Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

02 серпня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину, вказала, що шлюб з відповідачем зареєстрований 01 травня 2019 року у виконавчому комітеті Македонської сільської ради Миронівського району Київської області, актовий запис № 1, від спільного шлюбу мають одну дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Позивач вказала, що спільне життя між нею та відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, із червня 2022 року позивач з відповідачем стали проживати окремо, за таких обставин позивач вважає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. [PERSON] вказує, що відповідач [PERSON] , як батько її дитини, несе відповідальність за забезпечення дитини, відповідач працездатний, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача не перешкоджають у виконання ним свого обов`язку щодо утримання дитини, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на неповнолітню дочку в розмірі Ѕ частини всіх видів від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня подачі позовної заяви до суду і до її повноліття. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Хоча повідомлялася належним чином про час та місце розгляду справи, що відповідає вимогам ст. 128 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення, і позивач проти цього не заперечує. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що з 01 травня 2019 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, на що вказує свідоцтво про шлюб (а.с.5), вони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження (а.с.6). Судом встановлено, що позивач не бажає миритись, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, відповідач до суду не з`явився хоча повідомлявся належним чином про час та місце проведення судового засідання, відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Зважаючи на те, що позивач не маж наміру на збереження шлюбу, наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, шлюб втратив ознаки сім`ї, тому суд дійшов до переконання, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, тому вважає, що позов у цій частині підлягає до задоволення. Вирішуючи вимоги про присудження аліментів із відповідача на користь позивача на утримання їх спільної дитини, суд виходить з такого. Статтею 180 ч.1 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ст.181 ч.2 СК України). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати обставини визначені частиною 1 статті 182 СК України. Відповідно до частини 2 ст.182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України "Про прожитковий мінімум", ст.ст.1, 6 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення. Постановою ВС від 27 травня 2020 р. у справі №712/4702/19 (провадження №61-929св20), Верховний Суд звернув увагу на те, що надання малолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом і обов`язком батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину. Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме обов`язку батька щодо надання утримання дитині відповідно до її віку та дозволить створити умови життя необхідні для розвитку дитини. Відповідно до ст.180, 191 СК України - аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд враховує, що утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Приймаючи до уваги, що відповідач являючись батьком дитини, є працездатний, сторони миритись не бажають, подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересамтому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, і тому необхідно розірвати шлюб між сторонами по справі та необхідно визначити стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дочки в розмірі Ѕ частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня подачі позовної заяви до суду і до її повноліття. Судові витрати з відповідача стягнути згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved