Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-09 00:00:00

1.Позовні вимоги. 16 січня 2020 року позивачем подано даний позов до провадження суду, уточнив який, позивачем заявлено наступні позовні вимоги: Виділити [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , із спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на об`єкт нерухомого майна будинку [ADDRESS] - 4/25 (чотири двадцять п`ятих) частки житлового будинку [ADDRESS] , які належить [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на праві приватної часткової власності, на підставі Договору купівлі-продажу укладеного 09 червня 1989 року, посвідченого державним нотаріусом 1-ої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Федоріною З.Г. , зареєстрованого в реєстрі за № 1/283, та складаються із квартири №1 житлового будинку А-1 загальною площею 55,7 кв.м., житловою площею 38,2 кв.м., що складається з: коридору 1-1 площею 4,6 кв.м.; кухні 1-2 площею 8,5 кв.м.; кімнат 1-3 площею 12,0 кв.м., 1-4 площею 12,9 кв.м., 1-5 площею 13,3 кв.м., вбиральні 1-6 площею 1,7 кв.м., ванної 1-7 площею 2,7 кв.м., а також житлової прибудови А1-1, сіней а1-1, тамбуру а9, козирку, гаражу Б-1, оглядової ями, хвіртки № 6, огорожі № 7,10, цоколю, водопроводу № 8, зливної ями № 9, в самостійний об`єкт нерухомості з подальшим наданням окремої поштової адреси; -Визнати за позивачем право власності вцілому на житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] , який складається з квартири № 1 житлового будинку А-1 загальною площею 55,7 кв.м., житловою площею 38,2 кв.м., що складається з: коридору 1-1 площею 4,6 кв.м.; кухні 1-2 площею 8,5 кв.м.; кімнат 1-3 площею 12,0 кв.м., 1-4 площею 12,9 кв.м., 1-5 площею 13,3 кв.м., вбиральні 1-6 площею 1,7 кв.м., ванної 1-7 площею 2,7 кв.м., а також житлової прибудови А1-1, сіней а1-1, тамбуру а9, козирку, гаражу Б-1, оглядової ями, хвіртки № 6, огорожі № 7,10, цоколю, водопроводу № 8, зливної ями № 9. 2.Позиція позивача. Підтримуючи заявлені позовні вимоги, позивачем зазначено що йому на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 09.06.1989 року державним нотаріусом Першої дніпродзержинської нотаріальної контори Федоріною З.Г. за реєстровим № 1-2830, належать 4/25 часток жилого будинку [ADDRESS] . Право власності на вказану частку домоволодіння зареєстроване за позивачем 21.06.1989 року ОКП Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації в книзі № 1 під реєстровим № 197. Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 278570326 від 07.10.2021 р., право власності відповідачки [PERSON] , якій на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 18.07.2011 р. приватним нотаріусом дніпродзержинського міського нотаріального округу Сухопаровою С.Г., належали 11/100 часток вищевказаного домоволодіння, припинено (закрито) у зв`язку з відчуженням долі. Згідно відомостями інформаційної довідки № 278570326 від 07.10.2021 р., 11/100 частин домоволодіння належать [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 19.02.2021 року державним нотаріусом першої кам`янської державної нотаріальної контори Трощій Н.Г. За реєстровим № 2-157. 19.02.2021 р. право власності [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під реєстраційним № 40646584. Отже, на цей час співвласниками житлового будинку [ADDRESS] , є відповідачі: - [PERSON] , якій на підставі договору дарування, посвідченого 19.02.2021 року державним нотаріусом першої кам`янської державної нотаріальної контори Трощій Н.Г. за реєстровим № 2-157, належать 11/100 частин домоволодіння. Право власності [PERSON] 19.02.2021 р. зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під реєстраційним № 40646584. - [PERSON] , якому на підставі договору дарування, посвідченого 26.04.2018 р. приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Савченко К.Є. за реєстровим № 241, належать 3/20 частки зазначеного будинку. Право власності [PERSON] зареєстровано 26.04.2018 р. в Державному реєстрі речових прав за № 25897258: - [PERSON] , якій належать 2/25 частки житлового будинку на підставі договору міни, посвідченого 27.02.2002 року приватним нотаріусом дніпродзержинського міського нотаріального округу Жидковим В.Ю. за реєстровим № 1420. Право власності [PERSON] зареєстровано ОКП "Дніпродзержинське БТІ" на паперових носіях 14.03.2002 р. в книзі № 1 за реєстровим № 107; - [PERSON] , якій належить 1/10 частина будинку на підставі договору дарування, посвідченого 13.06.1984 року державним нотаріусом Першої дніпродзержинської нотаріальної контори Федоріною З.Г. за реєстровим № 1-2354. Право власності [PERSON] зареєстроване 28.06.1984 р. на паперових носіях в книзі № 1 за реєстровим № 197; - [PERSON] , якому на підставі договору дарування, посв`ідченого 23.07.1996 р. Першою дніпродзержинського нотаріальною конторою за реєстровим № 4-3745, належать 57/300 частин домоволодіння, а право власності зареєстроване ОКП "Дніпродзержинське БТІ" в книзі № 1 за реєстровим № 197; - [PERSON] , якому належить 21/100 частина домоволодіння на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом дніпродзержинського міського нотаріального округу Шаповаловим В.М. за реєстровим № 1637. Право власності [PERSON] зареєстроване 13.04.1999 р. на паперових носіях в книзі № 1 за реєстровим № 197; Оскільки відповідачка [PERSON] після подання позову, розпорядилась своєю часткою житлового будинку [ADDRESS] , подарувавши її 19.02.2021 року [PERSON] і право спільної часткової власності [PERSON] на частину домоволодіння припинено згідно ч. 1 ст. 346 ЦК України, у відповідності до ст. 51 ЦПК України первісний відповідач [PERSON] був замінений на належного - [PERSON] . Спірне домоволодіння загальною площею 291,5 кв.м., житловою - 177,1 кв.м. розташоване на неприватизованій земельній ділянці площею 1233 кв.м. і складається із трьох житлових будинків: А-1 загальною площею 192,2 кв.м., житловою площею 121,5 кв.м., Ж-1 загальною площею 41,6 кв.м., житловою площею 21,7 кв.м., 3-1 загальною площею 57,7 кв.м., житловою площею 33,9 кв.м., літніх кухонь Е-1, В-1, Г-1; сараїв У-1, Д-1, Ж2-1, М-1, Л-1, Т-1; гаражів П-1, Р-1; огорожі № 1-3, 6, 7, 10, 11, водопроводу № 8, зливної ями № 9 та тротуарів І - IV. Житловий будинок А-1 вищевказаного домоволодіння загальною площею 192,2 кв.м., житловою площею 121,5 кв.м. складається з п`яти ізольованих квартир: квартири № 1 загальною площею 55,7 кв.м., житловою - 38,2 кв.м.; квартири № 2 загальною площею 43,3 кв.м., житловою - 25,5 кв.м. кв.м.; квартири № З загальною площею 25,1 кв.м., житловою - 16,2 кв.м.; квартири № 4 загальною площею 26,5 кв.м., житловою - 14,7 кв.м.; квартири № 5 загальною площею 42,2 кв.м., житловою - 27,6 кв.м. Житлові будинки Ж-1 загальною площею 41,6 кв.м., житловою площею 21,7 кв.м. і 3-1 загальною площею 57,7 кв.м., житловою - 33,9 кв.м. мають по одній квартирі кожний. Між позивачем та іншими співвласникам домоволодіння існує певний порядок користування домоволодінням і прилеглою земельною ділянкою, який склався між попередніми власниками, ще до того часу, як кожен з нас став співвласником спірного житлового будинку. Так, позивач користується ізольованою квартирою № 1 загальною площею 55,7 кв.м., житловою площею 38,2 кв.м. житлового будинку А-1 , яка складається з: коридору 1-1 площею 4,6 кв.м.; кухні 1-2 площею 8,5 кв.м.; кімнат 1-3 площею 12,0 кв.м., 1-4 площею 12,9 кв.м., 1-5 площею 13,3 кв.м., вбиральні 1-6 площею 1,7 кв.м., ванної 1-7 площею 2,7 кв.м., житлової прибудови А1-1, сіни літ.а-l, тамбур літ. а9, козирку, а також користуюсь гаражем літ Б-1, оглядовою ямою, хвірткою № 6, огорожею № 7,10, цоколем, водопроводом № 8, зливною ямою № 9. Квартирами № 2 і № 3 житлового будинку А-1 користується подружжя [PERSON] , [PERSON] ; квартирою № 4 житлового будинку А-1 користується співвласник [PERSON] ; квартирою № 5 житлового будинку А-1 - [PERSON] . Співвласник [PERSON] користується будинком 3-1, а співвласнику [PERSON] належить житловий будинок Ж-1. Відповідач [PERSON] після оформлення у 1996 році договору дарування 57/300 часток домоволодіння зайняв окремий житловий будинок Ж-1, яким користувався попередній співвласник, що подарував [PERSON] частину домоволодіння, але невдовзі виїхав з м. Кам`янське у Київську область, багато років не приїжджав у м. Кам`янське, не з`являвся в своєму будинку. З цих причин будинок Ж-1 стоїть занедбаний, поступово руйнується. Ні позивач, ні інші співвласники не змогли встановити місце проживання [PERSON] , щоб вирішити питання про поділ домоволодіння в натурі між його співвласниками у добровільному (нотаріальному) порядку. Оформлення в нотаріальному порядку відповідно до ч. З ст.364 ЦК України, договору про виділ у натурі частки з нерухомого майна неможливе як через відсутність бажання у відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які не заперечують моє право на виділ, звертатись за оформленням такого договору у нотаріальну контору, так і через відсутність інформації про місце проживання [PERSON] , [PERSON] , без згоди яких як співвласників домоволодіння неможливо укласти договір про виділ у натурі частки з нерухомого майна. А тому посилаючись на приписи ст.ст.15,16 ЦК України, позивач вимушений звертатися до суду із позовом, так як в позасудовому порядку вирішити спір не має можливості. 3.Позиція відповідачів і 3-іх осіб. Відповідачі про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, згідно з вимогами ст.ст. 128-130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомили, судові повістки - виклики направлена відповідачам на їх адресу і в силу ст.131 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідачів неповажними. Відзив відповідачі на позов не подали. Заяв та клопотань про проведення розгляду за їх відсутності не подавали. 3-і особи про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, згідно з вимогами ст.ст. 128-130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомили, судові повістки - виклики направлена на їх адресу і в силу ст.131 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає причини неявки представників 3-іх осіб, неповажними. Відзив або свою позицію 3-і особи на позов не подали. Заяв та клопотань про проведення розгляду за їх відсутності не подавали. 4.Заяви, клопотання, процесуальні питання. 16 січня 2020 року позивачем подано позов до провадження суду. 30 січня 2020 року відкрито провадження у справі, в порядку загального позовного провадження. 10 червня 2020 року через канцелярію Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від відповідача [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] , треті особи: Кам`янська міська рада, Департамент комунальної власності, земельних відносин та речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради «про виділ частки із нерухомого майна та визнання права власності на окремий самостійний об`єкт». 09 вересня 2020 року позовна заява [PERSON] , з підстав недотриманням позивачем вимог ст.ст. 175-177 ЦПК України, залишена без руху. 08 листопада 2021 року, з підстав не усунення позивачем [PERSON] недоліків у зустрічній позовній заяві, матеріали заяви зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Кам`янська міська рада, Департамент комунальної власності, земельних відносин та речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради «про виділ частки із нерухомого майна та визнання права власності на окремий самостійний об`єкт» - визнано неподаними та повернути позивачеві. 11 листопада 2021 року за клопотанням позивача, замінено в межах цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Департамент комунальної власності, земельних відносин та речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Управління архітектури і містобудування міської ради «про виділ частки із спільного майна, встановлення права власності на житлову будівлю, як окремий об`єкт нерухомості», відповідача [PERSON] на [PERSON] . 27 січня 2022 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті. 5.Фактичні обставини. Позивач [PERSON] має право спільної часткової власності, частка якого дорівнює 4/25 часток, на житловий будинок [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 09.06.1989 року державним нотаріусом Першої дніпродзержинської нотаріальної контори Федоріною З.Г. за реєстровим № 1-2830, яке зареєстроване 21.06.1989 року ОКП Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації в книзі № 1 під реєстровим № 197. Також, співвласниками житлового будинку [ADDRESS] , є відповідачі: - [PERSON] , якій на підставі договору дарування, посвідченого 19.02.2021 року державним нотаріусом першої кам`янської державної нотаріальної контори Трощій Н.Г. за реєстровим № 2-157, належать 11/100 частин домоволодіння. Право власності [PERSON] 19.02.2021 р. зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під реєстраційним № 40646584. - [PERSON] , якому на підставі договору дарування, посвідченого 26.04.2018 р. приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Савченко К.Є. за реєстровим № 241, належать 3/20 частки зазначеного будинку. Право власності [PERSON] зареєстровано 26.04.2018 р. в Державному реєстрі речових прав за № 25897258: - [PERSON] , якій належать 2/25 частки житлового будинку на підставі договору міни, посвідченого 27.02.2002 року приватним нотаріусом дніпродзержинського міського нотаріального округу Жидковим В.Ю. за реєстровим № 1420. Право власності [PERSON] зареєстровано ОКП "Дніпродзержинське БТІ" на паперових носіях 14.03.2002 р. в книзі № 1 за реєстровим № 107; - [PERSON] , якій належить 1/10 частина будинку на підставі договору дарування, посвідченого 13.06.1984 року державним нотаріусом Першої дніпродзержинської нотаріальної контори Федоріною З.Г. за реєстровим № 1-2354. Право власності [PERSON] зареєстроване 28.06.1984 р. на паперових носіях в книзі № 1 за реєстровим № 197; - [PERSON] , якому на підставі договору дарування, посв`ідченого 23.07.1996 р. Першою дніпродзержинського нотаріальною конторою за реєстровим № 4-3745, належать 57/300 частин домоволодіння, а право власності зареєстроване ОКП "Дніпродзержинське БТІ" в книзі № 1 за реєстровим № 197; - [PERSON] , якому належить 21/100 частина домоволодіння на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом дніпродзержинського міського нотаріального округу Шаповаловим В.М. за реєстровим № 1637. Право власності [PERSON] зареєстроване 13.04.1999 р. на паперових носіях в книзі № 1 за реєстровим № 197. Земельна ділянка на якій розташований житловий будинок, не має кадастрового номеру, та державний акт на неї не виготовлявся. Згідно до позиції позивача, між співвласниками домоволодіння існує певний порядок користування як домоволодінням, так і земельною ділянкою. Питання можливості виділення заявленої частки, яка на праві спільної часткової власності належить позивачу [PERSON] , досліджено в межах будівельно-технічного дослідження за № 938/09-19 від 13 вересня 2019 року проведеного судовим експертом Харченко В.В., згідно до висновку якої: -ринкова вартість домоволодіння [ADDRESS] складає 656480,00 гривень; -ринкова вартість 4/25 частки домоволодіння [ADDRESS] складає 105037,00 гривень; -на розгляд експерт надає два варіанти виділу в натурі 4/25 частки домоволодіння [ADDRESS] , яка належить співвласнику [PERSON] , відповідно до порядку користування: -Варіант № 1 (розділ житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами). Співвласнику [PERSON] , виділяється по житловому будинку А-1, відповідно до порядку користування, загальною площею 55,7 кв.м., житловою площею 38,2 кв.м., що складається з: коридору 1-1 площею 4,6 кв.м.; кухні 1-2 площею 8,5 кв.м.; кімнат 1-3 площею 12,0 кв.м., 1-4 площею 12,9 кв.м., 1-5 площею 13,3 кв.м., вбиральні 1-6 площею 1,7 кв.м., ванної 1-7 площею 2,7 кв.м., а також житлової прибудови А1-1, сіней а1-1, тамбуру а9, козирку, гаражу Б-1, оглядової ями, хвіртки № 6, огорожі № 7,10, цоколю, водопроводу № 8, зливної ями № 9, в самостійний об`єкт нерухомості з подальшим наданням окремої поштової адреси. Інші приміщення в житловому будинку та надвірні будівлі та споруди виділяються іншим співвласникам. Згідно запропонованого варіанту розділу в натурі домоволодіння [ADDRESS] з урахування склавшогося порядку користування між співвласниками, співвласник [PERSON] має окремий вхід до своєї частки та не має зон спільного користування з іншими співвласниками і може використовуватися, як самостійний об`єкт нерухомого майна. В той же час, судом враховується, що згідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 09 червня 1989 року державним нотаріусом Першої дніпродзержинської нотаріальної контори Федоріною З.Г. за реєстровим № 1-2830, [PERSON] придбано 4/25 часток жилого будинку [ADDRESS] , яке складається із житлового будинку А-1 загальною площею 55,7 кв.м., житловою площею 38,2 кв.м., що складається з: коридору 1-1 площею 4,6 кв.м.; кухні 1-2 площею 8,5 кв.м.; кімнат 1-3 площею 12,0 кв.м., 1-4 площею 12,9 кв.м., 1-5 площею 13,3 кв.м., вбиральні 1-6 площею 1,7 кв.м., ванної 1-7 площею 2,7 кв.м.. Також, згідно до технічного паспорту на ім`я [PERSON] , відображені складові домоволодіння, із зазначенням характеристик майна. 6.Норми права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). За змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом. Згідно зі ст. 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Відповідно до ст. 89 Земельного кодексу України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: співвласників багатоквартирного, будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Частиною третьою статті 358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з частинами першою та другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до частин першої та другої статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України, виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести з несуттєвим відступленням від розміру ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеної в Постанові від 3 грудня 2020 року у справі № 285/1265/18. З наведеної позиції Верховного Суду випливає, що суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, при цьому значення має не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. 7.Мотиви і висновки. Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За приписами статті 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Частиною третьою статті 358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з частинами першою та другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Вимоги позивача ґрунтуються на праві спільної часткової власності позивача та відповідачів, та встановленому між співвласниками домоволодіння [ADDRESS] , порядку користування спільною частковою власністю як щодо самого будинку так і земельної ділянки на якій він розташований та господарськими будівлями розміщеними на ній. Судом враховується, що поділу та виділу внатурі підлягають речові права, а тому об`єкти які є самовільно збудованими та не включеними у право власності, не підлягають поділу. Також судом враховується, що земельна ділянка на які розміщений зазначений об`єкт нерухомого майна, не має визначених меж, не має кадастрового номеру. На підставі зазначеного, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, але частково. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. 8.Судові витрати. Судом враховується, що позивачем при зверненні із позовом понесені судові витрати у розмірі 1050,40 гривні 00 копійок, що підтверджено квитанцією (а.с. 1). Проте позивачем не заявлено вимог про відшкодування понесених витрат, а тому суд залишає зазначені витрати за позивачем.

Outcome: partial