Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення грошової компенсації вартості частини майна. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 23.09.2006 року по 22.10.2019 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу, ними було придбано автомобіль марки Volswagen GOLF, д.н.з. [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , який наразі зареєстровано за відповідачем. Даний автомобіль придбано 26.05.2018 року у [PERSON] на підставі доручення, яке останній видав на імя позивача. Наприкінці травня 2019 року даний автомобіль за спільною згодою було поставлено на облік у територіальному сервісному центрі на імя відповідача. З того часу відповідач постійно користується вказаним транспортним засобом і уникає вирішення питання щодо сплати частки вартості автомобіля. Оскільки майно було придбане сторонами в період шлюбу, і належить їм як подружжю на праві спільної сумісної власності, за принципом рівності часток, позивач має право на Ѕ частку вказаного майна. Позивач просив суд визнати автомобіль марки Volswagen GOLF, 2011 року випуску, VIN: [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] і [PERSON] , стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 112000 грн., що становить Ѕ частину вартості автомобіля. 10.01.2022\~року представником\~позивача подано\~заяву про збільшення позовних вимог, в якій позивач просить визнати автомобіль марки Volswagen GOLF, 2011 року випуску, VIN: [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] і [PERSON] , стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 119233,20 грн., що становить Ѕ частину вартості автомобіля. 26.07.2022 року від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач просить визнати автомобіль марки Volswagen GOLF, 2011 року випуску, VIN: [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] і [PERSON] , стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 140545 грн., що становить Ѕ частину вартості автомобіля. Стислий виклад відзиву на позовну заяву: 04.01.2022 року від відповідача надійшов відзив, в якому вона просить відмовити у задоволенні позову і покласти витрати на позивача. Відзив мотивовано тим, що відповідач [PERSON] визнає автомобіль марки Volswagen GOLF, 2011 року випуску, [NUMBER] обєктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Відповідач завжди погоджувалась і погоджується розділити автомобіль за взаємною згодою шляхом його передачі в натурі [PERSON] , з виплатою грошової компенсації позивачу [PERSON] , замість його частки в розмірі Ѕ у праві спільної сумісної власності на це майно, або навпаки. Позивач конкретне та остаточне рішення щодо названих варіантів розподілу не приймав. Спільно з відповідачем звернутися до оцінювача про визначення дійсної (ринкової) вартості автомобіля не погоджувався і відмовився отримати автомобіль в натурі, або грошову компенсацію. Відповідач пропонувала позивачу спільно розпорядитися автомобілем на користь іншої особи, а отримані гроші розділити порівну, на що позивач також не погоджувався і спільно з відповідачем на авторинок міста Черкаси не їздив. Позивач не доказав, що його права були порушені. Також він одночасно з позовом не подав докази про ринкову вартість автомобіля, лише зазначивши власну думку про його ринкову вартість. Відповідач звернулася до ТОВ «Авто-Стар Черкаси» дилера Volswagen про повну історію автомобіля від моменту його продажу першому власнику і отримала повну історію автомобіля, пробіг якого станом на 06.08.2018 року був 173000 км. Отже вбачається, що показники приладу обліку пробігу автомобіля були істотно зменшені 87926 км. На замовлення відповідача було проведено оцінку вартості автомобіля і 28.12.2021 року в експертному висновку вказано, що ринкова вартість транспортного засобу становить 90720 грн. Отже вартість частки становить 45360 грн. Відповідач пропонує позивачу поділити автомобіль за взаємною згодою, шляхом його передачі в натурі відповідачу [PERSON] з виплатою позивачу [PERSON] грошової компенсації замість його частки в розмірі 45360 грн. Відповідач заперечує проти розміру судових витрат позивача з підстав необгрунтованості, відсутності детального розрахунку їх суми та незазначення в позові часу такого розрахунку. 19.01.2022 року від позивача надійшов відзив на\~заяву про\~збільшення позовних\~вимог,\~ в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову і не приймати до розгляду висновок експертного дослідження від 23.12.2021 року з тих підстав, що даний висновок як доказ подано позивачем з порушенням строку. Крім того, обєкт дослідження на експертизу у натуральному вигляді не надавався, і ринкову вартість автомобіля встановити не представляється можливим. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: 01.11.2021 року від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів. 11.11.2021 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям провадження. Задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 24.11.2021 року від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 25.11.2021 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. 02.02.2022 року від представника позивача надійшло клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи, яке судом задоволено, і 02.02.2022 року постановлено ухвалу про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи. Постановою Черкаського апеляційного суду від 17.03.2022 року, ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 02.02.2022 року залишено без змін. 20.04.2022 року від судового експерта автотоварознавця Березовського А.А. надійшло повідомлення про неможливість надання висновку експерта. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 20.04.2022 року поновлено провадження у справі. 17.05.2022 року від представника позивача надійшло клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 17.05.2022 року по справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, а провадження зупинено. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 17.06.2022 року провадження у справі поновлено. 25.07.2022 року від представника відповідача надійшли пояснення щодо оцінки висновку експерта від 15.06.2022 року №149 як неналежного, недостовірного і недостатнього доказу. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 14.09.2022 року закрито підготовче судове провадження з призначенням справи до судового розгляду. Пояснення сторін: Позивач тайого представник підтримали збільшені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач та її представник заперечили проти позову. Разом з тим, не запречували, що автомобіль марки Volswagen GOLF, 2011 року випуску, VIN: [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] спільною сумісною власністю подружжя та був проданий відповідачем одноособово вже після розлучення та під час слухання даної справи судом. Встановлені судом обставини: Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Судом встановлено, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 22.10.2019 року, яке набрало законної сили 22.11.2019 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 23.09.2006 року виконавчим комітетом Костянтинівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, актовий запис №19. Відповідно до листа з Регіонального сервісного центу ГСЦ МВС в Черкаській області (філія ГСЦ МВС) від 29.11.2021 року № 31/23-2032, згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС 15.05.2019 р. [PERSON] набула право власності на автомобіль Volswagen GOLF, чорного кольору, 2011 року випуску, VIN: [NUMBER] , на підставі договору купівлі-продажу №7141/2019/1463117. 15.05.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу 7141/2019/1463117. [PERSON] як продавець в особі [PERSON] передав у власність покупцю в особі [PERSON] транспортний засіб марки Volswagen GOLF, чорного кольору, [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . Суд не приймає до уваги експертний висновок №21/12/28 від 28.12.2021 року виготовлений на замовлення [PERSON] ПП «Черкаський центр надання послуг» щодо ринкової вартості автомобіля Volswagen GOLF, VWZZZ1KZCM631222, 2011 року випуску та висновок експертного дослідження №ЕД-19/124-21/14630-АВ від 23.12.2021 року щодо ринкової вартості автомобіля Volswagen GOLF, 2011 року випуску, проведеного на замовлення адвоката Андріяша Р.П., оскільки вони суперечать один одному і проведені не в рамках судового розгляду справи, зокрема експерти не попереджені про кримінальну відповідальність за ст. 384, ст. 385 КК України. Згідно висновку №149 судової автотоварознавчої експертизи від 15.06.2022 року, проведеної судовим експертом автотоварознавцем Березовським Андрієм Андрійовичем, середня ринкова вартість автомобіля Volswagen GOLF, 2011 року випуску, [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , на дату проведення дослідження складає 281090 грн. Даний висновок суд приймає як належний, достатній та достовірний доказ. Останній надано судовим експертом на виконання ухвали суду щодо призначення судової автотоварознавчої експертизи, і експерта попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 384, ст. 385 КК України. Твердження представника відповідача щодо того, що висновок є неправдивим через завищення ціни автомобіля на 20% як ПДВ, та неврахування поправок на величину пробігу, технічний стан, наявність пошкоджень, комплектність автомобіля, що призвело до неправильного встановлення середньої ринкової ціни є його судженнями, оскільки адвокат Нестеренко О.Ф. не є експертом автотоварознавцем, зокрема ним не надано доказів про фахову освіту, а тому його незгода з висновком експерта фактично є позицією сторони, яка наполягає на своїй вартості автомобіля, у звязку з чим доводи представника відповідача суд оцінює критично. Крім того, з огляду на те, що відповідачем під час судового розгляду спірний автомобіль було відчужено на користь третіх осіб, про що повідомив суду представник відповідача адвокат Нестеренко О.Ф., експерт не мав змогу оглянути даний автомобіль, щоб визначити його технічний стан, наявність пошкоджень, комплектність автомобіля, тощо. Щодо пропущення строку на подання доказів, то відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у підготовчому\~засіданні суд\~вирішує питання\~про призначення\~експертизи.\~Оскільки судова\~автотоварознавча експертиза\~була призназначена\~під час\~підготовчого розгляду\~справи,\~строки позивачем\~не були\~пропущені. Норми права, що підлягають застосуванню: Приписами п.1 ст.6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У п.26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. ст. 60 СК України\~визначає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого. Конструкція норми статті 60 СК України\~свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один\~із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі\~ № 235/9895/15-ц, провадження № 61-2446 св 18, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц,\~провадження № 61-8518 св 18\~та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, провадження № 14-325цс18. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом частини першої статті\~61\~СК України\~об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. У Рішенні Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61\~СК України №1-8/2012 (№ 17-рп/2012), встановлено, зокрема, рівність прав і обов`язків у шлюбі та сім`ї включає в себе також їх рівність у майнових відносинах, які регулюються положеннями Кодексу та Цивільного кодексу України\~(далі - ЦК України). Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63\~Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним\~сумісним майном\~подружжя може\~відбутися шляхом\~його поділу,\~виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69\~Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71\~Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364\~ЦК України). Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ч. 1 ст. 68 СК України). Відповідно до частини першої\~статті 69 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За змістом\~статті 70 СК України,\~статті 372 ЦК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно п.23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України "Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя"\~від 21\~грудня 2007\~р.\~№ 11 вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Велика Палата\~Верховного Суду\~\~у своїй\~Постанові від\~08.02.2022\~року по\~справі №\~209/3085/20 зазначає наступне: «…Велика Палата Верховного Суду вище виснувала, що частини четверта та п`ята\~статті 71 СК України\~не передбачають обов`язкову згоду відповідача на присудження позивачеві грошової компенсації замість частки останнього у праві спільної сумісної власності на майно, а також не передбачають обов`язкове внесення відповідачем на депозитний рахунок суду грошової компенсації у спорах, у яких про припинення своєї частки у праві спільної сумісної власності й отримання компенсації на свою користь просить позивач». У Постанові\~Верховного Суду\~у складі\~колегії суддів\~Третьої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду\~\~від 13.09.2022\~року по\~справі №\~570/2656/17 зазначено «…З урахуванням наведеного та відступаючи від правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 201/14044/16-ц, провадження № 61-189ск17, Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно»». Верховний Суд\~у складі\~колегії суддів\~Третьої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду\~у своїй\~Постанові від\~23.06.2022\~року по\~справі№ 644/2842/17 вказує на\~те,\~що «…Відповідно до частини першої\~статті 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. За загальним правилом, при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя, вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи». Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. ч. 5 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності та повноті, заслухавши пояснення сторін, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Сторонами по справі не заперечується той факт, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого придбали спірний автомобіль - Volswagen GOLF, чорного кольору, 2011 року випуску, VIN: [NUMBER] , який належить їм як подружжю на праві спільної сумісної власності, а тому дана обставина не потребує доведення, і суд відмовляє у задоволенні вимоги про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя. Відповідачем у\~судовому засіданні\~повідомлено про\~вибуття автомобіля\~з її\~власності на\~користь третіх\~осіб,\~шляхом продажу.\~Даний факт\~підтверджено її\~представником \~адвокатом Нестеренко\~О.Ф.\~у відповідному\~повідомленні,\~направленому судовому\~експерту Березовському\~А.А. Враховуючи, що обєкт спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] - автомобіль - Volswagen GOLF, чорного кольору, 2011 року випуску, VIN: [NUMBER] , який був зареєстрований на [PERSON] , під час судового розгляду справи на підставі договору купівлі-продажу був відчужений [PERSON] на користь третіх осіб, з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути грошову компенсацію Ѕ частки середньої ринкової вартості даного автомобіля, на час розгляду справи, що становить 140545\~грн.\~Суд зауважує, що відповідач відчужила спірне майно на користь третіх осіб під час судового розгляду справи, позбавивши експерта можливості встановити ринкову вартість автомобіля, у звязку з чим приймалася до уваги середня ринкова вартість транспортного засобі. Дані дії відповідача також не свідчать про її намагання мирним шляхом врегулювати спір, здійснивши продаж автомобіля за обумовлену з позивачем суму, та розділивши кошти порівну. Судові витрати: Суд вирішує судові витрати в порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України (судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог). Оскільки позовні вимоги задоволені частково, з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути судовий збір у сумі 1405,45 грн. Враховуючи, що [PERSON] надлишково сплачено судовий збір, потрібно повернути останньому з державного бюджету - 505,58 грн. п. 3 ч. 1 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ч. 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 27.09.2022 року позивачем подано заяву з приєднаними доказами на підтвердження витрат понесених позивачем. 01.03.2021 року між адвокатом Андріяш Русланом Петровичем та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги щодо представлення інтересів у справі по розподілу сумісного майна подружжя. Додатком до договору про надання правової допомоги від 01.03.2021 року визначено, що замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі 12000 грн.14.09.2022 року між [PERSON] та [PERSON] складено та підписано детальний опис робіт, виконаних адвокатом та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги, за яким консультація правового характеру надана адвокатом становить 500 грн., адвокатський запит до регіонального сервісного центру МВС в Черкаській області 500 грн., вивчення та надання правової оцінки письмовим документам 1000 грн., складання позовної заяви та письмових доказів 2000 грн., участь у судових засіданнях та виконання необхідних процесуальних дій 8000 грн. 14.09.2022 року [PERSON] та [PERSON] підписано акт прийому-передачі виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 01.03.2021 року. Згідно копії квитанції до прибуткового касового ордера №9 від 14.09.2022 року, [PERSON] оплатив [PERSON] витрати за послуги з надання правової допомоги в сумі 12000 грн. Враховуючи, що відповідачем зазначено про необгрунтованість заявленої суми витрат за правничу допомогу, зважаючи на подані позивачем докази на підтвердження витрат такої допомоги, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимоги позивача щодо стягнення витрат за правничу допомогу з тих підстав, що останнім не наведено кількість судових засідань та їх тривалість, де адвокат Андріяш Р.П. здійснював представництво інтересів позивача та той факт, що позовні вимоги задоволені частково, у звязку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати за правничу допомогу в сумі 6000 грн. Відповідно до\~ч.\~3,\~ч.\~4,\~ч.\~6,\~ч.\~7\~ст.\~139\~ЦПК України,\~експерт,\~спеціаліст чи\~перекладач отримують\~винагороду за\~виконану роботу,\~пов`язану зі\~справою,\~якщо це\~не входить\~до їхніх\~службових обов`язків. Суми,\~що підлягають\~виплаті залученому\~судом експерту,\~спеціалісту,\~перекладачу або\~особі,\~яка надала\~доказ на\~вимогу суду,\~сплачуються особою,\~на яку\~суд поклав\~такий обов`язок,\~або судом\~за рахунок\~суми коштів,\~внесених для\~забезпечення судових\~витрат.\~Розмір витрат\~на підготовку\~експертного висновку\~на замовлення\~сторони,\~проведення експертизи,\~залучення спеціаліста,\~оплати робіт\~перекладача встановлюється\~судом на\~підставі договорів,\~рахунків та\~інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Під час судового розгляду справи за клопотанням представника позивача призначено судову автотоварознавчу експертизу для встановлення середньої ринкової вартості спірного автомобіля, витрати за яку поніс [PERSON] . Згідно квитанції від 08.06.2022 року, [PERSON] сплачено експерту Березовському А.А. 3000 грн. за визначення середньої ринкової вартості автомобіля. Враховуючи, що позовні вимоги в частині стягнення грошової компенсації судом задоволені, з [PERSON] потрібно стягнути 3000 грн. на користь [PERSON] як витрати за проведення судової експертизи.

Outcome: approved