Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. У лютому 2022 року [PERSON] та [PERSON] в особі свого представника [PERSON] звернулись до суду та просили визнати за кожним з позивачів право власності на 1/4 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 86,9 кв.м., житловою площею 44,7 кв.м., в порядку спадкування після смерті їх матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову зазначили, що 10 червня 1995 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , під час якого народились [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Під час перебування у шлюбі подружжя придали квартиру [ADDRESS] . Квартира була зареєстрована за відповідачем. [INFO] померла мати позивачів [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з Ѕ частки вищевказаної квартири. Відповідач не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Цей об`єкт нерухомого майна перебував у спільній сумісній власності подружжя, а позивачі як діти є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] . В силу ч.4 ст.1268 ЦК України позивачі, які станом на день смерті їх матері були неповнолітніми, вважаються такими, що прийняли спадщину, а отже мають право на ј частки спірної квартири. У травні 2022 року позивачі подали заяву про зміну предмета позову, в якій просили суд визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] ; визначити, що частка [PERSON] , яка померла [INFO] , у праві спільної сумісної власності цієї квартири становила 1/2 частку; визнати за [PERSON] та за [PERSON] право власності на 1/4 частку вищевказаної квартири в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] ; стягнути з [PERSON] понесені судові витрати. 2. Процесуальні дії по справі. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 14 лютого 2022 року було накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованої на праві власності за [PERSON] (а.с.22-24 провадження № 2-з/359/27/2022). Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 17 лютого 2022 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку загального позовного провадження (а.с.36-37). Ухвалами Бориспільського міськрайонного суду від 2 червня 2022 року (а.с.103-104), від 6 липня 2022 року (а.с.150-151), від 18 серпня 2022 року (а.с.160-161) було витребувано від відділу реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області, реєстраційної служби Виконавчого комітету Бориспільської міської ради, відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області інформацію про місце реєстрації [PERSON] , [INFO] , на момент її смерті [INFO] ; інформацію про місце реєстрації позивачів та відповідача станом на день смерті [PERSON] . Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2022 року (а.с.160-161) було закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] підтримав позов, просив задовольнити. Зазначити, що відповідач не подав у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини після смерті дружини [PERSON] , а отже не набув право на спадкування частки у спірній квартирі. Також він не був зареєстрованим за одним місцем проживання з спадкодавцем, що також підтверджує правомірність вимог позивачів, що вони є єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON] . Відповідач у судовому засіданні визнав позов частково. Зазначив, що дійсно спірна квартира була придбана подружжям під час шлюбу і є спільною сумісною власністю подружжя, а також, що частка [PERSON] , яка померла [INFO] , у праві спільної сумісної власності цієї квартири становила 1/2 частку. Однак, він не погоджується з розміром часток, які мають належати позивачам. Так, належна [PERSON] Ѕ частка квартири має бути поділена на трьох спадкоємців: на нього, та дітей - [PERSON] та [PERSON] . Він проживав з дружиною [PERSON] та дітьми разом у спірній квартирі, і після смерті дружини продовжив жити у ній та піклуватись про дітей. Він дійсно не подавав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, оскільки вважав, що цього робити не треба, бо він проживав з померлою разом та квартира оформлена на його ім`я, іншого ж спадкового майна у [PERSON] , яке можна було прийняти, не було. Конфлікт з дітьми почався після того як він одружився з новою жінкою, і в нього народилась ще одна дитина. Діти, позивачі, продовжили з ним жити у спірній квартирі до закінчення навчання у школі і навіть під час навчання сина в інституті, а доньки в коледжі. Тому [PERSON] просив задовольнити позов частково. 3. Обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 10 червня 1995 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.130) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб (а.с.21). [INFO] народився [PERSON] , [INFO] народилась [PERSON] , батьками яких є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.16, 20). 8 червня 2007 року [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 8 червня 2007 року (а.с.131). Зі змісту інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 286635504 від 25.11.2021 (а.с.23) вбачається, що [PERSON] з 06.08.2007 на праві приватної власності належить вищевказана квартира за адресою: [ADDRESS] , яка складається з трьох кімнат, загальна площа 86,9 кв.м., житлова площа\~44,7\~кв.м. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.22). 27 вересня 2021 року [PERSON] ,\~ [PERSON] подали заяву до приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Лазоренко Л.Є. про прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] (а.с.74,75). На підставі заяви позивачів була заведена спадкова справа №68373127, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 66603409 від 27.09.2021 (а.с.95). Постановою приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Лазоренко Л.Є. від 11 лютого 2022 року (а.с.97) [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до листа відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 17 червня 2022 року (а.с.105) станом на 12 лютого 2012 року за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована [PERSON] , [INFO] . З листа відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 10 серпня 2022 року (а.с.154) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] з 15.02.2014 по теперішній час. Інформація щодо реєстрації місця його проживання у період з 11.09.2007 по 25.12.2012, у період з 05.01.2013 по 21.08.2013 та у період з 25.10.2013 по 28.01.2014 відсутня. Будь-яка інформація щодо реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] , відсутня. Громадянин [PERSON] значиться зареєстрованим за вищевказаною адресою з 28.02.2012 по теперішній час. Згідно з інформацією з листа відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області від 29 серпня 2022 року (а.с.167) цей відділ не може надати інформацію щодо реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] на момент її смерті [INFO] , оскільки такою не володіє. Спірні правовідносини є комплексними та регулюються одночасно главою 8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України, а також главою 84 «Загальні положення про спадкування» ЦК України. 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах (ч.1 ст.1226 ЦК України). Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою\~-\~четвертою статті 1273 цього Кодексу (ч.4 ст.1268 ЦК України). Згідно з ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст.82 ЦПК України). 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідачем визнається, що квартира за адресою: [ADDRESS] була придбана ним під час шлюбу з [PERSON] і вона була спільною сумісною власністю подружжя, а також, що частка [PERSON] , яка померла [INFO] , у праві спільної сумісної власності цієї квартири становила 1/2 частку. Визнання вказаних обставин ґрунтується на вимогах ст.60 та ч.1 ст.70 СК України і на підставі ч.1 ст.82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. У зв`язку зі смертю [PERSON] право спільної сумісної власності на вказану квартиру припинилось і на підставі ч.1 ст.1218 ЦК України право власності на 1/2 частку в цьому нерухомому майні ввійшло до складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] . На момент смерті матері [PERSON] позивач [PERSON] був неповнолітнім, а [PERSON] була малолітня, тому в силу вимог ч.4 ст.1268 ЦК України вони вважаються такими, що прийняли спадщину. Суд не погоджується з позицією позивачів, що відповідач не прийняв спадщину. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі на день її смерті. [PERSON] згідно з відміткою в паспорті станом на день смерті дружини дійсно був зареєстрований по [ADDRESS] (а.с.101), і у спірній квартирі зареєструвався лише 28 лютого 2012 року (а.с.102). В той же час встановити місце реєстрації спадкодавця [PERSON] так і не вдалося, оскільки такі відомості уповноваженим органом вже були знищені. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду показав, що він був сусідом родини [PERSON] . Він знав і померлу дружину, і сторін по справі. Зазначив, що подружжя [PERSON] допомагало йому, коли його дитина хворіла онкологією, а потім він допомагав [PERSON] , коли в неї також знайшли це захворювання. У день смерті [PERSON] відповідач відвів дітей до дому до свідка, а сам викликав швидку. Він стверджує, що відповідач на момент смерті постійно проживав з дружиною, піклувався про неї, а після її смерті залишився жити у тій же квартирі разом з дітьми. Допитаний [PERSON] у якості свідка суду повідомив, що він робив ремонт у квартирі [PERSON] . Він знав і відповідача, і його померлу дружину, бував у них вдома у 2010 році, а в подальшому бачив їх разом біля будинку. Йому відомо, що після смерті [PERSON] відповідач самостійно доглядав за дітьми. Допитана у якості свідка [PERSON] суду повідомила, що вона є сусідкою відповідача, була знайома з [PERSON] , була в квартирі [PERSON] , робила у них ремонт. Зрозуміла, що [PERSON] захворіла, бо бачила її у дворі будинку в парику. На момент смерті дружини [PERSON] та діти жили усі разом у квартирі [ADDRESS] . Після її смерті [PERSON] продовжив жити з дітьми у цій квартирі. Таким чином судом встановлено, що відповідач на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, дружиною [PERSON] , а відтак на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Відомостей про відмову від прийняття спадщини суду не було надано, а навпаки, відповідач у судовому засіданні зазначив, що він був впевнений, що йому нічого не треба робити для прийняття спадщини, оскільки він постійно проживав з дружиною на день її смерті. Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей"… Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри". На підтвердження своєї позиції, що відповідач не прийняв спадщину позивачі не надали жодного доказу, а також не змогли пояснити де та з ким вони, неповнолітній [PERSON] та малолітня [PERSON] , жили до смерті матері, де в цей період жив їх батько, а також де та з ким вони жили після її смерті. З урахуванням «балансу вірогідностей», на підставі показань свідків, тверджень відповідача [PERSON] , визнання ним позову щодо спільної сумісної власності подружжя на спірну квартиру, перебування ним у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , суд висновує, що позиція відповідача заслуговує довіри і він дійсно постійно проживав зі спадкодавцем - дружиною [PERSON] на час відкриття спадщини - [INFO] , а отже є таким, що прийняв спадщину разом з дітьми. А тому належна спадкодавцю Ѕ частка у праві спільної сумісної власності квартири [ADDRESS] має бути поділена на трьох спадкоємців, двох позивачів та відповідача, по 1/6 частці кожному. Отже,\~належить визнати\~за [PERSON] \~та [PERSON] \~право власності\~на 1/6\~частку квартири\~ [ADDRESS] , загальною площею 86,9 кв.м., житловою площею 44,7 кв.м., в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . 6. Розподіл судових витрат. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні заяви про забезпечення позову [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 496 гривень 20 копійок, що підтверджується квитанцією від 9 лютого 2022 року (а.с.1 провадження № 2-з/359/27/2022). При пред`явленні позову кожен з позивачів сплатив судовий збір у розмірі 2046 гривень 46 копійок, що підтверджується квитанціями від 9 лютого 2022 року (а.с.1,2). При поданні заяви про зміну предмета позову кожен з позивачів мав сплатити\~992\~гривні 40\~копійок та сплатив судовий збір у розмірі 993 гривні 00 копійок, що підтверджується квитанціями від 7 травня 2022 року (а.с.62,63). Тому з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 3535 гривень 06 копійок (496,20+2046,46+992,40); а на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 3038 гривень 86 копійок (2046,46+992,40).

Outcome: partial