Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 15.07.2022 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що протягом останнього року сімейне життя поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вказував, що відповідач нехтує сімейними цінностями, має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Просив розірвати зареєстрований 30.08.2016 шлюб з відповідачем [PERSON] . Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 02.08.2022 відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено судове засідання з розгляду справи по суті. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подавала. Позивач [PERSON] 27.09.2022 подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, де уточнив підставу та обґрунтування позову. Зазначив, що на даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено, за його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Вказував, що наполягає на розірванні шлюбу, подальше спільне життя з відповідачем суперечить його інтересам. Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримала вимоги позовної заяви, посилаючись на викладені в ній обставини. На розірванні шлюбу в інтересах позивача наполягала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча була повідомлена судом про дату, час та місце розгляду. При вирішенні питання про можливість розгляду справи без участі осіб, які не зявилися, суд виходить з такого. Наслідки неявки в судове засідання учасника справи передбачені ст. 223 ЦПК України, згідно з якою неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстави першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. В даній справі має місце повторна (неодноразова) неявка як відповідача, так і його представника в судове засідання. Тому відповідно до положень норм ст. 223 ЦПК України підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 30.08.2016 перебувають в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (стаття 55 СК України). Судом встановлено, що сторони разом не проживають. В судовому засіданні підтверджено виваженість рішення позивача на розірвання шлюбу. Встановлено, що наміри позивача на розірвання шлюбу є обдуманими, такими, що виникли заздалегідь. За нормами ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. З урахуванням встановлених судом обставин в справі, взаємних відносин між сторонами, а також враховуючи особливий характер сімейних відносин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах та подальше спільне життя подружжя неможливі, шлюб необхідно розірвати. При вирішенні справи суд також виходить з того, що з урахуванням встановлених фактичних взаємин подружжя відсутні підстави для надання терміну для примирення, оскільки такі дії не призведуть до збереження сім`ї, в разі їх застосування матимуть виключно формальний характер, що не допоможе зберегти сім`ю та змінити ставлення позивача до шлюбу з відповідачем. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved