Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання права власності, в якому просить суд скасувати рішення приватного нотаріуса КМНО Кобелєвої А.М. про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 26541839 від 27.11.2015 року про реєстрацію права власності на квартиру за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 788696646101, за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» номер запису 12255333; скасувати державну реєстрацію права власності ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на квартиру за адресою [ADDRESS] реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 788696646101. Позов мотивовано тим, що 27.08.2012 року позивач взяв участь у прилюдних торгах з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) лот №2, а саме трьохкімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 78,1 кв.м. належної боржнику [PERSON] . За результатами проведення прилюдних торгів позивача було визнано переможцем та зобов`язано в строк до 11.09.2012 року здійснити повний розрахунок за придбану на торгах квартиру [ADDRESS] . Всього з урахуванням гарантійного внеску позивачем було сплачено грошові кошти у сумі 474\~700,00 грн. 26.09.2012 року на підставі вказаного протоколу, державним виконавцем Франківського ВДВС ЛМУЮ Пушкашем В.О. було складено акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки. 16.10.2012 року ПН ЛМНО Давидчак С.В. на підставі акту державного виконавця та протоколу проведення прилюдних торгів позивачу було видано Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, реєстровий номер 394. Позивач звернувся до Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» для проведення державної реєстрації права власності на квартиру в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. 26.12.2012 року Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» було видано Витяг №369930042 про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] . З того часу жодних повідомлень, листів чи будь-якої іншої інформації, що стосувалось придбаною позивачем квартири до нього не надходило. 16.02.2021 року до позивача зателефонував ПН ЛМНО [PERSON] та повідомила про надходження до неї адвокатського запиту з приводу належної йому квартири і порекомендувала отримати інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно для перевірки належності йому квартири на праві власності. 17.02.2021 року звернувшись у ЦНАП [PERSON] отримав інформаційну довідку щодо права власності на належну йому квартиру, з якої вбачається, що 27.11.2015 року ПН КМНО Кобелєвою А.М. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 26541839 від 27.11.2015 року та внесено запис про реєстрацію права власності на належну позивачу квартиру за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» номер запису 12255333. Таким чином, позивач лише 17.02.2021 року дізнався про протиправне припинення належного йому права власності на спірну квартиру за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс». У зв`язку з вищевикладеним позивач і був вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 22.04.2021 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в загальному позовному провадженні. Призначено підготовче судове засідання. 01.06.2021 року до суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів, в якому він просив суд витребувати з Франківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові матеріали виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-1964 від 02.03.2010 року виданого Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «СВЕДБАНК» 60\~000 доларів США за договором кредиту, 8\~011,33 доларів США за процентами за користування кредитом, 6\~653,01 доларів США пені за неналежне виконання умов договору, а всього 74\~664,34 доларів США, що еквівалентно станом на час винесення рішення суду 595\~074,78 грн. Ухвалою суду від 31.08.2021 року клопотання позивача [PERSON] задоволено. Витребувано у Франківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові матеріали виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-1964 від 02.03.2010 року виданого Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Сведбанк» 60\~000 доларів США за договором кредиту, 8\~011,33 доларів США за процентами за користування кредитом, 6\~653,01 доларів США пені за неналежне виконання умов договору, а всього 74\~664,34 доларів США, що еквівалентно станом на час винесення рішення суду 595\~074,78 грн. 30.09.2021 року на адресу суду, на виконання ухвали суду надійшов лист та копія інформаційної довідки ВП-спецрозділ згідно виконавчого провадження № 19357300. Ухвалою суду від 18.02.2022 року закрито підготовче провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду по суті. \~ \~ \~ \~29.09.2022 року до суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення, в яких останній посилався на те, що позивачем обрано не той спосіб захисту, а також позов пред`явлено до неналежних відповідачів. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не заявився, в матеріалах справи міститься заява в якій він підтримав позовні вимоги у повному обсязі та не заперечує щодо прийняття судового рішення у даній справі без його участі. \~ \~ \~ \~Представник відповідача ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, у письмових поясненнях, які містяться в матеріалах справи проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі. Відповідач ПН КМНО Кобелєва А.М. в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, про причини не явки суд не повідомила. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач 27.08.2012 року прийняв участь у прилюдних торгах з реалізації арештованого майна (предмета іпотеки), що належить [PERSON] , лот №2 трьохкімнатна квартира [ADDRESS] заг. пл. 78,1 кв.м. та став переможцем торгів, що підтверджується протоколом № 1412269-2 від 27.08.2012 року. (а.с.21) Позивачу надано строк до 11.09.2012 року здійснити повний розрахунок за придбану на торгах спірну квартиру. Всього з урахуванням гарантійного внеску було сплачено грошові кошти у сумі 474\~700,00 грн., що підтверджується копіями квитанцій. (а.с.17,18) 26.09.2012 року на підставі вказаного протоколу, державним виконавцем Франківського ВДВС ЛМУЮ Пушкашем В.О. було складено акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки. (а.с.19) 26.09.2012 року державним виконавцем Франківського ВДВС ЛМУЮ Пушкашем В.О. винесено постанову про звільнення майна з-під арешту у зв`язку з примусовою реалізацією з прилюдних торгів арештованого нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] . (а.с.15) 16.10.2012 року ПН ЛМНО Давидчак С.В. на підставі акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого Начальником Франківського відділу ДВС Львівського міського управління юстиції 26.09.2012 року посвідчено [PERSON] належить на праві власності квартира, що складається з трьох житлових кімнат та кухні, загальною площею 78,1 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] та належить на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Тишківською Р.І. ПН ЛМНО 20 січня 2006 року по реєстру № 177 та зареєстрованого в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 16 лютого 2006 року, реєстраційний номер 7077719, яка придбана [PERSON] , що раніше належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого [PERSON] ПН ЛМНО 20 січня 2006 року по реєстру №177 та зареєстрованого в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 16 лютого 2006 року, реєстраційний номер 7077719. Зареєстровано в реєстрі за № 394. (а.с.20) ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 26.12.2012 року надано витяг про державну реєстрацію прав, з якої вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою [ADDRESS] . Підстава виникнення: свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставленого майна / Р. № 394/16.10.2012/ видане, [PERSON] приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу. (а.с.16) З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17.02.2021 року вбачається, що 26.12.2012 року власником спірної квартири є [PERSON] на підставі свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставленого майна, Р. №394, 16.10.2012, видане [PERSON] ПН ЛМНО; 27.11.2015 року спірна квартира зареєстрована на праві приватної власності за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», підстава для державної реєстрації: договір іпотеки, серія та номер 4818, виданий 17.05.2007 , видавник ПН ЛМНО Тертична Е.В., договір іпотеки, серія та номер 4820, виданий 17.05.2007, видавник ПН ЛМНО Тертична Е.В. (а.с.10-12) Відповідно до положень ст.2ЦПК України\~завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Положеннями ч.1 ст.4ЦПК України\~визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини першої статті15, частини першої статті16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41\~Конституції України\~встановлено,\~що кожен\~має право\~володіти,\~користуватися і\~розпоряджатися своєю\~власністю,\~результатами своєї\~інтелектуальної,\~творчої діяльності. Право\~приватної власності\~набувається в\~порядку,\~визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. ( ч. 1,2 ст. 321 ЦК України) Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (частина четверта статті 334 ЦК України). Згідно ч.1,2 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. \~ \~ \~ \~Частиною 1 статті 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в ред. яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав. (пп.1 п.2 ст.9 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в ред.. яка діяла на час виникнення спірних правовідносин)). \~У\~статті 391 ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158гс18). Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Згідно ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Якщо інше не встановлено законом, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. У статті першій Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого\~Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97/ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в ред. яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зроблено висновок, що «спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано». Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17.02.2021 року право власності на спірну квартиру зареєстровано за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс». Отже, належним відповідачем у спорах щодо оскарження нотаріального акта є не нотаріус, а суб`єкт спірних матеріальних правовідносин, на користь якого було вчинено нотаріальну дію та видано відповідний нотаріальний акт, що, на думку позивача, порушує його право; нотаріус у таких спорах може залучатися до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача, оскільки рішення судів у таких спорах на нотаріусів не впливають Саме такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 07.07.2020 року, справа № 438/610/14-ц, провадження № 14-577цс19. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63), від 1 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 71)). Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду в справі № 925/1265/16 (провадження №12-158гс18; постанова Верховного Суду від 22.08.2018) право або інтерес позивача може бути порушено внесенням до державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права власності (користування) іншої особи. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (користування) (ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). У справі ЄСПЛ "Sunday Times v. United Kingdom" суд вказав, що прописаний у Конвенції термін "передбачено законом" передбачає дотримання такого принципу права, як принцип визначеності. Суд стверджує, що термін "передбачено законом" передбачає не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто укладені у суспільстві правила та засади моральності суспільства. До цих правил, які визначають сталість правозастосування, відноситься і судова практика. Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною порадою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія. Вислови "законний" та "згідно з процедурою, встановленою законом", зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, а й те, що будь-яке рішення суду відповідає меті і не є свавільним (справа "Steel and others v. The United Kingdom"). Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні. Велика Палата Верховного Суду у п. 74 постанови від 29.05.2019 № 367/2022/15-ц (14-376цс18) звертає увагу на те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію права. Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. При цьому, обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Зміст зазначеної правової норми переконливо свідчить про те, що, на відміну від частини 2 статті 26 Закону України № 1952 у редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, чинна редакція встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи: 1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; 3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Враховуючи викладене, оскільки діюче законодавство в галузі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно передбачає скасування державної реєстрації на підставі рішення суду, а також враховуючи, що право власності набуто [PERSON] на підставі прилюдних торгів, які не оскаржені, їх не визнано недійсними, а тому позовні вимоги до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на квартиру за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 788696646101, номер запису 12255333 є обґрунтованим та підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах\~учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). У відповідності до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 11\~350,00 грн,-

Outcome: approved