Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

Позивач 17.02.2022 року звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог вказала, що в період з 2016 року по 2017 рік позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, під час шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON] , з донькою не спілкується, ніколи не відвідує її, не телефонує їй, не цікавиться її життям, утриманням та вихованням дитини не займається. Дитина проживає разом із позивачем та вона особисто утримує її, піклується про дочку, забезпечуючи її матеріально. 15.04.2022 року ухвалою Богунського районного суду м. Житомира відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В подальшому надала заяву проводити судові засідання без її участі. Представник третьої особи [PERSON] надав заяву у якій, просив останнє судове засідання проводити у його відсутність, зазначивши про підтримання позовних вимог Відповідач в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем його проживання, проте судові повістки повернулись на адресу суду не врученими адресату, з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою», причини неявки суду невідомі. Крім того, у зв`язку з тим, що відповідач систематично уникає від отримання судових повісток, його виклик в судові засідання здійснювався шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідно до норм ч.ч. 8, 11 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши позивача та її представника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 02.08.2016 року (а.с. 8). 05.03.2016 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25.10.2017 року розірвано (а.с. 16). Згідно розрахунка заборгованості у [PERSON] станом на 01.12.2021 року наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі - 58995,28 грн. (а.с. 12-15). Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надали показання про те, що дитині було три місяці як батько пішов з дому, з того часу дитину він не відвідує, матеріально її не забезпечує, не цікавиться ні її життям, ні здоров`єм. Відповідач дитини ніколи не вітає з днем її народження, не намається з нею зустрітися, ніякої допомоги на утримання дитини не надає та не цікавиться нею. У відповідача є заборгованість зі сплати аліментів. Дитина пішла до школи, виховує, піклується, та утримує дитину її мати [PERSON] та її теперішній чоловік. Згідно висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування щодо позбавлення батьківських прав відповідача від 05.10.2022 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 05.10.2022 року № 844, [PERSON] з моменту народження [PERSON] , [INFO] , фактично з сім`єю не проживає, не піклується про її фізичний, духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, не відвідує дитину за місцем проживання, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Виходячи з інтересів дитини, виконавчий комітет Житомирської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Підстави позбавлення батьківських прав визначені статтею 164 СК України, до яких віднесено, зокрема, ухилення батьками від виконання своїх обов`язків від виховання дитини. Тобто, таке ухилення має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері. З огляду на досліджені судом докази встановлено, що відповідач свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків з виховання дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, матеріально її не забезпечує. Тому, враховуючи інтереси малолітньої дитини, суд дійшов висновку про наявність підстав відповідно до ст. 164 СК України для позбавлення батьківських прав відповідача. При вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати зі сплати судового збору, підтверджені документально.

Outcome: approved