Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ямпільського районного суду Вінницької області із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Дарницький відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), в якій просив: зняти арешт з автомобіля марки CHEVROLET модель AVEO номер шасі [NUMBER] , VIN [NUMBER] , оранжевого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , що був накладений державним виконавцем Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у виконавчому провадженні №АСВП 62911187 від 15.12.2020 який належить [PERSON] . Свої вимоги мотивував тим, що він був зупинений працівниками поліції під час керування автомобілем, що належить йому на праві приватної власності, а саме: марка CHEVROLET, модель AVEO, номер шасі [NUMBER] , VIN [NUMBER] , оранжевого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] (дата першої реєстрації - 20.05.2008), дата реєстрації - 23.11.2017. При цьому, йому було повідомлено, що вказаний автомобіль перебуває в розшуку відповідно до Постанови №16983379855 від 18.05.2021\~та на нього накладено арешт у виконавчому провадженні № СВП\~62911187\~від 15.12.2020, що перебуває на виконанні у Дарницькому відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 10.05.2022\~для з`ясування підстав накладення арешту на автомобіль та отримання відповідних доказів, представником позивача, адвокатом, було направлено адвокатський запит до начальника Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Також було подано заяву про зняття арешту з транспортного засобу. Згідно відповіді третьої особи на адвокатський запит від 23.05.2022\~ перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №\~62911187\~з примусового виконання виконавчого листа №153/481/20 від 07.08.2020 виданого Ямпільським районним судом Вінницької області, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , паспортні дані не відомі, РНОКПП не відомий, місце реєстрації не відоме, засоби зв`язку не відомі, на користь [PERSON] , паспортні дані не відомі, РНОКПП не відомий, місце реєстрації не відоме, засоби зв`язку не відомі, заборгованості в розмірі\~3350\~доларів США основного боргу та три відсотки річних у сумі\~5546,84 грн. Оскільки [PERSON] не є стороною вказаного виконавчого провадження, надати відповідь на звернення не вбачається можливим. Даний позов подається до Ямпільського районного суду Вінницької області за правилами виключної підсудності визначеної ч.2 ст.30 ЦПК України. Вважає, що ним вжилися заходи досудового врегулювання спору, а саме було подано заяву про зняття арешту з автомобіля. За результатами розгляду заяви повідомлено, що позивач не є стороною виконавчого провадження, на цій підставі відмовлено. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду письмове клопотання за вхід.№5198 від 27.09.2022, в якому просив розгляд справи провести у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином судовою повісткою із рекомендованим повідомленням. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в його відсутність до суду не надійшло. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву за вхід.№5359 від 09.10.2022, в якій просить суд справу слухати в його відсутність. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Дарницького ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в його відсутність до суду не надійшло. Заяви, клопотання: клопотання позивача про витребування доказів від 04.07.2022, клопотання позивача про надання додаткового терміну для усунення недоліків від 04.07.2022, клопотання відповідача про витребування доказів від 31.08.2022, клопотання позивача про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог у повному обсязі від 05.09.2022, клопотання позивача про розгляд справи в його відсутність від 27.09.2022, клопотання відповідача про розгляд справи в його відсутність. Інші процесуальні дії у справі: залишення позову без руху, задоволення клопотання позивача про витребування доказів та надання додаткового терміну для усунення недоліків, відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання, закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті, про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: \~Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі копії паспорта громадянина України судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] у селі Косівка Володимирського району Київської області, зареєстрований у [ADDRESS] . Із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] судом встановлено, що позивач [PERSON] з 23 листопада 2017 року є власником автомобіля марки CHEVROLET, модель AVEO, типу легковий седан-В, номер шасі [NUMBER] , VIN [NUMBER] , оранжевого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] . Із матеріалів виконавчого провадження №62911187 судом встановлено, що згідно інформації з Постанови серії ВП №62911187 від 18.05.2021 «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника» звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] та з відповіді на запит від 18.05.2021 «Про зареєстровані за боржником транспортні засоби» встановлено, що за боржником [PERSON] рахується автомобіль марка CHEVROLET, модель AVEO, категорія легковий, рік виробництва 2008, VIN [NUMBER] ; відповідно до Постанови серії ВП №62911187 від 18.05.2021 «Про арешт майна боржника» накладено арешт на транспортний засіб - автомобіль марка CHEVROLET, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN /номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] та Постановою серії ВП №62911187 від 18.05.2021 «Про розшук майна боржника» - оголошено в розшук майно боржника». Постановою серії ВП №62911187 від 21.05.2021 «Про арешт майна боржника» - накладено арешт на майно, що належить боржнику - все майно, відповідно до відповіді на запит №137195834 від 21.02.2022 до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, а саме за [PERSON] , [INFO] , рахується автомобіль марка CHEVROLET, модель AVEO, категорія легковий, рік виробництва 2008, VIN [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , колір оранжевий, ПНОКПП/ЄДРПОУ 3084721551, назва боржника [PERSON] , серія/номер паспорта [NUMBER] від повідь від 08.04.2022. Арешт на вказаний автомобіль накладено з метою забезпечення виконання виконавчого листа, який видав Ямпільський районний суд Вінницької області №153/481/20 від 07.08.2020 про стягнення коштів за договором позики з [PERSON] , на користь [PERSON] 3350 доларів США основного боргу, згідно договору позики від 31 серпня 2017 року та три відсотки річних у сумі 5546 (п`ять тисяч п`ятко сорок шість) гривень 84 копійки. Тобто, позивач [PERSON] не відповідає за зобов`язаннями [PERSON] в частині вищевказаного договору позики. Із інформації наданої начальником Територіального сервісного центру МВС0543 (а.с.123) судом встановлено, що згідно єдиного державного реєстру транспортних засобів 23.11.2017 року ТЗ «CHEVROLET AVEO» 2008 року оранжевого кольору, кузов № [NUMBER] зареєстрований за громадянином [PERSON] , [INFO] . І відповідно, судом встановлено, що арешт накладено на автомобіль, до якого [PERSON] не мав жодного відношення, так як на час накладення арешту (18.05.2021) [PERSON] та [PERSON] являються власниками різних автомобілі, але з однаковим роком випуску, кольором та номером кузову, а арешт накладено на майно в зв`язку з спів паданням: роком випуску, кольором та номером кузову, однак різні державні номерні знаки, та дата реєстрації транспортного засобу [PERSON] була проведена 23.11.2017 ще до винесення постанови про накладення арешту на майно боржника. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Згідно ст.ст.4, 5 ЦПК України, ст.16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання. Статтею 41 Конституції України\~передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За правилами ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення рухомого майна з-під арешту. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно частини першої статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Статтею 10 Закону встановлено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом. Відповідно до частини першої, другої статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки. Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Частиною першою статті 48 Закону встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Відповідно до\~статті 56 Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Статтею 59\~Закону передбачено,\~що особа,\~яка вважає,\~що майно,\~на яке\~накладено арешт,\~належить їй,\~а не\~боржникові,\~може звернутися\~до суду\~з позовом\~про визнання\~права власності\~на це\~майно і\~про зняття\~з нього\~арешту. У\~разі набрання\~законної сили\~судовим рішенням\~про зняття\~арешту з\~майна боржника\~арешт з\~такого майна\~знімається згідно\~з постановою\~виконавця не\~пізніше наступного\~дня,\~коли йому\~стало відомо\~про такі\~обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому\~пунктом 10\~частини першої статті 34 цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст.50 Закону звернення стягнення\~на об`єкти\~нерухомого майна\~здійснюється у\~разі відсутності\~в боржника\~достатніх коштів\~чи рухомого\~майна.\~При цьому\~в першу\~чергу звертається\~стягнення на\~окрему від\~будинку земельну\~ділянку,\~інше приміщення,\~що належать\~боржнику.\~В останню\~чергу звертається\~стягнення на\~житловий будинок\~чи квартиру,\~в якому\~фактично проживає\~боржник. Разом\~із житловим\~будинком стягнення\~звертається також\~на прилеглу\~земельну ділянку,\~що належить\~боржнику. У\~разі звернення\~стягнення на\~об`єкт нерухомого\~майна виконавець\~здійснює в\~установленому законом\~порядку заходи\~щодо з`ясування\~належності майна\~боржнику на\~праві власності,\~а також\~перевірки,\~чи перебуває\~це майно\~під арештом. Після\~документального підтвердження\~належності боржнику\~на праві\~власності об`єкта\~нерухомого майна\~виконавець накладає\~на нього\~арешт та\~вносить відомості\~про такий\~арешт до\~відповідного реєстру\~у встановленому\~законодавством порядку.\~Про накладення\~арешту на\~об`єкт нерухомого\~майна,\~заставлене третім\~особам,\~виконавець невідкладно\~повідомляє таким\~особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно. Таким чином, державний виконавець зобов`язаний здійснювати примусове звернення стягнення з боржника в порядку, врегульованому Законом України «Про виконавче провадження», зокрема,\~ст.50 Закону, відповідно до якої першочергово звертається стягнення на відповідні кошти боржника, рухоме майно, а за його відсутності - на об`єкти нерухомості. У даній справі державний виконавець в встановленому Законом порядку черговості звернення стягнення на різні види майна боржника [PERSON] , звернув стягнення на рухоме майно, а саме автомобіль марки «CHEVROLET, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN/номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] », що призвело до незаконного обмеження позивача [PERSON] у вільному володінні та користуванні своїм рухомим майном, а саме - права власності на автомобіль. У цьому випадку, державний виконавець не з`ясував належність автомобіля боржнику [PERSON] . При виконанні судового рішення, державний виконавець хоча і переслідував легітимну мету, спрямовану на задоволення вимог стягувача, проте примусове стягнення на майно боржника повинно відбуватись у повній відповідності, тому втручання в володіння майном, особи, яка не є боржником, вчинене з порушенням встановленої національним законом процедури, не може вважатись правомірним. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. Таким чином, арешт накладений на рухоме майно порушує право власності позивача. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на рухоме майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з рухомого майна. Тому, оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та скасувати арешт на автомобіль марка CHEVROLET, модель AVEO, номер шасі [NUMBER] , VIN [NUMBER] , оранжевого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , що був накладений державним виконавцем Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому проваджені №62911187, який належить [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] . Згідно вимог п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України\~у зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 992 гривні 40 копійок.

Outcome: approved