Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

позивач звернувся до суд із позовом до відповідача у якому, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 27 вересня 2019 року, просить стягувати з останнього на її користь аліменти на утримання дочки у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що від шлюбних відносин у сторін народилась дочка. Після припинення шлюбу, дитина залишилась проживати із позивачем. Відповідач безпосередньо надає кошти дитині на її особисті потреби. Попри те, утримання дочки повністю відбувається позивачем. У відповідності до ст. ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, просить позов задовольнити. Відповідачем подано відзив, який містить заперечення проти позову. Наводить аргументи про те, що офіційно працевлаштований. Бере участь в утриманні дочки, що підтверджено доказами. Не заперечує проти сплати аліментів на дитину, однак не погоджується із розміром. Такий значно перевищує прожитковий мінімум для дитини відвідного віку. Між сторонами була досягнуто домовленість про добровільне надання з листопада 2020 року коштів на утримання дочки у сумі 3000,00 грн. Кошти перераховувались на особистий рахунок дитини, а тому позивач повинна була контролювати їх витрати за цільовим призначенням. Окрім цього, бере участь в оплаті засобу зв`язку та купівлі речей для дитини. Будь-якого ухилення від утримання дочки не здійснює, адже це є обов`язком батьків. На даний момент, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, веде спільне господарство та здійснює матеріальне забезпечення сім`ї. Разом із тим, надає матеріальну допомогу матері, яка є пенсійного віку. Просить у позові відмовити. У судовому засіданні сторона позивача уточнені позовні вимоги підтримала повністю та просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник відповідач заперечив проти позову та просить у такому відмовити з підстав викладених у заяві по суті. Окрім цього, просить врахувати при визначенні розміру аліментів сплачену відповідачем суму 2000,00 грн за вересень, яка призначена як частина аліментів за відповідний місяць. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Сторони перебували у шлюбних відносинах, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб. Шлюб припинено на підставі судового рішення від 23 березня 2021 року (справа № 758/9880/20) /а.с. 7, 9/. Суд установив, що сторони є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження. Діти проживають із матір`ю. Ця обставина підтверджена актом обстеження умов проживання від 08 жовтня 2022 року Служби у справах дітей Носівської міської ради. Також визнана відповідачем такої обставини, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. У зв`язку із наявністю підстав для стягнення аліментів на утримання дітей, позивач звернувся до суду із позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 15 (обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання) Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст.180 цього Кодексу кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Окрім цього, відповідно до ст.182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із матеріалів справи суд установив, що відповідач бере участь в утриманні дитини, хоч і не стабільно, а саме: здійснює поповнення банківського рахунку, одержувачем коштів яких є [PERSON] із призначенням платежу аліменти за певний місяць, що підтверджено рядом квитанцій та рухом коштів по банківському рахунку відповідача /а.с. 30-44, 49-53/. Щодо доводів відповідача про поповнення мобільного телефону та інтернету для дитини, а також придбання речей для дочки: светр, плащ жіночий, навушники із стереозвучанням, чохол, футболка з довгим рукавом, купальник жіночий, що підтверджено чеками придбання товарів /а.с. 45-48/, то такі суд оцінює критично, адже не можливо встановити чи такі речі були придані саме для дитини. Будь-яких інших доказів, які б у сукупності із товарними чеками підтверджували ці дані суду не подано. Разом із тим, у разі їх понесення на дитину, суд оцінює такі витрати як додаткові, питання про які необхідно вирішувати у відповідності до ст. 185 СК України. Додаткові витрати не є додатковим стягнення коштів на утримання дитини, адже аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Однак, в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. При цьому, суд також враховує законодавчі положення, щодо розміру прожиткового мінімуму для дітей у віці до 6 років та від 6 до 18 років, згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 років до 18 років становить у розмірі 2744,00 грн. Разом із тим, суд не бере до уваги, що на утриманні відповідача перебуває його матір, яка є особою пенсійного віку, а також жінка з якою відповідач перебуває у фактичних шлюбних відносинах, адже у відповідності до ст. ст. 76-80 ЦПК України не подано жодних доказів, що такі особи потребують матеріальної допомоги від відповідача. Таким чином, суд враховує законодавчо визначені положення закону, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача та стан здоров`я останнього, який є задовільним, адже жодних доказів іншого не подано; добровільний переказ коштів на банківський рахунок дитини, наявність законодавчо закріпленого обов`язку батьків рівною мірою утримувати дитину, а відтак суд прийшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягувати аліменти на утримання дитини у частці від усіх видів заробітку (доходу) у розмірі 1/4, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов пред`явлено до суду 29 серпня 2022 року, а відтак, стягувати аліменти необхідно з 29 серпня 2022 року. У зв`язку із цієї нормою права суд відхиляє доводи відповідача про необхідність зарахування добровільне перерахування частини розміру коштів у сумі 2000,00 грн за вересень 2022 року на банківський рахунок дочки, що підтверджено квитанцією, адже про наявність спору відповідачу на момент перерахування коштів дитині, 20 вересня 2022 року, було відомо; такі кошти перераховано на рахунок одержувача добровільно з метою виконання батьківського обов`язку, а відтак, наведені обставини не відповідають ст. 191 СК України щодо початку стягнення аліментів за рішенням суду. Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача щодо стягнення аліментів на утримання дітей, підлягає захисту, шляхом задоволення позову повністю. Іншим доводам відповідача, які наведені у відзиві на позов, суд врахував при аналізі доказів наявних у матеріалах справи, однак такі не вплинули на правильність висновків суду. Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, суд прийшов до наступного. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В разі, якщо позивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів від сплати судового збору звільнена законом. Таким чином, з відповідача потрібно стягнути 992,40 грн судового збору в дохід держави. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved