Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

ТОВ « Дата Майнінг Груп» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 54213,46 грн. та судових витрат в розмірі 1378,00 грн. Заявлені вимоги обґрунтовуються тим, що 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» був укладений договір факторингу з подальшими змінами і доповненнями. 08.12.2014 року у відповідності до Додаткової угоди №2 до Договору факторингу від 30.09.2014 року доповнено перелік кредитних договорів, що відступаються. Відповідно до п.п. 1.1., 1.3. Фактор (ТОВ «Дата Майнінг Груп») зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта ( ПАТ «Альфа-Банк») за плату, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів 08.12.2014 року відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Дата Майнінг Груп» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 500389256 від 08.07.2013 року, позичальником згідно якого є [PERSON] . Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Банк зобов`язується надати відповідачу кредит у сумі 24143,32 грн., а відповідач зобов`язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у результаті чого станом на 16.06.2016 року у нього утворилась прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 20 829,95 грн.; за відсотками 6930,11 грн.; та по комісії 20453,40 грн., а також штрафу в розмірі 6000,00 грн. Таким чином позивач просить стягнути вказані суми заборгованості та судових витрат в розмірі 1378,00 грн. з відповідача на користь ТОВ «Дата Майнінг Груп». В процесі розгляду справи ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 20.03.2017 позивача по справі ТОВ « Дата Майнінг Груп» було замінено на нового - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в останнє судове засідання не з`явився, подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, розглянув позовну заяву та додані до неї матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінив докази, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 07.07.2013 між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 500389256. Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Банк зобов`язується надати відповідачу кредит у сумі 24143,32 грн., а відповідач зобов`язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Таким чином [PERSON] отримав кредит у сумі 24143,32 грн., зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 14,99 % річних, з кінцевим терміном повернення 09.07.2016. Однак [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, тому у нього станом на 16.06.2016 року утворилась заборгованість. При цьому 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» було укладено договір факторингу з подальшими змінами і доповненнями. 08.12.2014 року у відповідності до Додаткової угоди №2 до Договору факторингу від 30.09.2014 року доповнено перелік кредитних договорів, що відступаються. Відповідно до п.п. 1.1., 1.3. Фактор (ТОВ «Дата Майнінг Груп») зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта ( ПАТ «Альфа-Банк») за плату, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Відповідно до Акту приймання-передачі Реєстру Боржників від 10.10.2016 та Додатку №1-1 одним із боржників за Договором факторингу є відповідач. Таким чином, внаслідок укладення вказаних договорів 08.12.2014 року відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Дата Майнінг Груп» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 500389256 від 08.07.2013 року, позичальником згідно якого є [PERSON] . Згідно договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016, укладеним між ТОВ «Дата Майнінг Груп» («Клієнт») та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» («Фактор»), право вимоги за договором № 500389256 від 08.07.2013 року, позичальником згідно якого є [PERSON] перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». При цьому п.2.1. зазначеного договору передбачено, що до Фактора переходять всі права, які належать Клієнту за Основними договорами, на умовах передбачених Основними договорами, за виключенням права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами Основних договорів. Пунктом 2.2. передбачено, що право Вимоги, що відступається згідно даного Договору включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно зі статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Аналогічні положення містить стаття 1082 ЦК України. Отже, за змістом наведених норм права, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15. Матеріали справи містять копію повідомлення про передачу права вимоги іншій особі № 001474814 від 19.10.2016, яке було надіслано ТОВ «ЄАПБ» на адресу [PERSON] . Однак, згідно копії довідки про звільнення серії ДОН №03547, [PERSON] , [INFO] , відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби України з 04 травня 2016 року по 04 травня 2020 року. Це свідчить про те, що [PERSON] не міг отримати надіслане на його адресу повідомлення ТОВ «ЄАПБ» про передачу права вимоги іншій особі № 001474814 від 19.10.2016, оскільки в цей час перебував в установах Державної кримінально-виконавчої служби України. Разом з тим, відповідачем не надано доказів, що він сплачував заборгованість за кредитним договором первісному чи новому кредитору, яку він повинен був сплачувати, оскільки неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Виходячи із презумпції правомірності правочинів, передбаченої статтею 204 ЦК України, яку відповідач не спростував, суд відхиляє як необґрунтовані його доводи про те, що відступлення права вимоги на користь позивача відбулось з порушенням чинного законодавства. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором Банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позику у тому обсязі та у строк, встановлений договором. Згідно з вимогами ч.1 ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до змісту ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно зі ст.ст. 525 та 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Враховуючи, що відповідач, отримавши від банку кошти у кредит, своїх зобов`язання по їх поверненню і сплаті процентів за користування грошима не виконав, таким чином, суд, установивши всі обставини, які мають істотне значення для правильно вирішення справи, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме заборгованості за кредитом у розмірі 20829 грн. 95 коп., а також заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 6930 грн. 11 коп. Що стосується стягнення заборгованості по комісії, суд зазначає наступне. З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав кредит на споживчі цілі. Згідно з п.11 ч.1 ст.1 Закону України "Про споживче кредитування" споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до абзацу 3 ч.4 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 10.11.2011 № 15-рп/2011, положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168, банки і фінансові установи не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Крім того, банки, відповідно до п. 3.4 Правил, зобов`язані в кредитному договорі зазначити вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу, обґрунтування вартості супутньої послуги (нормативно-правові акти, щодо визначення розмірів зборів та обов`язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб`єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо). Аналогічна правова позиція висловлена у висновку Верховного Суду України у справі N 6-1746цс16 від 16.11.2016. Згідно позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року, висловленої під час розгляду справи N 6-2071 цс 16 за позовом до ПАТ "Ідея Банк", обслуговування кредиту не є послугою зі споживчого кредитування у розумінні Закону України "Про захист прав споживачів". За таких обставин, суд вважає, що включення позивачем до розрахунку заборгованості комісії за обслуговування кредиту є незаконним, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Крім цього, не підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення штрафу у сумі 6000 грн. з наступних підстав. Як вбачається з договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016, укладеним між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», право вимоги, що відступається за цим договором включає в себе суму заборгованості за основною сумою кредиту, нарахованими процентами, комісіями та іншими платежами, право на одержання яких належить ТОВ «Дата Майнінг Груп». Згідно характеристики права вимоги переданих ТОВ «Дата Майнінг Груп» ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» від 10.10.2016 за основними договорами, за договором № 001474814 від 19.10.2016, де боржником є [PERSON] , сума за основною заборгованістю складає 20829,95 грн., сума процентів та комісії 28353,17 грн., сума штрафів (пеня, неустойка) 0,00 грн. Отже право вимоги за сумою штрафів за вказаним договором факторингу не перейшло до нового кредитору, а саме до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а отже підстави для стягнення штрафу відсутні. Також суд звертає увагу, що відповідно до комплексного договору добровільного страхування ризиків позичальника № 006.500389256.111 від 08.07.2013 між ПАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування»» та [PERSON] був укладений договір, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані з життям, працездатністю Застрахованої особи (на умовах Частини Б Договору), а також майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з ризиком неотримання (недоотримання) прибутку Страхувальником, необхідного для належного виконання зобов`язань за кредитним договором, внаслідок звільнення Страхувальника з постійного місця роботи, (на умовах Частини В Договору). Оскільки несплата відповідачем коштів за кредитним договором сталась з інших причин, які не відносяться до страхових випадків за вищевказаним договором страхування, тому суд не погоджується з доводами відповідача про сплату суми заборгованості за кредитним договором страховою компанією. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 705,61 грн.=(27760,06грн./54213,46 грн.)*1378,00 грн.

Outcome: partial