Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У червні 2021 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що визначений рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня 2019 року розмір аліментів на утримання сина, [PERSON] , є для нього на цей час надмірним. Посилається на те, що у період винесення рішення про стягнення аліментів, його мати важко хворіла, потребувала постійного догляду, позивач ніс значні матеріальні витрати на її лікування. [INFO] мати померла. Крім того, після смерті матері, хворіла його бабуся, яка також померла. Враховуючи вказане, прохає зменшити розмір стягуваних аліментів та зменшити суму заборгованості. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 19). Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2021 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засідання позивач [PERSON] подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив зменшити суму заборгованості по сплаті аліментів, починаючи з 31.07.2018 року по 01.01.2021 року, позовні вимоги підтримав в цьому обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялась належним чином. Обставини справи, що встановлені судом Згідно розрахунку заборгованості, виданої Броварським міськрайонним відділом державної виконавчої Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] , станом на 01.04.2021 р. складає 88\~695, 50 грн. та 11\~353, 80 грн. штраф. Із консультативного висновку №46136 від 20.10.2020 року видно, що [PERSON] , [INFO] встановлено діагноз: сукупне ураження мі трального, аортального та тристулкового клапанів, аортальна вада з перевагою стеноза 4 ст., мі тральна недостатність 4 ст., помірна тристулкова недостатність, постінфарктний кардіосклероз. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 278, [PERSON] , [INFO] померла [INFO] . Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 167 та свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] померла [INFO] . Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статтей 181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років станом на 01.07.2022 року становить 2744,00 грн. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вимога позивача про зменшення розміру аліментів є необґрунтованою. Так, суду не надано доказів того, що матеріальне становище [PERSON] змінилося. Наявність заборгованості зі сплати аліментів не можу бути підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів. Також суд зазначає, що наявність чи відсутність заборгованості по сплаті аліментів, на яку вказує позивач, не є підставою для зменшення розміру аліментів, розв`язання спору щодо незгоди із вказаною заборгованістю може бути предметом окремого судового розгляду. Аналогічні за змістом висновки містяться в постанові Верховного суду у справі №715/2073/20 від 28 травня 2021 року, у справі № 760/9783/18 від 03 червня 2020 року та №565/2071/19 від 16 вересня 2020 року. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано до суду належних та достатніх доказів погіршення його матеріального становища, сімейного стану чи стану його здоров`я або ж покращення матеріального становища, сімейного стану чи стану здоров`я одержувача аліментів. Відповідно до ст. 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Вимога позивача про зменшення розміру заборгованості зі сплати аліментів є безпідставною та недоведеною. Так, позивач посилається на те, що його мати та бабуся хворіли та потребували догляду, проте до суду не надано належних та допустимих доказів понесення позивачем витрат на утримання та лікування матері та бабусі. Судом не встановлено інших обставин, що мають істотне значення та є підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи викладене та виходячи із принципу справедливості та розумності, закріпленого у ст. 3 ЦК України, суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed