Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

Представник Харківського міського центру зайнятості (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі\~-\~відповідач) про стягнення вартості матеріального забезпечення на випадок безробіття, в якому просить стягнути з відповідача вартість матеріального забезпечення на випадок безробіття в сумі 5512,86 грн. та суму сплаченого судового збору. Позов мотивовано тим, що відповідач звернувся до Харківського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, йому було надано статус безробітного, з 18 вересня 2020 року призначено допомогу по безробіттю. [PERSON] перебував на обліку в Харківському міському центрі зайнятості з 18 вересня 2020 року по 12 квітня 2021 року. За вказаний період відповідачу виплачено на розрахунковий рахунок допомогу по безробіттю у сумі 37587,61 грн. В ході відпрацювання інформації від ПФУ виявлено, що [PERSON] з червня 2020 року отримує пенсію, відповідно до рішення про призначення пенсії від 12 лютого 2020 року, а відтак відповідач надав недостовірні відомості, що вплинули на умови призначення та виплати допомоги по безробіттю, приховавши факт перебування на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримання пенсії за вислугу років, що призвело до безпідставної виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття в розмірі 5512,86 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся. Відповідач в судові засідання, призначені на 23 лютого 2022 року, 30 червня 2022 року, 31 серпня 2022 року та 19 жовтня 2022 року не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Виходячи з чинного процесуального законодавства України, зокрема положень ч. 5 ст. 4, ст. 12, ст. 13, п. 2 ч. 1 ст. 43, ч. 1, ч. 3 ст. 223, ч. 4 ст. 268 ЦПК України участь в судовому засіданні є правом сторони, яким вона розпоряджається на власний розсуд. Оскільки позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. 18 вересня 2020 року [PERSON] звернувся до Харківського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного. В наданій заяві вказав, що звільнений з Військової прокуратури об`єднаних сил 10 вересня 2020 року. 18 вересня 2020 року, відповідач звернувся до позивача із заявою про призначення виплати допомоги по безробіттю. Рішенням Харківського міського центру зайнятості від 18 вересня 2020 року [PERSON] на підставі ч.1 ст.23 ЗУ «Про зайнятість населення» надано статус безробітного. За повідомленням начальника відділу перерахунків пенсій № 1 Управління пенсійного забезпечення відділу перерахунків пенсій № 1 Головного управління Пенсійного фонду України Корнієнко А.В. перебуває на обліку з 13 грудня 2019 року, рішення про призначення пенсії було прийнято відділом з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства 12 лютого 2021 року на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року № 520/10278/2020. Пунктом 1 частини 1 статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Частиною 2 вказаної статті встановлено, що статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою (у тому числі поданою засобами електронної ідентифікації) у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.4 ч.2, ч.3 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону. Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Зокрема, пунктом 8 частини 1 статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг. Пунктом 18 ч.2 ст.22 Закону України «Про зайнятість населення» визначено\~завдання та функції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальних органів, зокрема проведення розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. Відповідач у своїй заві від 18 вересня 2020 року зазначає, що не відноситься до зайнятого населення відповідно до ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» та через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів. За пунктом «а» статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до виду державних пенсій відноситься пенсія за вислугу років. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій. Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом. Згідно п.7 ч.1 ст.31 вищевказаного закону виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку. Відповідно до пункту 13 частини першої\~статті 45 Закону України «Про зайнятість населення»\~реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі досягнення особою встановленого\~статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років. Таким чином, при поданні заяви про надання статусу безробітного, всупереч вищевказаним вимогам законодавства, відповідач не повідомив про отримання доходу у вигляді пенсії за вислугу років, тобто надав позивачу недостовірні дані, внаслідок чого безпідставно отримував допомогу по безробіттю. Так, у заяві про надання статусу безробітного відповідач повідомив, що не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів та несе відповідальність за достовірність поданих даних та відомостей. При цьому статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. В постанові Верховного Суду від 26.09.2018 року по справі № 545/164/17-ц зазначено, що не можуть бути визнані безробітними громадяни, які мають право на пенсію за віком, у тому числі на пільгових умовах, на пенсію за вислугу років та скористалися цим правом або досягли встановленого законом пенсійного віку. Відповідно до частин другої та третьої\~статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Отже, неповідомлення особою обставини, яка не дає право їй для визнання її безробітною свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення.\~\~\~\~\~\~ Таким чином, відповідач достовірно знаючи про отримання пенсії за вислугу років за нормами ЗУ «Про прокуратуру», призначену з 13.12.2019 року, не повідомив про вказану обставину позивачу при зверненні до останнього із заявою про надання статусу безробітного. Відповідно до ч. 1\~ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», - фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою. Згідно ч. 3\~ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»\~- сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до\~ст. 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Це положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. За положенням п. 1 ч. 1\~ст. 1215 цього Кодексу не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Розмір матеріального забезпечення, яке підлягає поверненню складає 5512,86 грн. добровільно вказану суму відповідач не повернув. Враховуючи викладене, безпідставно виплачена допомога по безробіттю підлягає примусовому стягненню з відповідача, оскільки останній безпідставно отримував допомогу по безробіттю та в добровільному порядку не повернув отримані кошти. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved