Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

05 травня 2022 року до Дубенського міськрайонного суду Рівненської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , визначених рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 07 вересня 2020 року, з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що визначений рішенням суду розмір аліментів на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , є для нього на цей час надмірним. Так як він офіційно не працював, з нього стягується сума аліментів з середньомісячного доходу по Рівненському регіоні. До лютого 2022 року він старався сплачувати аліменти, проте [INFO] від шлюбу з [PERSON] у них народився син [PERSON] , якого також треба утримувати, оскільки дружина в зв`язку з декретною відпусткою не отримує доходу та має від попереднього шлюбу дитину з інвалідністю, якій необхідна значна матеріальна допомога. Окрім того, у нього виник борг по аліментах. На сьогоднішній день він має можливість сплачувати аліменти в розмірі, який не перевищує 1/6 від середньомісячного доходу по Рівненському регіоні, що становить 1903 грн. Ця сума аліментів є більшою ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Враховуючи зазначене, просить зменшити розмір стягуваних аліментів. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 18 травня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи. Подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та заперечувала проти його задоволення. Зазначила зокрема, що сама виховує сина, що потребує від неї чималих зусиль, щоб його утримати. Не згідна на зменшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача, оскільки вважає, що наявність дитини від іншого шлюбу не звільняє його від обов`язку утримувати сина [PERSON] . Просить відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши відповідачку, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Судового наказу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 07.09.2020 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] ( а.с. 6). Як свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] 08.08.2020 уклав шлюб з [PERSON] , яка змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 7). У свідоцтві про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка є дитиною з інвалідністю (а.с. 8, 9). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по АСВП №63187348, станом на 01.04.2022 у [PERSON] наявний борг зі сплати аліментів у розмірі 5609, 25 грн. (а.с. 10). Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статтей 181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, необхідно з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 01.07.2022 по 30.11.2022 становить 2744,00 грн. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що визначений рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 07 вересня 2020 року розмір аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від усіх видів заробітку щомісяця є обґрунтованим та відповідає вимогам сімейного законодавства. Вимога позивача про зменшення розміру аліментів є необґрунтованою. Так, суду не надано доказів того, що матеріальне становище [PERSON] змінилося. Як на момент прийняття рішення про стягнення аліментів, так і на цей час відповідач офіційно не працює. Наявність заборгованості зі сплати аліментів не може бути підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів. Перебування позивача у шлюбі з іншою жінкою, а також наявність на утриманні інших дітей, не можуть бути підставою для погіршення становища дитини, на користь якої сплачуються аліменти та не свідчать про погіршення матеріального становища платника аліментів. Аналогічні за змістом висновки містяться в постанові Верховного суду у справі №715/2073/20 від 28 травня 2021 року, у справі № 760/9783/18 від 03 червня 2020 року та №565/2071/19 від 16 вересня 2020 року. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано до суду належних та достатніх доказів погіршення його матеріального становища, сімейного стану чи стану його здоров`я або ж покращення матеріального становища, сімейного стану чи стану здоров`я одержувача аліментів. Отже, підстав для зменшення розміру аліментів немає. Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи викладене та виходячи із принципу справедливості та розумності, закріпленого у ст. 3 ЦК України, суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed