Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором лізингу, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.04.2019 АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали нотаріально посвідчений договір фінансового лізингу №KGH0A!00000307 відповідно до якого відповідач отримав у платне володіння та користування автомобіль, зобов`язавшись сплачувати лізингові платежі та відшкодовувати витрати лізингодавця. Однак лізингоодержувач [PERSON] не виконав умов договору щодо своєчасної сплати коштів на умовах і в порядку, передбачених договором, що стало підставою для пред`явлення позову. Вказав, що враховуючи порушення відповідачем своїх зобов`язань, з нього підлягає стягненню винагорода за користування предметом лізингу в розмірі 57640,58 грн., яка складається з 35065,01 грн. - заборгованість залишок вартості предмету лізингу; 22055,06 - заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу; 520,51 грн. - заборгованість з пені. Відповідач надав відзив на позовну заяву, відповідного до якого заперечив проти задоволення позовних вимог та просить відмовити в їх задоволенні виходячи з наступного. Загальна вартість предмета лізингу становила 378760,00 грн. строк дії договору - 60 місяців. Розмір лізингових платежів - 671,00 грн. після укладення договору ним сплачений авансовий лізинговий платіж у розмірі 155300, 00 грн. кошти на виконання умов договору сплачувалися регулярно. З 11.03.2021 розпочався карантин та він втратив свій заробіток, тому не зміг здійснювати платежі щодо погашення заборгованості. В квітні 2020 року відповідач отримав від позивача повідомлення про настання події дефолту за договором фінансового лізингу , в якому було зазначено, що станом на 16.03.2020 заборгованість боржника перед банком складає 18684,84 грн., з яких: 4352,58 грн. - заборгованість залишок вартості предмету лізингу; 13386,69 грн. - заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу; 945,57 грн. - заборгованість з пені. В разі несплати заборгованості необхідно повернути предмет лізингу лізингодавцю. Після отримання листа 24.04.2020 відповідач звернувся до Кіровоградського регіонального управління АТ КБ «ПриватБанк» та повернув автомобіль відповідно до акту прийому-передачі транспортного засобу. Позивач надав відповідь на відзив, який обґрунтував тими ж доводами, що і позов. На виконання ухвали суду про витребування доказів надав виписку по рахункам та розрахунок заборгованості. Відповідачем надано заперечення, де вказав, що із наданої виписки по рахунку вбачається, що ним на користь банку сплачено 381529,32 грн., у той час, коли загальна вартість предмета лізингу за умовами договору становила 378760,00 грн. Відомостей про оціночну вартість предмета лізингу відповідач не надав. Також у виписці по рахунку містяться відомості про повернення автомобіля із фінансового лізингу 11.06.2020 та зазначена сума 177100,00 грн., в той час як автомобіль повернутий лізингодавцю 24.04.2020, просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Раніше просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин своєї неявки суду не повідомив. Раніше представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Судом встановлено, що 15 квітня 2019 року між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладений договір фінансового лізингу №КGH0А!00000307 посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Бабіч Л.Ю. зареєстрований у реєстрі за №1482. Предметом Договору фінансового лізингу був легковий автомобіль Opel Insignia 2011 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] , вартістю 378760,00 гривень. Згідно із п.2.2 статті 2 договору Лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу, найменування, марка, модель, комплектація, рік виписку, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого на момент укладення договору наведені в статті 14 п. 14.1 Договору, Додатку 1 (Специфікації), а Лізингоодержувач зобов`язується прийняти Предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та платежі з відшкодувань витрат Лізингодавця, пов`язаних з виконанням Договору, на умовах цього Договору. По закінченню строку лізингу, до Лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно з умовами Договору (за виключенням випадків, передбачених Договором та/або чинним законодавством України). За змістом п. 2.3. статті 2 Договору строк користування Лізингоодержувачем предметом лізингу (строк лізингу) зазначений в статті 14 п. 14.2. Договору та складає 60 місяців. Відповідно до п.2.4 статті 2 договору предмет лізингу є власністю Лізингодавця протягом усього строку дії даного договору. Відповідно до п. 4.2. статті 4 Договору усі платежі за Договором Лізингоодержувач зобов`язаний здійснювати в національній валюті України (гривнях) відповідно до графіку та умов цього Договору шляхом перерахування грошових коштів на транзитний рахунок відповідно до статті 14 п. 14.5. Договору. Лізингові платежі включають: платежі з відшкодування частини вартості предмета лізингу: винагороду Лізингодавця за користування предметом лізингу (винагорода): платежі з відшкодування витрат Лізингодавця. пов`язаних з порушеннями Лізингоодержувача: платежі з відшкодування витрат Лізингодавця, пов`язаних зі страхуванням предмету лізингу: платежі з відшкодування витрат адміністративних штрафів, пов`язаних з порушеннями Лізингоодержувача: платежі з відшкодування інших витрат Лізингодавця. пов`язаних з виконанням цього Договору (в т.ч. не зазначені в Договорі, але що можуть виникнути у Лізингодавця при виконанні Договору). За змістом п. 6.2.2. статті 6 Договору на Лізингоодержувача покладено обов`язок сплатити Лізингодавцю платежі з відшкодування вартості предмета лізингу, відшкодування витрат Лізингодавця, пов`язаних зі страхуванням предмету лізингу відповідно до графіку та статті 14 п. 14.3. цього Договору. Відповідно до п. 6.2.3. статті 6 Договору Лізингоодержувач зобов`язався сплатити Лізингодавцю винагороду за користування предметом лізингу відповідно до графіку та статті 14 н. 14.3. цього Договору. Окрім цього, у п. 6.2.4. статті 6 Договору сторони узгодили, що Лізингоодержувач зобов`язаний сплатити Лізингодавцю інші платежі відповідно до статті 14 п. 14.6. Договору, в строки, визначені умовами Договору та/або графіком лізингових платежів. Разом з тим, п.14.3 статті 14 договору передбачено лізингові платежі та порядок їх сплати: щомісяця згідно з графіком, що включає в себе платіж з відшкодування частини вартості предмета лізингу у розмірі згідно з додатком 2; винагорода за користування предметом лізингу в розмірі 24,9% річних від суми залишку невідшкодованої частини вартості предмета лізингу; платежі з відшкодування витрат Лізингодавця, пов`язаних згідно з додатком 2. Відповідно до п.14.10 статті 14 договору щомісяця в період сплати лізингових платежів Лізингоодержувач сплачує лізинговий платіж в розмірі 6710,00 гривень та відшкодовує лізингодавцю всі витрати, що пов`язані з виконанням договору та які виникли у Лізингодавця протягом місяця, який передує поточному місяцю. У відповідності до п. 14.7. статті 14 Договору після прийняття Лізингодавцем позитивного рішення про надання фінансового лізингу, але не пізніше дати укладення Договору Лізингоодержувач вносить авансовий лізинговий платіж у розмірі 155300.00 грн. Згідно із п. 9.2. статті 9 Договору у випадку порушення Лізингоодержувачем зобов`язань, передбачених пунктами 6.2.2., 6.2.3. Договору, щодо сплати винагород та відшкодувань вартості предмета лізингу, Лізингоодержувач сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. На виконання умов договору фінансового лізингу [PERSON] передано об`єкт лізингу, а останнім в свою чергу здійснено авансовий лізинговий платіж в розмірі 155300,00 гривень, що не заперечується сторонами. Відповідно до Графіка платежів перший лізинговий платіж підлягав сплаті 28 травня 2019 року, а останній - 12 квітня 2024 року, проте в порушення умов договору та Графіку платежів відповідач порушив строк сплати платежів, внаслідок чого утворилася заборгованість. Позивач в своїй позовній заяві вказав про те, що законом не встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання спірних правовідносин та не надав доказів повідомлення боржника про наявність заборгованості та її розміру. Однак, відповідно до акту прийому-передачі транспортного засобу, [PERSON] 24.04.2020 повернув об`єкт лізингу - транспортний засіб Opel Insignia 2011 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] , автомобіль прийнятий на стоянку банку відповідальною особою. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК). За правилами статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 цього Кодексу). Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша статті 611 цього Кодексу). Відповідно до частин першої та третьої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Правовідносини сторін у цій справі виникли з договору фінансового лізингу та регулюються законом, чинним на час укладення договору фінансового лізингу. Відповідно до п.2 Прикінцених та перехідних положень ЗУ «Про фінансовий лізинг» №1201-ІХ від 04.02.2021 відносини, що виникли на підставі договорів фінансового лізингу, укладених до набрання чинності цим Законом, регулюються відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом. За приписами частин другої та третьої статі 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених параграфом 6 глави 58 ЦК України та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом. Відповідно до частини першої статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Аналогічне визначення договору лізингу міститься у статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» (чинний на час укладення договору). За статтею 4 цього Закону лізингоодержувач - фізична або юридична особа, яка отримує право володіння та користування предметом лізингу від лізингодавця. За частинами другою, третьою статті 10 Закону України «Про фінансовий лізинг» обов`язками лізингодавця є: у передбачені договором строки надати лізингоодержувачу предмет лізингу у стані, що відповідає його призначенню та умовам договору; попередити лізингоодержувача про відомі йому особливі властивості та недоліки предмета лізингу, що можуть становити небезпеку для життя, здоров`я, майна лізингоодержувача чи інших осіб або призводити до пошкодження самого предмета лізингу під час користування ним; відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов`язання щодо утримання предмета лізингу; відшкодовувати лізингоодержувачу витрати на поліпшення предмета лізингу, на його утримання або усунення недоліків у порядку та випадках, передбачених законом та/або договором; прийняти предмет лізингу в разі дострокового розірвання договору лізингу або в разі закінчення строку користування предметом лізингу. Лізингодавець може мати інші права та обов`язки відповідно до умов договору лізингу, цього Закону та інших нормативно-правових актів. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» Лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено іншого строку. Пунктами 3, 7 частини другої статті 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі; у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу, лізингоодержувач зобов`язаний повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором. Згідно зі статтею 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом та інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу. Належне виконання лізингоодержувачем обов`язків зі сплати всіх лізингових платежів, передбачених договором лізингу, означає реалізацію ним права на викуп отриманого в лізинг майна. Таким чином, на правовідносини, що складаються між сторонами договору лізингу щодо одержання лізингодавцем лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність лізингоодержувача, поширюються загальні положення про купівлю-продаж. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Оскільки в силу особливостей регулювання правовідносин лізингу договором та законом право власності на передане в лізинг майно залишається за лізингодавцем, то наслідком повернення лізингоотримувачем об`єкту лізингу лізингодавцю є припинення договору лізингу та як наслідок відсутність у Банку обов`язку надати предмет лізингу в майбутньому у власність відповідачу і, відповідно, відсутність права вимагати оплати вартості предмета лізингу. Лізингодавець не може вимагати відшкодування вартості об`єкта лізингу (у межах здійснення лізингових платежів) після повернення об`єкта лізингу, тому задоволенню підлягають вимоги про стягнення відшкодування вартості об`єкта лізингу лише до 24.04.2020, а саме до дати повернення автомобіля лізингодавцю. За своєю правовою природою відносини лізингу передбачають право лізингоодержувача користуватися предметом лізингу, тобто містять елементи договору оренди (найму), у яких користування предметом оренди є платним, тож узгоджене сторонами регулювання не суперечить змісту лізингових відносин, за якими лізингоодержувачу майно надається у виключне користування на визначений термін, та положенням законодавства. Ураховуючи викладене, вимоги про стягнення заборгованості за договором підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості за платою за користування об`єктом лізингу до припинення дії договору, а саме до дня повернення об`єкту лізингу лізингодавцю. Виходячи з розрахунку заборгованості за договором, боржником сплачено загалом з 28 травня 2019 року по 16 жовтня 2020 року (за виключенням авансового платежу) загальний лізинговий платіж в розмірі 49229 гривень. Відповідно до додатку 2 до договору фінансового лізингу, боржник повинен сплачувати щомісяця загальний лізинговий платіж в розмірі 6710, 00 гривень, що включає в себе відшкодування частини вартості предмета лізингу, відсотки за користування предметом лізингу, що складає 24,9% на рік, та комісії за проведення щомісячного моніторингу. Таким чином, за період дії договору з початку виконання обов`язку по сплаті лізингових платежів до повернення лізингодавцю об`єкту лізингу, боржник повинен був сплатити всього лізингових платежів на суму 80520 гривень. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між обов`язковими платежами та сплаченою сумою в розмірі 31291 гривню. Відповідно до частин першої, третьої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Так, пунктом 9.2 статті 9 Договору у випадку порушення Лізингоодержувачем зобов`язань, передбачених пунктами 6.2.2., 6.2.3. Договору, щодо сплати винагород та відшкодувань вартості предмета лізингу, Лізингоодержувач сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню пеня в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу 31291 гривня - 47 гривень. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial