Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № IFVWGA00000175 від 10.07.2008 року на суму 1119815,96 гривень, з них 239218,36 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 347517,50 гривень - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 533080,10 гривень - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором. Свої вимоги мотивує тим, що АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 10.07.2008 року уклали кредитнй договір № IFVWGA00000175. Згідно з цим договором АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 208351,91 гривень на термін до 10.07.2028 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається зі заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати.У випадку порушення зобов`язань за кредитним договором вiдповiдач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором №IFVWGA00000175. Таким чином, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку зі зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 14.09.2021 року має заборгованість 1 119815,96 гривень, яка складається зі 239218,36 гривень - заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 347517,50 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 533080,10 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Ухвалою суду від 26.10.2021 року дана позовна заява прийнята до провадження та призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 09.12.2021 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. 26.01.2022 року та 15.04.2022 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Сікомас С.В. поступили заяви, в яких він вказав, що слід відмовити у задоволенні позову, застосувавши позовну давність, оскільки рішенням суду від 09.10.2012 року вирішено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №IFVWGA00000175 від 10.07.2008р. на загальну суму 239 836,41 гривень звернути стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку загальною площею 0,4225 га, яка знаходиться за адресою с.Рiвня Верховинського району Івано-Франківської області, шляхом її продажу. 3 мотивувальної частини даного судового рішення вбачається, що заборгованість за кредитним договором №IFVWGA00000175 від 10.07.2008р. на загальну суму 239 836,41 гривень розрахована станом на 23.07.2012р складається зі заборгованості за кредитом - 185739,89 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом - 29531,69 гривень, заборгованості по комiсiї за користування кредитом - 4839,40 гривень, пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 8067,44 гривень, штрафи відповідно до договору: штраф (фіксована частина) - 250,00 гривень, штраф (процентна складова) - 11408,88 гривень. Крім того, в січні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося зі заявою до приватного нотаріуса про видачу виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором №IFVWGA00000175 вiд 10.07.2008 року. З моменту пред`явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки і по день пред`явлення позову, який є предметом спору в даній справі пройшло більше одного року щодо вимог по стягненню нарахованої неустойки та більше трьох років щодо вимог про стягнення тіла кредиту і щомісячних платежів по процентах (а.с.61-62, 99-100 т.1). 04.05.2022 року від представника позивача поступила до суду відповідь на заяву про застосування строку позовної давності (а.с.112-113 т.1), в якому вказано про те, що раніше постановлене рішення не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених умовами договору, який не припинив свою дію, нарахованих після винесення попереднього рішення суду. 18.08.2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали додаткову угоду до кредитного договору №IFVWGA00000175 вiд 10.07.2008 року, при цьому строк виконання зобов`язання за кредитним договором не змінився. З огляду на вищевикладене, строк повернення кредитних коштів встановлено до 10.07.2028 року, а тому сторони продовжують керуватися умовами кредитного договору №IFVWGA00000175 вiд 10.07.2008 року. Також у п.6 Додаткової угоди сторони зазначили, що термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 50 років. Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач частково здійснювала проплати по даному кредитному договору, зокрема остання - 05.03.2015 року. Ухвалою від 10.05.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалами суду від 10.05.2022 року та 01.06.2022 року визнано явку представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» для надання пояснень по справі обов`язковою. 24.05.2022 року від позивача до суду поступила виписка по рахунках кредитного договору (а.с.132-133, 137-335 том №1). У судовому засіданні 29.06.2022 року представник позивача суду пояснив, між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 10.07.2008 року укладено кредитний договір, а згодом додаткову угоду, в якій сторони вказали про те, що настає новий термін позовної давності, який становить 50 років. Щодо рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки , то вказаним рішенням звернуто стягнення на земельну ділянку, однак рішення суду не виконано. Також за виконавчим написом нотаріуса від 31.01.2018 року грошові кошти не повернуто, а рішенням суду виконавчий напис скасовано. Останнє погашення заборгованості відповідачем відбулося у 2015 році. Для надання підтвердження про перерахунок відповідачу суми тіла кредиту, про зміну умов кредитного договору за додатковою угодою, про наявну суму заборгованості із врахуванням відсотків та пені суд задоволив клопотання представника позивача та оголосив перерву для надання відповідних доказів. У подальшому від представника позивача, а саме: 03.08.2022 року, 25.08.2022 року поступило клопотання про відкладення розгляду даної справи, призначеної на 04.08.2022 року о 14.00 год. та на 02.09.2022 року о 10.30 год., для можливості йому встановити обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті та відкладення, а в разі, якщо суд не прийме до уваги клопотання представника позивача в частині відкладення судового засідання, просив таке засідання проводити у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечував щодо заочного розгляду справи (а.с.28, 37 т.2). Надалі представник позивача в судове засідання 11.10.2022 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду клопотання про проведення цього судового засідання у його відсутності на підставі наявних у справі доказів (а.с.49-51 т.2). Такі дії не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно з якою учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомили (а.с.41,46 т.2). Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. У ч.1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ч.1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (ч.1ст. 546 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ст. 575 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотеко держатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. У ч.ч.1,4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Судом встановлено, що з кредитного договору №IFVWGA00000175 вiд 10.07.2008 року (а.с. 6-8 т.1) вбачається, що його укладено між позивачем та відповідачем на строк з 10.07.2008 року по 10.07.2028 року включно у вигляді (п.8.1) невідновлювальної кредитної лінії в розмірі 141 256,25 гривень на наступні цілі: 126 221,25 гривень на споживчі цілі, у розмірі 3637,50 гривень на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 727,50 гривень - страхування майна, 606,25 гривень - особисте страхування, а також у розмірі 20 006,25 гривень на сплату страхових платежів у випадках та у порядку передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,67% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 3% від суми виданого кредиту в момент надання кредиту, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 5.04% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагорода за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7.2 даного договору, період сплати вважати період з 05 по 10 число кожного місяця. У п.8.3 цього договору вказано про те, що забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає іпотека землі, а саме: земельна ділянка в с.Ільці Верховинського району розміром 0,4225 га призначена для ведення підсобного господарства, державний акт права власності на земельну ділянку серія І І-ІФ№049460 від 23.05.2002 року. У п.8.9 договору зазначено про те, що невід`ємним додатком до даного договору є додаток №1 - «Детальний опис загальної вартості кредиту», додаток №2 «Графік погашення кредиту». У додатку №1 до кредитного договору №IFVWGA00000175 вiд 10.07.2008 року зазначено про те, що кредит під заставу земельної ділянки вартістю 181 875 гривень, сума кредиту 126 221,25 гривень (а.с.9 т.1). У додатку №2 «Графік погашення кредиту» до кредитно-заставного договору №_IFVWGA00000175 вiд 10.07.2008 року визначено графік погашення кредиту в сумі 2 692,22 гривень щомісячно (а.с.10-11 т.1). Крім того, в п. 2.3.7 вказаного кредитного договору сторони узгодили, що при настанні подій зазначених в п.2.3.3 даної угоди, Банк має право стягнути кредит до настання дати, передбаченої п.8.1 даного договору, тобто до 10.07.2028 року, у тому числі шляхом звернення стягнення на заставлене майно. У п.2.3.3 цього договору зазначено, що однією з таких подій є порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами даного договору. У подальшому рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 09.10.2012 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №IFVWGA00000175 вiд 10.07.2008 року на загальну суму 239 836,41 гривень звернуто стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку загальною площею 0,4225 га, яка знаходиться за адресою с.Рівня Верховинського району Івано-Франківської області шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ "Приват Банк" з укладенням від імені відповідача [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування з можливістю здійснення ПАТ КБ "Приват Банк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки (а.с.3-4 т.2). Таким чином, звернувшись до суду про стягнення на предмет застави, позивач скористався своїм правом та в рахунок виконання основного зобов`язання. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року в справі N 310/11534/13-ц (провадження N 14-154 цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України. Як вбачається з рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 09.10.2012 року (справа №0903/874/2012, провадження №2/0903/265/2012) до заборгованості за кредитним договору №IFVWGA00000175 вiд 10.07.2008 року на загальну суму 239 836,41 гривень, на яку звернуто стягнення на предмет іпотеки, включено заборгованість за кредитом - 185739 гривень, заборгованість за процентами за користування кредитом - 29531,69 гривень, заборгованість по комісії за користування кредитом - 4839,4 гривень, пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 8067,44 гривень, штраф (фіксована частина) - 250 гривень, штраф (процентна складова) - 11408,88 гривень. У ч. 4 ст. 82 ЦПК України закріплено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. І саме на вказану суму суд вважає за необхідне задоволити позовні вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договору №IFVWGA00000175 вiд 10.07.2008 року, відмовивши в решті позовних вимог на суму 879979,55 гривень (1119815,96 гривень - 239836.41 гривень =879979,55 гривень) з таких підстав. По-перше, зазначене рішення на даний час не виконано, про що вказав представник позивача в судовому засіданні та не заперечив представник відповідача у своїх заявах про застосування строку позовної давності. Крім того, його не виконання також підтверджується фактом вчинення 31.01.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. виконавчого напису , зареєстрованого в реєстрі за №137, про звернення стягнення на нерухоме майно - земельну ділянку, що знаходиться за адресою: село Ільці, Ільцівської сільської ради, Верховинського району, Івано-Франківської області, кадастровий номер 2620884101:01:001:0442, що належить на праві власності [PERSON] , яке на підставі договору іпотеки, посвідченого 11.07.2008 приватним нотаріусом Верховинського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Івасиком Ю.Ю. за реєстровим N 1027, передане в іпотеку Публічному акціонерному товариству Комерційний банк "ПриватБанк" та за рахунок отриманих від реалізації нерухомого майна коштів, задоволено вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" у розмірі 685 134 гривень 09 копійок, яка складається з заборгованості за кредитом - 239 218,36 гривень; заборгованості за відсотками - 156217,38 гривень; пені - 257311,01 гривень; штрафу - 32387,34 гривні та 3000 гривень 00 копійок витрат пов`язаних із вчиненням виконавчого напису, а всього в розмірі 688134 гривні 09 копійок. Цей виконавчий напис нотаріуса рішенням Верховинського районного суду від 29.09.2020 року (а.с.5-8 т.2) визнано таким, що не підлягає виконанню. По-друге, як вбачається з постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року в справі N 310/11534/13-ц (провадження N 14-154цс18) здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. Велика Палата Верховного Суду вважає, що в разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення. При цьому Великою Палатою Верховного Суду в таких випадках констатовано право позичальника звернутися з позовною вимогою щодо сплати грошової суми відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Враховуючи вищевказану правову позицію Великої Палати Верховного Суду, в даній справі позивач, вимоги якого не задоволені за рахунок іпотечного майна, повинен був звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, але нарахованих тільки по час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, тобто на загальну суму 239836.41 гривень. Одночасно суд звертає увагу, що позивач у цій справі не звернувся з позовною вимогою про стягнення з відповідача [PERSON] грошової суми відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Суд не приймає до уваги клопотання представника позивача про застосування строку позовної давності, оскільки п.6 абз. 5 Додаткової угоди від 18.08.2011 року до кредитного договору №IFVWGA00000175 вiд 10.07.2008 року її сторони погодили, що термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів за даним договором становить 50 років (а.с.12 т.1). Можливість збільшення тривалості позовної давності за домовленістю сторін закріплена в ч. 1 ст. 259 ЦК України. Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, то і сплачений ним судовий збір слід покласти на сторони пропорційно розміру позовних вимог. Зокрема, позивачем сплачено судовий збір в сумі 16797,24 гривень, у зв`язку з чим з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 3597,55 гривень (16797,24 гривень *239836.41 гривень : 1119815,96 гривень = 3597,55 гривень). На підставі ст. ст. 626, 628, 638, 639,526, 1054 ЦК України та

Outcome: partial