збереження заробітної плати без обмеження строку, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про відпустки". Позивач зазначає, що оскільки він не залучався до виконання робіт на об`єктах критичної інфраструктури, то відмову відповідача у наданні йому відпустки без збереження заробітної плати вважає безпідставною. Водночас, посилання відповідача у преамбулі наказу №49-к від 20 травня 2022 року на відсутність підстав для надання відпустки без збереження заробітної плати, передбачених ст. 25, 26 Закону України «Про відпустки» суперечить ст. 1 Закону України від 15 березня 2022 року № 2136-ІХ "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", згідно якої у період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом. Тобто норми Закону № 2136-ІХ мають пріоритетне значення, зокрема і положення ст. 12 Закону № 2136-ІХ перед ст. 25 Закону України «Про відпустки». Також, позивач стверджує, що відповідач не врахував безумовну важливість волонтерської діяльності з забезпечення військових підрозділів під час воєнного стану. При цьому, позивач стверджує, що оскаржуваний наказ взагалі не містить відомостей про те чому не були враховані відповідачем при застосуванні дисциплінарного стягнення наведені ним документально підтверджені причини поважності відсутності на роботі у вигляді виконання громадського обов`язку по доставленню гуманітарних вантажів для ЗСУ, як і не містить оцінки заподіяної йому шкоди. Також, позивач зазначає, що у триденний строк з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 20 травня 2022 року № 49-к він ознайомлений не був, що свідчить про порушення відповідачем процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності. 19 травня 2022 року він написав на ім`я відповідача заяву про надання відпустки без збереження заробітної плати з 23 по 27 травня 2022 року з метою поїздки за кордон (країни ЄС) за гуманітарним вантажем для задоволення першочергових потреб ЗСУ, інших військових формувань. Для виїзду за кордон з метою перевезення гуманітарних вантажів, у нього були всі належні документи, зокрема заява голови правління БФ «Волонтери Летичівщини» №33 від 17.05.2022. Результатом цієї поїздки за кордон стало доставлення ним гуманітарного вантажу для БФ «Волонтери Летичівщини». Незважаючи на поважні причини його відсутності на роботі, важливості внесення в Перемогу посильного вкладу кожного, Відповідач повторно відмовив йому у наданні відпустки без збереження заробітної плати, а також незаконно притягнув до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення, видавши наказ №64-к від 21 червня 2022 року. Згідно пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Позивач вважає, що у воєнний стан термін «виконання громадського обов`язку» в контексті ст. 17 Конституції України, набуває нового, значно ширшого змісту, що охоплює в тому числі обов`язок кожного вносити свій посильний вклад в Перемогу, яким може бути не тільки безпосередня участь в бойових діях, а й участь в забезпеченні фронту всім необхідним, волонтерська діяльність тощо. З цих підстав позивач стверджує, що враховуючи, що під час воєнного стану він був відсутній на роботі з 04 по 11 травня 2022 року та з 23 по 27 травня 2022 року по причині переміщення через державний кордон гуманітарних вантажів для задоволення потреб військових підрозділів, про що Відповідач був заздалегідь повідомлений, то така причина відсутності є поважною, оскільки він по суті виконував свій громадський обов`язок по зміцненню обороноздатності країни, забезпеченню гуманітарною допомогою тих, хто її потребує. Позивач вважає, що про порушення відповідачем порядку притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення та його незаконність свідчить також наступне: У наказі №64-к від 21 червня 2022 року вказано про те, що копії наданих ним до пояснювальної записки документів не охоплюють всього періоду його відсутності на роботі. При цьому відповідач не зазначає у які саме періоди, на його думку, в мене були поважні причини відсутності на роботі, а у які ні. Таке загальне твердження також ставить під сумнів те, що Відповідачем взагалі перевірялись обставини та давалась оцінка причин його відсутності на роботі з 04 по 11 травня 2022 року та з 23 по 27 травня 2022 року, що свідчить про порушення ним вимог ст. 149 КзПП України щодо обов`язковості врахування обставин за яких вчинено проступок, та застосування звільнення, яке є крайнім заходом дисциплінарної відповідальності. Слід зазначити, що у протоколі профспілкового комітету від 21 червня 2022 року також міститься загальне твердження, що копії наданих ним документів не охоплюють всього періоду моєї відсутності на роботі, що свідчить про формальний підхід органу до розгляду питання про надання згоди на моє звільнення та не врахування ним всіх обставин справи. Згідно оскаржуваного наказу №64-к від 21 червня 2022 року датою його звільнення зазначено 20 червня 2022 року. З цих підстав позивач вважає, що відповідач провів його звільнення «заднім» числом, чим порушив вимоги статті 47 КЗпП України, яка передбачає обов`язок роботодавця видати працівнику трудову книжку у день звільнення, та статті 116 КЗпП України, яка встановлює обов`язок роботодавця провести розрахунок з працівником у день звільнення, останнім робочим днем є день звільнення. Всупереч наведеному Відповідач видав йому трудову книжку, ознайомив з наказом про звільнення та провів розрахунок 21 червня 2022 року. Позивач покликається на те, що Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 26.09.2018 р. у справі № 289/51/16-ц вказує, що працівник не може бути звільнений у день, який передує дню видання роботодавцем наказу про звільнення. Працівник може бути звільнений з підстав, передбачених КЗпП України, лише у день видання наказу роботодавця, або у будь-який наступний день за днем видання наказу по звільнення. Однак, у його трудову книжку відповідач вніс запис про звільнення датою 21 червня 2022 року, що не відповідає приписам самого наказу №64-к від 21 червня 2022 року. Позивач вважає, що така невідповідність інформації у офіційних документах, свідчить про їх незаконність, порушує принцип правової визначеності та його трудові права та гарантії при застосуванні дисциплінарного стягнення, а тому вказані обставини є підставою для визнання незаконними оскаржуваних наказів та їх скасування, а також поновлення його на роботі. За вказаних обставин просив позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 05 серпня 2022 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. \~ \~ \~ \~Від представника відповідача адвоката Авдєєнка В.В. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого заперечує проти викладених у позові обставин. В обґрунтування своїх доводів покликається на те, що на підставу своїх вимог позивач посилається на ту обставину, що був відсутній на роботі в період з 04.05.22 року по 11.05.22 року та з 23.05.22 року по 27.05.22 року з поважних причин - виконання громадських обов`язків у воєнний час з переміщення через державний кордон гуманітарних вантажів для задоволення потреб військових підрозділів та громадян. Проте, представник відповідача вважає, що вказані обставини не можна вважати поважними причинами відсутності позивача на роботі. Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.92 при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст.40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Згідно правового висновку Верховного Суду, наведеного у постанові від 11.03.20 року по справі №459/2618/17, відповідно до сталої судової практики причину відсутності працівника на роботі можна вважати поважною, якщо явці на роботу перешкоджали істотні обставини, які не можуть бути усунуті самим працівником, зокрема: пожежа, повінь (інші стихійні лиха аварії або простій на транспорті; виконання громадянського обов`язку (надання допомоги особам, потерпілим від нещасного випадку, порятунок державного або приватного майна при пожежі, стихійному лиху); догляд за захворілим зненацька членом родини; відсутність на роботі з дозволу безпосереднього керівника; відсутність за станом здоров`я. З наведеного випливає висновок, що коли явці працівника на роботу не перешкоджав будь-які обставини, а працівник самовільно, тобто без погодження з роботодавцем, вирішив використати відпустку чи дні відгулів для будь-яких цілей чи потреб, у тому числі для надання допомоги у перевезенні гуманітарних вантажів, то така поведінка працівника не може вважатись поважною причиною відсутності на роботі, а є прогулом. Слід зазначити, що виконання громадських обов`язків у воєнний час з переміщень; через державний кордон гуманітарних вантажів для задоволення потреб військових підрозділів та громадян не надає працівнику право без погодження із роботодавцем залишати місце роботи, не виконувати свої трудові обов`язки. Таким чином, доводи позивача про відсутність на робочому місці з поважних причин слід визнати безпідставними. Як видно з позовної заяви, як на підставу своїх вимог позивач посилається на ту обставину, що в наказі №64-к від 21.06.22 передбачено звільнити позивача з 20.06.22, тобто з дня, що передує прийняттю спірного наказу. Однак, зазначена в наказі дата звільнення позивача, 20.06.22, є технічною опискою, вона виправлена наказом №84-к від 03.08.22, у зв`язку з чим такі доводи позивачі, слід визнати недоречними. Також, у поданому відзиві представник відповідача зазначив, що очікувана вартість понесених відповідачем у справі витрат становить 15000 гривень, що є вартістю оплачених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] адвокат Веприк Т.М. подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначає, що не погоджується із запереченнями представника відповідача, викладеними у відзиві на позов. В обґрунтування свої доводів вказує на те, що вичерпного переліку поважних причин відсутності на роботі у трудовому законодавстві України не визначено, тому в кожному окремому випадку оцінка поважності причини відсутності на роботі здійснюється виходячи з конкретних обставин та наданих сторонами доказів. Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника. Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника. Вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, звільненого за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати всі надані сторонами докази. Зазначені висновки сформовані усталеною судовою практикою, зокрема у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 серпня 2022 року у справі № 536/1755/20 (провадження № 61-21194св21), постанові ВС від 11.03.2020 р. у справі № 459/2618/17 (провадження № 61-47902св18) Також, згідно правового висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеного у Постанові від 22.07.2020 у справі № 554/9493/17, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи до держані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок. З огляду на наведене, відсутність позивача під час воєнного стану на роботі по причині здійснення волонтерської діяльності та виконання громадського обов`язку для збереження життя та здоров`я громадян, що потребують допомоги, у вигляді переміщення через державний кордон гуманітарних вантажів, є поважною причиною відсутності на роботі та не може розцінюватись як прогул. Це зумовлено тим, що під час воєнного стану термін «виконання громадського обов`язку» в контексті ст. 17 Конституції України, набуває нового, значно ширшого змісту, що охоплює в тому числі обов`язок кожного вносити свій посильний вклад в Перемогу, яким може бути не тільки безпосередня участь в бойових діях, а й участь в забезпеченні оборони держави всім необхідним, зокрема і через волонтерську діяльність тощо. В свою чергу, розширені межі розсуду при застосуванні терміну «виконання громадського обов`язку» відповідних органів державної влади, зокрема і судів при розгляді судових справ, є однією зі складових та запорукою наближення Перемоги. Представник позивача вважає, що поведінка позивача є послідовною та добросовісною по відношенню до роботодавця, оскільки перед початком здійснення своєї волонтерської діяльності, позивач звертався до відповідача з заявами про надання відпустки без збереження заробітної плати, у задоволенні яких роботодавець безпідставно відмовляв. Відповідач, всупереч приписам ст. 149 КЗпП України, формально підійшов до вирішення питання кваліфікації наявності трудового проступку позивача та накладення стягнення. Свідченням цьому є наявність у наказі про звільнення загальних формулювань, що надані позивачем до пояснювальної записки документи не охоплюють всього періоду відсутності на роботі. При цьому, відповідач не вказує які періоди ним враховані, а які ні, як і не зазначає заподіяної йому шкоди чи інших негативних наслідків. Також, позивач не погоджується з твердженням відповідача, що у наказі про звільнення від 21 червня 2022 року ним допущено помилку у даті звільнення та вказано дату 20 червня 2022 року замість 21 червня 2022 року. Таке пояснення було сформульоване відповідачем лише після подання позову та вказівки позивачем на таке порушення ст. 47, 116 КЗпП, як на одну з підстав незаконності звільнення. Зазначене свідчить про намагання відповідача прикрити та легітимізувати допущені при звільненні порушення. Звільнення працівника у день, що передує дню видання наказу, не узгоджується з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, яка викладена у постанові від 26 вересня 2018 року у справі № 289/51/16-ц, згідно якої працівник не може бути звільнений у день, який передує дню видання роботодавцем наказу про звільнення. Працівник може бути звільнений з підстав, передбачених КЗпП України, лише у день видання наказу роботодавця, або у будь-який наступний день за днем видання наказу по звільнення. З цих підстав просить позов задовольнити. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Веприк Тарас Михайлович позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача Державного підприємства «Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (ДП «Тернопільстандартметрологія») адвокат Авдєєнко Владислав Валерійович заперечив проти позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Судом установлено: Як убачається з копії трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON] , згідно наказу№80-к від 30 березня 2016 року [PERSON] прийнятий на посаду інженера II категорії відділу метрології в ДП «Тернопільстандартметрологія» (а.с.12). 20 травня 2022 року Генеральним директором Державного підприємства «Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (ДП «Тернопільстандартметрологія») [PERSON] видано наказ №49-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», згідно якого оголошено догану інженеру ІІ категорії відділу метрології [PERSON] за порушення трудової дисципліни. Із вказаного\~наказу убачається,\~що інженер\~ІІ категорії\~відділу метрології [PERSON] був відсутній на роботі в період з 04 по 11 травня 2022 року, про наявність підстав для надання відпустки без збереження заробітної плати [PERSON] не повідомляв. Відпустка без збереження заробітної плати за згодою сторін [PERSON] не надавалися. \~ \~ \~ \~У матеріалах даної цивільної справи наявні доповідні записки заступника генерального директора з питань метрології [PERSON] написані на ім`я генерального ДП «Тернопільстандартметрологія» [PERSON] , зокрема: від 04 травня 2022 року, від 05 травня 2022 року, від 06 травня 2022 року, від 09 травня 2022 року, від 10 травня 2022 року, від 11 травня 2022 року, у яких повідомлено, що 04 травня 2022 року, 05 травня 2022 року, 06 травня 2022 року, 09 травня 2022 року, 10 травня 2022 року, 11 травня 2022 року [PERSON] був відсутній на робочому місці. Згідно пояснювальної записки [PERSON] від 13 травня 2022 року, адресованої генеральному директору ДП «Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (ДП «Тернопільстандартметрологія») [PERSON] , позивач [PERSON] зазначив, що був відсутній на робочому місці з 04 травня 2022 року по 11 травня 2022 року, оскільки був направлений начальником Тернопільської обласної військової адміністрації Володимира Труша за гуманітарним вантажем - автомобілями на підбір в країнах ЄС для потреб військової частини [NUMBER] . Як убачається із матеріалів цивільної справи, Підгороднянською територіальною громадою Тернопільського району Тернопільської області на ім`я [PERSON] видано посвідчення добровольця територіальної оборони серії [NUMBER] , терміном дії з 08 березня 2022 року по 08 березня 2025 року. (а.с. 67) На підтвердження зазначених обставин позивач долучив копію подання від 03 травня 2022 року, з якого убачається, що 03 травня 2022 року [PERSON] звернувся із поданням на ім`я начальника Тернопільської обласної військової адміністрації [PERSON] у якій просив надати дозвіл на перетин кордону [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які мають привезти гуманітарний вантаж автомобілі на підбір в країнах ЄС для потреб військової частини [NUMBER] (35 ОСБ). Також,\~ [PERSON] \~звернувся із\~заявою на\~переміщення гуманітарних\~вантажів на\~ ім`я\~начальника Тернопільської\~обласної військової\~адміністрації [PERSON] ,\~у якій\~просив надати\~дозвіл на\~переміщення гуманітарних вантажів через митний кордон України для потреб військової частини [NUMBER] (35 ОСБ) водіями: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно звернення Тернопільської обласної військової адміністрації №01-3605/20 від 03 травня 2022 року адресованої Голові Державної прикордонної служби України [PERSON] , начальнику Львівської обласної військової адміністрації [PERSON] , виконувачу обов`язків начальника львівської митниці [PERSON] , Тернопільська обласна військова адміністрація звернулася з проханням щодо безперешкодного перетину державного кордону гуманітарними вантажами згідно з додатком. Як убачається із додатку №1 водієм [PERSON] . (а.с.30) Відповідно до Акту прийому-передачі автомобіля, складеного між директором ТОВ «Кооператив Піщинка» [PERSON] , перевізником [PERSON] та військовою частиною [NUMBER] (35 ОСБ) від 01 червня 2022 року, [PERSON] та [PERSON] передають, а військова частина [NUMBER] (35 ОСБ) приймає автомобіль марки FORD MAVERICK 1997 року випуску з номерним знаком [NUMBER] . Згідно Акту про відмову від підписання наказу, складеного 30 травня 2022 року комісією ДП «Тернопільстандартметрологія» у складі: юрисконсульта [PERSON] , т.в.о. інспектора з кадрів [PERSON] , інженером з охорони праці [PERSON] , уповноваженого з антикорупційної діяльності [PERSON] та заступника генерального директора з питань метрології [PERSON] , про те, що 30 травня 2022 року інженер ІІ категорії відділу метрології [PERSON] відмовився підписати наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Відповідно\~до наказу\~№62-к\~генеральним директором\~Державного підприємства\~«Тернопільський науково-виробничий\~центр стандартизації,\~метрології та\~сертифікації» (ДП\~«Тернопільстандартметрологія»)\~ Миколою\~Тешнером від\~08\~червня 2022\~року «Про\~позбавлення премії\~за травень\~2022\~року»,\~інженер ІІ\~категорії відділу\~метрології [PERSON] \~позбавлено премії\~повністю за\~травень,\~на підставі\~наказу №49-к ДП «Тернопільстандартметрологія» від 20 травня 2022 року видано «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», п. 3.3., п. 3.4. Положення про преміювання за підсумками господарської діяльності працівників ДП «Тернопільстандартметрологія». 19 травня 2022 року [PERSON] подав заяву на ім`я генерального директора Державного підприємства «Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (ДП «Тернопільстандартметрологія») [PERSON] про надання йому відпустки без збереження заробітної плати з 23 травня 2022 року по 27 травня 2022 року для переміщення гуманітарних вантажів з країн ЄС для задоволення першочергових потреб Збройних сил України. Згідно доповідної записки заступника генерального директора з питань метрології [PERSON] написаної на ім`я генерального директора ДП «Тернопільстандартметрологія» [PERSON] від 23 травня 2022 року, інженер ІІ категорії відділу метрології [PERSON] не надав документів, які підтверджують факт залучення його до волонтерської діяльності, в зазначений ним період з 23 травня 2022 року по 27 травня 2022 року. Як убачається із доповідних записок заступника генерального директора з питань метрології [PERSON] написаних на ім`я генерального директора ДП «Тернопільстандартметрологія» [PERSON] від: 24 травня 2022 року, 25 травня 2022 року, 26 травня 2022 року, 27 травня 2022 року, інженер ІІ категорії відділу метрології [PERSON] був відсутній на робочому місці 24 травня 2022 року, 25 травня 2022 року, 26 травня 2022 року, 27 травня 2022 року. Відповідно до пояснювальної записки [PERSON] від 31 травня 2022 року, написаної на ім`я заступника генерального директора з питань метрології [PERSON] , позивач надав опії документів які підтверджують факт залучення його до волонтерської діяльності для переміщення гуманітарних вантажів з країн ЄС для задоволення першочергових потреб Збройних сил України, у період відпустки без збереження заробітної плати з 23 травня 2022 року по 27 травня 2022 року. У матеріалах цивільної справи наявна копія заяви Благодійного фонду «Волонтери Летичівщини» на переміщення гуманітарних вантажів №33 від 17 травня 2022 року адресованої голові Тернопільської обласної військової адміністрації [PERSON] про надання дозволу на переміщення гуманітарних вантажів водіями: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] через митний кордон України для потреб Благодійного фонду «Волонтери Летичівщини», для задоволення першочергових потреб Збройних Сил України, інших військових формувань, переселенців таким. Із долученої позивачем копії Декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою слідує, що [PERSON] здійснював декларування товарів при перевезенні їх через митний кордон України. Відповідно до Акту приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей від 26 травня 2022 року, [PERSON] передав, а благодійний фонд «Волонтери Летичівщини» прийняли наступні товари: постіль 250 кг, одяг 250 кг, рушники 50 кг, продукти харчування (їжа) 50 кг, дитяче харчування 50 кг, кисневі балони 50 кг, кисневі маски 5 кг. Згідно інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №91-16483/0/15-22 від 06 липня 2022 року, [PERSON] перетинав державний кордон України, зокрема 04 травня 2022 року виїзд, 09 травня 2022 року в`їзд, 22 травня 2022 року виїзд, 24 травня 2022 року в`їзд (а.с.35). У доповідній записці від 17 червня 2022 року заступник генерального директора з питань метрології [PERSON] повідомив генерального директора ДП «Тернопільстандартметрологія» [PERSON] про те, що інженер ІІ категорії відділу метрології [PERSON] був відсутній на роботі з 23 травня 2022 року по 27 травня 2022 року. Надання відпустки без збереження заробітної плати не погоджувалося, враховуючи необхідність виконання [PERSON] . Про наявність підстав для надання відпустки без збереження заробітної плати в обов`язковому порядку, передбачених ст. 25 Закону України «Про відпустки» [PERSON] не повідомив. Наказ про надання відпустки за згодою сторін відповідно до ст. 26 Закону України «Про відпустки» не видавався. [PERSON] самовільно, без згоди адміністрації залишив роботу на період з 23 травня 2022 року по 27 травня 2022 року. Копії документів, надані [PERSON] до пояснювальної записки від 31 травня 2022 року не охоплюють всього періоду його відсутності на роботі. З цих підстав запропоновано притягнути інженера ІІ категорії відділу метрології [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, звільнивши його за прогул без поважних причин відповідно до вимог законодавства про працю. (а.с.44) Протоколом засідання профспілкового комітету ДП «Тернопільстандартметрологія» №5 від 21 червня 2022 року надано згоду на розірвання трудового договору з членом Первинної організації профспілки ДП «Тернопільстандартметрологія» [PERSON] , відповідно до ст. 43 КЗпП України. Як убачається із змісту зазначеного Протоколу, на порядку денному розглядалося подання генерального директора ДП «Тернопільстандартметрологія» про надання згоди на розірвання трудового договору з членом Первинної організації профспілки ДП «Тернопільстандартметрологія» [PERSON] відповідно до статті 43 КЗпП України. На засіданні юрисконсульт ДП «Тернопільстандартметрологія» дав пояснення, що [PERSON] без ознайомлення з рішенням стосовно поданої ним заяви про відпустку без збереження заробітної плати, був відсутній на роботі з 23 травня 2022 року по 27 травня 2022 року, що є фактом прогулу. [PERSON] повідомив, що не визнає факт відсутності його на роботі, у зв`язку із поданням ним заяви на надання відпустки без збереження заробітної плати. (а.с.38) Наказом генерального директора Державного підприємства «Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (ДП «Тернопільстандартметрологія») Миколи Тешнера №64-к від 21 червня 2022 року «Про звільнення [PERSON] » звільнено [PERSON] , інженера ІІ категорії відділу метрології, 20 червня 2022 року, за прогул без поважних причин, згідно пункту 4 частини 1 статті 40 КЗпП України. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положення ч. 6 статтi 43 Конституцiї України гарантує громадянам захист вiд незаконного звiльнення. Так, відповідно до п.4 ч.1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового, чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). Відповідно до ст. 142 КЗпП України, встановлено, що трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і профспілкового комітету на основі типових правил. Статтею 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Положеннями п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках прогулу працівника (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.24 своєї постанови від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення, як догана. За частиною першою статті 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. У статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Відповідно до положень статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник зобов`язаний зажадати від працівника письмові пояснення. Тобто законодавець чітко визначив, що всі дії щодо процедури притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, законом роботодавця зобов`язано провести до його застосування. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення. Порушення трудової дисципліни - це невиконання чи неналежне виконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Трудові обов`язки працівника визначаються у посадовій (робочій) інструкції. КЗпП України не містить переліку випадків, в яких може застосовуватися догана чи звільнення. Притягнення до дисциплінарної відповідальності і накладення стягнення - це право роботодавця, а не його обов`язок. При визначенні виду стягнення враховуються попередня робота працівника, його ставлення до праці. До застосування дисциплінарного стягнення власник повинен зажадати від працівника письмові пояснення. Якщо працівник відмовився від цього, власник повинен скласти акт про відмову від дачі пояснень і провести дисциплінарне розслідування порушення трудової дисципліни. Власник підприємства зобов`язаний, застосовуючи певний вид дисциплінарного стягнення, видати наказ (розпорядження), в якому в обов`язковому порядку зазначити мотиви застосування стягнення. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Отже, ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Разом з цим, саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України у справі від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-2801цс15. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, підлягають з`ясуванню обставини, в чому конкретно полягало порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 4 частини першої статті 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Законодавством не визначено переліку обставин, за яких прогул вважається вчиненим з поважних причин, а тому, вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, звільненого за пунктом четвертим статті 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати докази, передбачені статтею 76 ЦПК України. Згідно частин 2,3 ст. 12 Закону України від 15 березня 2022 року "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" у період дії воєнного стану роботодавець може відмовити працівнику у наданні будь-якого виду відпусток (крім відпустки у зв`язку вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку), якщо такий працівник залучений до виконання робіт на об`єктах критичної інфраструктури. Протягом періоду дії воєнного стану роботодавець на прохання працівника може надавати йому відпустку без збереження заробітної плати без обмеження строку, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про відпустки". Доказів на підтвердження того, що позивач [PERSON] залучався до виконання робіт на об`єктах критичної інфраструктури матеріали цивільної справи не містять. Крім цього, у матеріалах цивільної справи відсутня письмова відмова ДП «Тернопільстандартметрологія» у наданні позивачу [PERSON] відпустки без збереження заробітної плати, відповідно до поданої позивачем заяви від 19 травня 2022 року. Відповідачем не надано жодних доказів щодо відмови позивачу у наданні відпустки, відповідно до поданої ним заяви від 19 травня 2022 року. Згідно листа Міністерства соціальної політики від 24.05.2012 № 81/06/187-12 наказ (розпорядження) про застосування дисциплінарного стягнення із зазначенням мотивів його застосування оголошується (повідомляється) працівникові, на якого покладається стягнення, під розписку в триденний термін. Проте, підпис позивача [PERSON] про ознайомлення із наказом №49-к від 20 травня 2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» у вказаному наказі відсутній. Акт про відмову від підписання про ознайомлення із наказом №49-к від 20 травня 2022 року складено лише 30 травня 2022 року, що свідчить про недотримання відповідачем трьохденного строку про ознайомлення [PERSON] із наказом про застосування відносно нього дисциплінарного стягнення у виді оголошення догани. Окрім цього, із оскаржуваного наказу №64-к від 21 червня 2022 року «Про звільнення [PERSON] » убачається, що інженера ІІ категорії відділу метрології [PERSON] звільнено 20 червня 2022 року, за прогул без поважних причин, згідно пункту 4 частини 1 статті 40 КЗпП України. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 26.09.2018 р. у справі № 289/51/16-ц вказує, що працівник не може бути звільнений у день, який передує дню видання роботодавцем наказу про звільнення. Працівник може бути звільнений з підстав, передбачених КЗпП України, лише у день видання наказу роботодавця, або у будь-який наступний день за днем видання наказу по звільнення. Стороною відповідача надано копію наказу генерального директора Державного підприємства «Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (ДП «Тернопільстандартметрологія») Миколи Тешнера №84-к від 03 серпня 2022 року «Про виправлення помилки в наказі «Про звільнення [PERSON] » від 21 червня 2022 року №64-к, яким внесено зміни до наказу «Про звільнення [PERSON] » від 21 червня 2022 року №64-к, а саме: дату звільнення «20 червня 2022» замінено на дату «21 червня 2022». Однак, вказані зміни у зазначенні дати звільнення позивача внесені роботодавцем після звернення позивача до суду із вказаним позовом, а тому, суд погоджується із доводами представника позивача, зазначеними у відповіді на відзив про те, що відповідач таким чином намагається легітимізувати допущені при звільненні порушення. Окрім цього, при винесенні оспорюваних наказів, відповідач не врахував надані позивачем письмові пояснення та документи які підтверджують факт залучення позивача до здійснення волонтерської діяльності та виконання громадського обов`язку для збереження життя та здоров`я громадян, що потребують допомоги, у вигляді переміщення через державний кордон гуманітарних вантажів, у період із 23 травня 2022 року по 27 травня 2022 року. Проаналізувавши обставини справи та дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оспорювані накази генерального директора Державного підприємства «Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (ДП «Тернопільстандартметрологія») №49-К від 20 травня 2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та №64-К від 21 червня 2022 року «Про звільнення [PERSON] » є незаконними та порушують права позивача [PERSON] , а тому підлягають скасуванню. Згідно ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Відтак, порушені права позивача підлягають поновленню шляхом визнання незаконними та скасування наказів генерального директора Державного підприємства «Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (ДП «Тернопільстандартметрологія») №49-К від 20 травня 2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та №64-К від 21 червня 2022 року «Про звільнення [PERSON] », а також поновлення позивача на попередньому місці роботи на посаді інженера ІІ категорії відділу метрології ДП «Тернопільстандартметрологія». Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині поновлення позивача на попередньому місці роботи підлягає до негайного виконання. На підставі наведеного та

Outcome: approved