Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд: \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~- Визнати право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на нежиле приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , що складається з: в житловому будинку літ. А-2 на 1 поверсі приміщення № 2 поз. 1-6, загальною площею 61,8 квадратних метри, ганок літ. а; \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~- Поділити спільну сумісну власність позивача та відповідача наступним чином: За [PERSON] \~визнати право\~власності на Ѕ нежилого приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що складається з: в житловому будинку літ. А-2 на 1 поверсі приміщення № поз. 1-6, загальною площею 61,8 квадратних метри, ґанок літ. а; За [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) визнати право власності /4 нежилого приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що складається з: в житловому будинку літ. А-2 на 1 поверсі приміщення поз. 1-6, загальною площею 61,8 квадратних метри, ґанок літ. а; - Припинити право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на нежиле приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , що складається з: в житловому будинку літ. А-2 на 1 поверсі приміщення № 2 поз. 1-6, загальною площею 61,8 квадратних метри, ґанок літ. а; - Стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, 03 липня 1987 року між позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану м. Дніпропетровська, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблений актовий запис за № 1442. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2013 року шлюб між позивачем та відповідачем розірваний. В травні 2021 року відповідач звернулась до Бабушкінського районного суду з позовом до позивача про поділ майна подружжя: нежилого приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , нежилого приміщення 58; квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; квартиру за аресою: [ADDRESS] ; визнання грошових коштів в сумі 54 787, 20 грн., які внесені до статутного капіталу Українсько-Болгарського Товариства з обмеженою відповідальністю та іноземним інвестиціями «ВІВАС», код ЄДРПОУ 20021056, юридичної особи заснованої відповідно до законодавства України 08.08.1996 року, спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] ; стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми в розмірі 27 393,60 грн., що становить 1/2 частину грошових коштів, які внесені до статутного капіталу Українсько-Болгарського Товариства з обмеженою відповідальністю та іноземними, інвестиціями «ВІВАС»; стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів компенсації -1/2 частини чистого доходу, отриманого [PERSON] за 2005-2013 роки від діяльності Українсько-Болгарського Товариства з обмеженою відповідальністю та іноземними інвестиціями «ВІВАС». Оскільки відповідач підіймає питання поділу спільно набутого за час шлюбу майна, позивач вважає справедливим поділити не тільки те майно, що будо набуте під час шлюбу та зареєстроване за [PERSON] , а й те майно, що було набуте під час шлюбу та зареєстроване за [PERSON] , у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом. В дане судове засідання представник позивача не з`явилась, через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. В судовому засіданні 21.09.2022 року представник позивача позовні вимого підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В дане судове засідання через канцелярію суду подала клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з ситуацією в країні, масовими ракетними обстрілами, перебуванням за межами міста Дніпра та не можливістю прийняти участь у удовому засіданні. Однак, зазначене клопотання представника відповідача суд розцінює, як зловживання правом з метою затягування судового розгляду. Так, як через канцелярію суду представником відповідача неодноразово подавалися клопотання про відкладення розгляду справи без надання підтвердження поважності причин неявки в судові засідання (арк.с.24-25, 32-33, 35-36,43-44, 48, 53-54,60-61, 67-68,75-76). З часу відкриття провадження у справі представник відповідача лише один раз з`явилася в судове засідання. Судом було задоволено клопотання представника відповідача про проведення судових засідань в режимі відеоконференції, однак, представник відповідача не вийшла на зв`язок з судом для участі в судовому засіданні. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 липня 1987 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану м. Дніпропетровська між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що зроблено актовий запис № 1142 (арк.с.4). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 07.12.2013 року (арк.с.4-5). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нежиле приміщення за адресою: [ADDRESS] , в житловому будинку літ. А-2 на І поверсі приміщення № 2 поз. 1-6, загальною площею 61, 8, ганок літ. а, належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі продажу від 02.07.2007 року (арк.с.7 зворот). Відповідно до висновку ТОВ «Прайм Оцінка», ринкова вартість нежилого приміщення загальною площею 61,8 м.кв. за адресою: [ADDRESS] , прим № 2 поз. 1-6 становить 1435095,10 грн., без урахування ПДВ (арк.с.9). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.ст.69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону вказують на презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц (провадження № 61-15462св18). Відповідно до ч. 3\~ст.\~368\~ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України\~у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що у судовому засіданні знайшли своє підтвердження ті обставини, що спірне майно придбано сторонами під час сумісного проживання в шлюбі, тому, суд вважає можливим розділити спільне майно подружжя. Поділ спільного сумісного майна подружжя шляхом визнання за кожним з них права власності на нерухоме та рухоме майно, призводить до припинення права спільної сумісної власності на таке майно. Таким чином, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати зі сплати судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved