Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (ПрАТ «СК «Еталон») про стягнення страхового відшкодування у розмірі 62946,36 грн. В обґрунтування позовних вимог позовних вимог покликався на те, що 17.05.2018 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу марки «Опель Вектра», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «Чері Елара», р.н. [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а транспортний засіб механічні пошкодження. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 02.06.2021 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Опель Вектра», р.н. [NUMBER] , перед третіми особами на момент вчинення ним ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Еталон». 16.05.2019 [PERSON] повідомив страхову компанію винуватця ДТП ПрАТ «СК «Еталон» про страховий випадок, та, в подальшому, 13.07.2021 звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування, проте ПрАТ «СК «Еталон» листом від 16.08.2021 відмовлено у здійсненні страхової виплати через неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту вчинення ДТП. У зв`язку з наведеним, позивачем самостійно замовлено проведення автотоварознавчого дослідження, відповідно до висновку якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Чері Елара», р.н. [NUMBER] , становить 62\~946,36 грн. У зв`язку з цим, виникла необхідність звернення з позовом до суду. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали з підстав, що у такому викладені. Додатково зазначили, що 16.05.2019 у письмовій формі на адресу ПрАТ «СК «Еталон» скеровано повідомлення про ДТП разом з схемою пригоди та витягом з ЄРДР, що підтверджується відповідними поштовими чеками про відправлення. У зв`язку з цим, твердження відповідача про те, що позивач пропустив позовну давність не відповідає дійсності. При цьому, необхідно взяти до уваги те, що кримінальне провадження щодо [PERSON] розглянуто судом та закрито з нереабілітуючої підстави лише у червні 2021 року. Також зазначив, що експертне дослідження не відрізняється від висновку судової експертизи, оскільки проводиться за однією і тією ж методикою та викладається у вигляді висновку. В експертному дослідженні відсутнє попередження про кримінальну відповідальність за надання експертом завідомо неправдивого висновку, оскільки таке проводиться за зверненням особи, а не за ухвалою суду. Просили суд позов задовольнити. Представник відповідача ПрАТ «СК «Еталон» Панченко Ю.Ю. позов не визнала з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву та запереченні. Зокрема, зазначила, що цивільно-правова відповідальність водія марки «Опель Вектра», р.н. [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ-2031325 в ПрАТ «СК «Еталон». Листом від 16.08.2021 позивачу відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки останній звернувся з відповідною заявою лише 13.07.2021, а не впродовж одного року з моменту вчинення ДТП. Зазначила, що повідомлення про ДТП не є заявою про виплату страхового відшкодування. Окрім цього, висновок експерта №153 експертного автотоварознавчого дослідження від 28.11.2018 не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема, у висновку експерта не зазначено, що такий підготовлено для подання до суду, а також відсутнє повідомлення експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Звернулась до суду з заявою про застосування позовної давності. Заслухавши пояснення учасників розгляду, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з таких підстав. Встановлено, що ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 02.06.2021 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим. Відповідно до вказаної ухвали, 17.05.2018 приблизно о 08.10 год. у м. Львові на вул. Стрийська в напрямку виїзду за межі міста [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Опель Вектра», р.н. [NUMBER] , порушив вимоги розділу 1 п.п. 1.5, 1.10 (в частині значення термінів «крайнє положення на проїзній частині», «дати дорогу», «небезпека для руху»), розділу 2 п.п 2.3 б, д, розділу 10 п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, які виразились в тому, що він не був уважним, не стежив за дорожньою обновкою, відповідно не відреагував на її зміну, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, не зайнявши завчасно крайнього лівого положення автомобіля, розпочав маневр перестроювання із середньої смуги у крайню ліву, чим створив своїми діями небезпеку для руху автомобіля марки «Чері Елара», р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який у свою чергу керував автомобілем у попутному напрямку по лівій смузі, внаслідок чого відбулося зіткнення. У результаті порушення правил дорожнього руху водієм [PERSON] . [PERSON] заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості. Встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Опель Вектра», р.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , був застрахований у ПрАТ «СК «Еталон» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ-2031325. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст.979 ЦК України)\~ Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Водночас, відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 26 Закону України «Про страхування», п. 6 ч. 1\~ст. 991 ЦК України страховик має право відмовити у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування за наявності підстав, встановлених законом. Підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачені у\~ст. 37 Закону № 1961-IV, перелік яких є вичерпним. Згідно з підпунктом 37.1.4 пункту 37.1\~ст. 37 Закону № 1961-IV\~підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Так, 06.05.2019 позивач [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Еталон» з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди та лише 13.07.2021 звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до листа ПрАТ «СК «Еталон» №01-04-15271 від 16.08.2021 позивачу відмовлено у здійснені страхового відшкодування за пошкодження автомобіля внаслідок ДТП, що мало місце 17.05.2018, у зв`язку із звернення з заявою про виплату страхового відшкодування лише 13.07.2021, а не впродовж року з моменту ДТП. Згідно з висновком №153 експертного автотоварознавчого дослідження від 28.11.2018, проведеного за заявою [PERSON] , вартість матеріального збитку з технічної точки зору, завданого власнику автомобіля «Chery Elara», р.н. [NUMBER] , ідентифікаційний номер кузова [NUMBER] , після пошкодження у ДТП 17.05.2018, з врахуванням цих пошкоджень, що виявлені на момент огляду 26.10.2018 становить рівним ринкової вартості КТЗ на день ДТП 17.05.2015 95373,27 грн. Експерт-автотоварознавець [PERSON] , допитаний в ході судового розгляду як свідок, висновок екпертного автотоварознавчого дослідження №153 від 28.11.2018 повністю підтримав. Зазначив, що лише у 2019 році законодавцем передбачено необхідність зазначення у висновку про попередження експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з постановою від 14.12.2021 у справі №147/66/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла серед іншого наступних висновків. Відповідно до положень статей 256, 257 ЦК України\~\~позовна\~\~ давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Поряд із цим законодавством встановлюються також спеціальні строки позовної давності, зокрема, скорочені до одного року. Така позовна давність, яка закріплена статтею 258 ЦК України, визначена лише для вимог, зазначених у частині другій цієї норми, і зміст цієї норми не допускає розширеного тлумачення та передбачає такий строк для вимог про відшкодування шкоди, спричиненої наслідками ДТП. Підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат. Разом з тим, ані Закон №1961-IV, ані ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілою особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності. Водночас ЦК України передбачається також поновлення, зупинення, переривання позовної давності (статті 263-264, стаття 267 ЦК України). Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові. Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми. З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві\~(стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі. Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, крім зазначених вище випадків, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Відтак, аналізуючи зазначене законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, слід дійти висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності. У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому (пункти 125-136 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №147/66/17 (провадження №14-95цс20)). Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4\~ст. 267 ЦК України). Встановлено, що дорожньо-транспортна пригода відбулась 17.05.2018, однак [PERSON] із заявою про виплату страхового відшкодування до страхувальника відповідача ПрАТ «СК «Еталон» звернувся лише 13.07.2021 та з позовом до суду 18.10.2021, тобто більш, ніж через три роки після ДТП. Звернувшись до страховика винуватця ДТП ПрАТ «СК «Еталон», яка сталась 17.05.2018, з заявою про виплату страхового відшкодування 13.07.2021, позивач пропустив визначений законом річний строк звернення. Крім цього, [PERSON] пропущено загальну позовну давність тривалістю у три роки. В свою чергу, позивачем заяви про поновлення позовної давності з обґрунтуванням поважності причин пропущення такої, а також обґрунтуванням вжиття ним розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, і того, що строк пропущено через незалежні від нього причини, суду не подано. Твердження представника позивача про те, що [PERSON] звернувся до страхової компанії після завершення розгляду судом кримінального провадження щодо винуватця ДТП [PERSON] , вищевказаних висновків суду не спростовують, оскільки перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила, та не може пов`язуватися з будь-якими іншими подіями. Враховуючи наведене, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed