Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

I. Стислий виклад позовної заяви 01 серпня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, який до початку розгляду справи уточнила, до АТ «СК «Мега-Гарант» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. Позовна заява вмотивована наступним чином. 11 вересня 2021 року близько 21 години 01 хвилини в смт. Миколаївка відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2109», д.н.з. [NUMBER] , допустив зіткнення з автомобілем марки «MAN TGS18400», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок даної ДТП пасажири автомобіля «ВАЗ 2109» [PERSON] та її малолітні діти [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] отримали тілесні ушкодження. Тим самим позивачу заподіяна матеріальна шкода, пов`язана з лікуванням, тимчасовою втратою працездатності, та моральна шкода, а її малолітнім дітям - матеріальна шкода, пов`язана з лікуванням, та моральна шкода. 12 вересня 2021 року за фактом вказаної ДТП до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відповідні відомості за №12021200570000262, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, та розпочато досудове розслідування. 25 січня 2022 року прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Сумської обласної прокуратури Когером Д.В. складено обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні. 11 лютого 2022 року Білопільським районним судом Сумської області відкрито провадження у кримінальній справі відносно [PERSON] . Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ 2109», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в АТ «СК «Мега-Гарант» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР1768374, що підтверджується витягом з Централізованої бази даних МТСБУ. 02 лютого 2022 року відповідно до вимог ст. ст. 33, 35 Закону №1961-IV представник позивача надіслав на поштову адресу вказаної страхової компанії повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами, на які відповідач відповіді не надав. Позивач вважає, що оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу була застрахована у встановленому законом порядку в АТ «СК «Мега-Гарант», то обов`язок відшкодування моральної шкоди, шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, та шкоди, завданої їй та її дітям у зв`язку з витратами, понесеними на лікування, у межах встановленого страхового ліміту відповідальності покладається на відповідача, як на страховика. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить стягнути з АТ «СК «Мега-Гарант» на її користь наступні виплати: 1) 3 400 грн страхового відшкодування, пов`язаного з її лікуванням, 3 400 грн страхового відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, та 340 грн моральної шкоди; 2) 4 000 грн страхового відшкодування, пов`язаного з лікуванням сина [PERSON] , та 200 грн моральної шкоди; 3) 30 346 грн 69 коп. страхового відшкодування, пов`язаного з лікуванням сина [PERSON] , 108 000 грн страхового відшкодування за шкоду, спричинену стійкою втратою працездатності, та 1 517 грн 33 коп. моральної шкоди. ІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 02 серпня 2022 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження (а. с. 49-50). Оскільки відповідач вказану ухвалу, а також позовну заяву з додатками не отримав, 06 вересня 2022 року суд постановив ухвалу про призначення справи до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 27 вересня 2022 року. Цією ж ухвалою у позивача витребувано оригінали письмових доказів - фіскальних чеків на підтвердження витрат на лікування на суму 30 346 грн 69 коп (а. с. 70-71). Протокольною ухвалою від 27 вересня 2022 року розгляд справи відкладено на 11 жовтня 2022 року у зв`язку з неявкою відповідача (а. с. 75). ІІІ. Позиція сторін у справі Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Представник останньої - адвокат Шаровський С.А., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 25 квітня 2022 року, надіслав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 12). Представник відповідача АТ «СК «Мега-Гарант» у судове засідання двічі не з`явився, відзив на позов не подав. Судові повістки, направлені за адресою місцезнаходження страхової компанії, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, повернулися без вручення з відміткою «адресат відсутній». Інформації щодо адреси фактичного місцезнаходження відповідача суду не надано, а тому відповідно до ч. ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручений йому належним чином. Також, відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка направлялася відповідачу на його офіційну електронну адресу info@megagarant.com. Крім того, судом була здійснена публікація оголошення про виклик відповідача на офіційному веб-сайті Судової влади України в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а. с. 52, 73, 75, 77). За таких обставин суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки під час підготовки справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про її розгляд. Частиною 4 статті 223 ЦПК України встановлено, що в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач двічі в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив на позов не подав, а також, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, у суду наявні підстави для заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення на підставі наявних доказів, про що постановлено ухвалу, відповідно до вимог статей 280 - 281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом Суд встановив наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Згідно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні №12021200570000262, затвердженим 28 січня 2022 року прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Сумської обласної прокуратури Когером Д.С., 11 вересня 2021 року близько 21 години 11 хвилин [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного і наркотичного сп`яніння, керував автомобілем ВАЗ-2109, р.н. [NUMBER] з технічною несправністю, яка полягала у встановлених на задню вісь шинах різних марок, моделей з різними малюнками протектора, та здійснив виїзд з прилеглої території магазину «Сад та город», що в смт. Миколаївка Сумського району Сумської області, на ділянку автодороги Р61 «Батурин - Конотоп - Суми» 128 км + 900 м і, не займаючи своєї смуги для руху, продовжив рух по розширенню зустрічного напрямку біля краю проїжджої частини в бік м. Суми. Продовжуючи рух прямо по розширенню зустрічного напрямку, перебуваючи поряд із заїздом до прилеглої території магазину «Сад та город», рухаючись всупереч установленому в Україні правосторонньому руху транспортних засобів, [PERSON] знехтував безпекою дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не подав сигнал покажчиком повороту перед початком зміни напрямку руху вправо, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, у результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «МАN TGS 18.400», р.н. [NUMBER] з напівпричепом «SCHMITZ», модель «SKI 24», р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався в напрямку м. Конотоп. У наслідок ДТП пасажири автомобіля «ВАЗ-2109», р.н. [NUMBER] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження й були госпіталізовані до лікарень м. Суми. Відповідно до висновку експертизи від 02 грудня 2021 року №912, [PERSON] отримала тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, вторинно-відкритого осколкового перелому дистального метаепіфізу кісток лівого передпліччя зі зміщенням, саден крила носу зліва, закритої травми грудної клітини, забою грудної клітини праворуч, забою грудини, серед яких тілесні ушкодження в ділянці лівого передпліччя не були небезпечними для життя, спричинили тривалий розлад здоров`я та за цією ознакою кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження. Згідно з висновком експертизи від 02 грудня 2021 року №911, [PERSON] отримав тілесні ушкодження у виді поєднаної краніо-скелетної травми: відкрита проникаюча черепно-мозкова травма, багатоуламковий перелом лобної кістки справа з переходом на мале крило клиновидної кістки, забій головного мозку зі стисненням, церебро-субарахноїдальний крововилив, пневмоцефалія; забійна рана лобної ділянки справа; закритий перелом верхньої третини правого стегна зі зміщенням, серед яких тілесні ушкодження в ділянці голови були небезпечними для життя і за цією ознакою кваліфікуються як тяжкі. Відповідно до висновку експертизи від 02 грудня 2021 року №910, [PERSON] отримав тілесні ушкодження у виді поєднаної краніо-скелетної травми: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійно-рвана рана верхньої губи справа та правої щоки, гематома в ділянці правого ока, садна обличчя, потиличної ділянки, закритий перелом верхньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням, серед яких тілесні ушкодження в ділянці лівого стегна не були небезпечними для життя, спричинили тривалий розлад здоров`я та за цими ознаками кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження. Дії [PERSON] органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані сп`яніння, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження (а. с. 16-18). Вироком Білопільського районного суду Сумської області від 30 травня 2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк п`ять років (а. с. 65-67). Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень», суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опублікований офіційно або внесений до Реєстру. Текст вироку відносно [PERSON] оглянутий судом у повному доступі до Єдиного державного реєстру судових рішень, роздрукований та приєднаний до матеріалів справи. Згідно з витягом з Централізованої бази даних МТСБУ, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «ВАЗ 2109», д.н.з. [NUMBER] була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР1768374 у АТ «СК «Мага-гарант», що не оспорюється сторонами (а. с. 32). Зі змісту вказаного полісу вбачається, що ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю, становить 260 000 грн (а. с. 32 зворотний бік). Відповідно до виписного епікризу з історії хвороби №12478, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в Сумській обласній клінічній лікарні з 11 по 27 вересня 2021 року, тобто 17 днів, з діагнозом: вторинно-відкритий осколковий перелом дистального метаепіфізу кісток лівого передпліччя зі зміщенням; стан після оперативного лікування; ПФС ІІІ ст, ПФК ІІІ ст; значне порушення функції лівої кінцівки (а. с. 20). Згідно з випискою з медичної карти №9063, малолітній син позивача, [PERSON] , [INFO] , перебував на стаціонарному лікуванні в КНП СОР обласна дитяча лікарня з 01 по 20 грудня 2021 року, тобто 20 днів, з діагнозом: закритий перелом верхньої третини лівої стегнової кістки в стадії консолідації; травма отримана 11 вересня 2021 року в результаті ДТП (а. с. 21, 30). З виписки з медичної картки №6062 вбачається, що малолітній син позивача, [PERSON] , [INFO] , внаслідок отриманих у ДТП травм з 01 по 20 грудня 2021 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП СОР обласна дитяча лікарня з діагнозом закритий перелом верхньої третини правої стегнової кістки в стадії консолідації (а. с. 22, 31). Крім того, згідно з випискою з медичної карти №888, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні для дітей з ураженням ЦНС та порушенням психіки КНП СОКЛ з 21 січня по 01 лютого 2022 року з діагнозом: наслідки перенесення тяжкої черепно-мозкової травми (Забій головного мозку з стисненням фрагментами видавленого багатоуламкового перелому кістки справа. Церебросубарахноїдальний крововилив. Пневмоцефалія). Стан після кістково-резекціїної трепанації черепу. Кістковий дефект в правій лобній ділянці з нерівними чіткими контурами 26х47 мм. Синдром дегерметизації черепу. Виражений астеноцефалгічний синдром. Хронічний післятравматичний головний біль. Відповідно до наказу МОЗ України, Міністерства праці і соціальної політики, Міністерства фінансів України від 08 листопада 2001 року №454/471/516, [PERSON] підлягає оформленню соціальної допомоги по інвалідності на 2 роки (а. с. 58 зворотній бік - 59). 09 травня 2022 року [PERSON] затверджено індивідуальну програму реабілітації як дитині інваліду до 18 років (а. с. 59 зворотній бік - 64). 24 січня 2022 року представник позивача за довіреністю [PERSON] звертався до АТ «СК «Мега-гарант» з повідомленням про ДТП, заявами про виплату страхового відшкодування [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з додатками, у тому числі копіями фіскальних чеків на підтвердження витрат на лікування на суму 30 346 грн 69 коп (а. с. 34-40, 47). Проте, АТ «Страхова кампанія «Мега-гарант» страхове відшкодування позивачу не нарахувало та не сплатило. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу, при русі транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Статтею 1187 ЦК України передбачено об`єктивну (безвинну) цивільно-правову відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за шкоду, яка завдана внаслідок його експлуатації третій особі. Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Згідно з ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. У статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно з ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Згідно з ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Пунктом 24.1 статті 24 означеного Закону передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Пунктом 24.2 статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначений мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, який становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Приписами ст. 25 цього Закону встановлено, що у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю; для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною; для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством. Відповідно до п. 26.1 ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно з п. 26.2 ст. 26 вказаного Закону, мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у разі визнання неповнолітньої (малолітньої) особи дитиною з інвалідністю становить 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Положеннями ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Згідно з положеннями статей 35, 36 вищезгаданого Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. VІ. Висновки суду Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із встановлених фактичних обставин справи та наданих доказів на їх підтвердження, суд приходить до висновку, що позивачу, а також її дітям [PERSON] та [PERSON] володільцем джерела підвищеної небезпеки була завдана шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності, у зв`язку з лікуванням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та моральна шкода, яка підлягає стягненню з відповідача як страховика завдавача шкоди. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 11 вересня до 27 вересня 2021 року, тобто 17 днів. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», на день настання страхового випадку, тобто станом на 11 вересня 2021 року, місячний розмір мінімальної заробітної плати становив 6 000 грн. Таким чином, стягненню з відповідача на користь [PERSON] на підставі п. 24.2 ст. 24 та 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає 3 400 грн страхового відшкодування на лікування та 3 400 грн страхового відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності. Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №9063, малолітній син позивача, [PERSON] , перебував на стаціонарному лікуванні з 01 по 20 грудня 2021 року, тобто 20 днів, а отже стягненню з АТ «СК «Мега-гарант» на користь позивача, яка діє в інтересах [PERSON] , підлягає страхове відшкодування на лікування сина в сумі 4 000 грн на підставі п. 24.2 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також значної шкоди здоров`ю завдано другому малолітньому сина позивача [PERSON] . Внаслідок ДТП, яка сталася 09 травня 2022 року, останній отримав другу групу інвалідності, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №888 та індивідуальною програмою реабілітації інваліда №81 У зв`язку з вищевикладеним, на підставі ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з відповідача на користь позивача, яка діє в інтересах свого сина [PERSON] необхідно стягнути 108 000 грн страхового відшкодування шкоди, спричиненої стійкою втратою працездатністю. Крім того, на підставі ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 340 грн моральної шкоди та 200 грн моральної шкоди, спричиненої її сину [PERSON] , що становить 5% від суми страхової виплати за шкоду завдану здоров`ю. Щодо стягнення з відповідача витрат на лікування [PERSON] та завданої йому моральної шкоди суд зазначає наступне. На підтвердження витрат на лікування [PERSON] , позивач надав копії квитанцій, більша частина яких поганої якості та нечитабельні. У позовній заяві представник позивача зазначає, що оригінали цих квитанцій були направлені на адресу АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» разом з заявами про виплату страхового відшкодування, у зв`язку з чим вважає за необхідне витребувати їх у відповідача. Однак, зі змісту заяви про виплату страхового відшкодування по справі [PERSON] , яка є додатком до позовної заяви, на адресу вказаної страхової компанії були направлені копії фіскальних чеків на підтвердження витрат на лікування на суму 30 346 грн 69 коп на 10 аркушах. У заявах про виплату страхового відшкодування по справам [PERSON] та [PERSON] , а також у повідомленні про ДТП квитанції та чеки як додатки не зазначені. Будь-яких інших доказів на підтвердження того, що оригінали квитанцій перебувають у відповідача матеріали справи не містять. З наведених підстав, враховуючи, що позивач подав позовну заяву з додатками в електронному вигляді, через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, 06 вересня 2022 року суд відповідно до вимог ч. 6 ст. 95 ЦПК України постановив ухвалу про витребування у позивача [PERSON] оригіналів письмових доказів - фіскальних чеків на підтвердження витрат на лікування на суму 30 346 грн 69 коп. В цей же день зазначена ухвала була направлена на вказану в позовній заяві електронну адресу представника позивача адвоката Шаровського С.А. через комп`ютерну програму документообігу суду Д-3 та отримана останнім о 15 годині 50 хвилин, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, сформованою автоматично у зазначеній вище програмі (а. с. 72). Станом на 11 жовтня 2022 року витребувані докази суду надані не були причини з невідомих причин. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору. У зв`язку з неможливістю ухвалення судом законного та обґрунтованого рішення без витребуваних доказів, які не надано позивачем без поважних причин, в силу наведених вище положень статті 257 ЦПК України, позовні вимоги [PERSON] до АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» про стягнення на підставі п. 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» витрат на лікування [PERSON] у сумі 30 346 грн 69 коп та завданої йому моральної шкоди в сумі 1 517 грн 33 коп підлягають залишенню без розгляду. Разом з цим суд відмічає, що позовну вимогу про стягнення з відповідача витрат на лікування сина [PERSON] в порядку, передбаченому п. 24.2 ст. 24 означеного Закону, та обрахованої з цієї суми моральної шкоди [PERSON] не заявляла. VIІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави. При зверненні до суду з даним позовом позивач на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору. Загальна сума судового збору, яка мала бути сплачена, виходячи з кількості та розміру позовних вимог, становить 3 383 грн 80 коп. Водночас, позовні вимоги [PERSON] задоволені на 79%. У зв`язку з цим, стягненню з АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» на користь держави підлягає судовий збір у сумі 2 673 грн 20 коп пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (151 204 грн 02 коп (сума заявлених позовних вимог) х 119 340 грн (сума задоволених позовних вимог) / 3 383 грн 80 коп (сума судового збору, яка підлягала сплаті) = 2 673 грн 20 коп). Решту судових витрат слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial