Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб. Від спільного подружнього життя у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис № 221 та видано свідоцтво про народження дитини серія [NUMBER] . Спільне життя з Відповідачем не склалося, рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 11 квітня 2019 р. шлюб розірвано. В квітні 2018 року позивач і відповідач вирішили жити окремо, так як спільне проживання негативно впливало на їхнього сина, який бачив і чув постійні сварки. [PERSON] проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . В січні 2019 року відповідач бачив сина останній раз, зустріч тривала 5 хвилин. Відповідач жодного разу не привітав сина з Днем народження ( ні в 5 років, ні в 6 років, ні в 7 років), не привітав сина з закінчення садочку, з початком навчального року в школі, зовсім не цікавився шкільним життям. Відповідач ніяким чином не цікавився життям сина в садочку на протязі 2019-2021 років, підтвердженням є довідка з КЗ «Розсошенський заклад дошкільної освіти (дитячий-садочок ) «Яблунька» Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, не цікавиться успіхами сина в Розсошенській гімназії, де син переведений до 2-го класу, підтвердженням є довідки з КЗ «Розсошенська гімназія Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області», а також характеристика класного керівника [PERSON] . Не цікавиться станом здоров`я, підтвердженням є довідка від лікаря-педіатра [PERSON] , Розсошенської АЗПСМ №2, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, зовсім не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, хто такий взагалі батько. Культурні та духовні цінності батьків дитини не збігаються, позивач - українка, відповідач має проросійську позицію, що негативно може позначитися під, час формування внутрішнього світу дитини. Позивач не створює умов для отримання дитиною освіти, а створює умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, ніякої грошової допомоги (на аліменти позивач не подавала), посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. У зв`язку з цим, позивачка звернулася до органу опіки та піклування Службу у справах дітей Виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області з проханням позбавити відповідача батьківських прав, на що мені було рекомендовано звернутися до суду та задіяти третю особу, а саме Орган опіки і піклування: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення Відповідача до своїх батьківських обов`язків. У судове засідання позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, прохала задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, жадних заперечень щодо позову , письмових пояснень , відзиву до суду не надав, викликався належним чином, про що є докази в матеріалах справи, зокрема поштові повідомлення та копії оголошень на сайті «Судова влада». Від представника третьої особи - Служби у справах дітей Виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, при вирішенні питання поклались на розсуд суду. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, що 08.10.2014 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 08.10.2014 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського МУЮ, актовий запис № 1696. Від спільного подружнього життя у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис № 221 та видано свідоцтво про народження дитини серія [NUMBER] . Спільне життя з Відповідачем не склалося, рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 11 квітня 2019 р. шлюб між сторонами було розірвано. В квітні 2018 року позивач і відповідач вирішили жити окремо, так як спільне проживання негативно впливало на їхнього сина, який бачив і чув постійні сварки. [PERSON] проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . В січні 2019 року відповідач бачив сина останній раз, зустріч тривала 5 хвилин. Відповідач жодного разу не привітав сина з Днем народження ( ні в 5 років, ні в 6 років, ні в 7 років), не привітав сина з закінчення садочку, з початком навчального року в школі, зовсім не цікавився шкільним життям. Відповідач ніяким чином не цікавився життям сина в садочку на протязі 2019-2021 років, підтвердженням є довідка з КЗ «Розсошенський заклад дошкільної освіти (дитячий-садочок ) «Яблунька» Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, не цікавиться успіхами сина в Розсошенській гімназії, де син переведений до 2-го класу, підтвердженням є довідки з КЗ «Розсошенська гімназія Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області», а також характеристика класного керівника [PERSON] . Не цікавиться станом здоров`я, підтвердженням є довідка від лікаря-педіатра [PERSON] , Розсошенської АЗПСМ №2, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, зовсім не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, хто такий взагалі батько. Культурні та духовні цінності батьків дитини не збігаються, позивач - українка, відповідач має проросійську позицію, що негативно може позначитися під, час формування внутрішнього світу дитини. Позивач не створює умов для отримання дитиною освіти, а створює умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, ніякої грошової допомоги (на аліменти позивач не подавала), посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. З огляду на викладене в судовому засіданні встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини та ін.; - не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини; - не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; - не створюють умов для отримання дитиною виховання; - та взагалі не спілкується з дитиною, що призвело до того, що останній майже не знає свого генетичного батька. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний, духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Відповідно до п. 7 вище зазначеної Постанови, факт ухилення від виховання може бути підтверджено наведеними доказами. Згідно зі ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, батьки несуть відповідальність за виховання дитини, її інтереси повинні бути предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.2 ст.157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно п. 2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема якщо він якщо вона, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Згідно приписів Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Отже, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого доведено за обставин цієї справи; належними та допустимими доказами систематичного, умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, які є законною підставою для позбавлення його батьківських прав. Крім того, суд враховує ту обставину, що відповідач не висловив жодних заперечень проти поданого позову щодо позбавлення його батьківських прав. За обставин доведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також те, що батько дитини проти позбавлення батьківських прав не заперечує, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для позбавлення його батьківських прав. Надавши оцінку доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач дійсно самоусунувся від спілкування та виховання дитини, тривалий час, без поважних причин, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, а тому позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати підлягають віднесенню за рахунок позивачки згідно її заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved