Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

26.08.2022 року заявник звернулася до суду з заявою, в якій просить ухвалити рішення, яким встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом з спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме по день смерті останнього [INFO] , а також встановити факт що має юридичне значення, а саме те що правовстановлюючі документи на 37/300 частки житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане ВАТ «Дністровський» та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно дійсно належать [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що після смерті племінника [PERSON] у нього відсутні спадкоємці 1 та 2 черги, а тому заявник має право має право на спадкування в порядку ст. 1263 ЦК України як рідний дядько спадкодавця. Так як заявник [PERSON] , [PERSON] та його бабуся [PERSON] є співвласниками будинку [ADDRESS] , та проживали всі разом, а тому [PERSON] вважав, що спадщину прийняв в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, бо постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, але звернувшись до приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Куркан\~Н.Ф. для оформлення своїх спадкових прав, отримав лише лист роз`яснення, в якому зазначено що його заява щодо видачі свідоцтва про прало на спадщину за законом після смерті [PERSON] надійшла після спливу 5-ти місячного строку встановленого ст. 1273 ЦК України, в зв`язку з чим в неї немає законних підстав заводити спадкову справу, крім того йому необхідно встановити факт проживання з племінником, адже останній був зареєстрований за іншою адресою. Крім того, при вивченні документів було встановлено, що є відмінність у написанні прізвища померлого, а саме в свідоцтві про право власності на нерухоме майно та в витягу про реєстрацію права власності його прізвище записано як « [PERSON] », що є невірним перекладом з російської мови на українську. А тому, встановлення юридичних фактів постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та факту належності правовстановлюючих документів необхідно заявнику для оформлення спадщини. Ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 30.08.2022 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду порядку окремого провадження, також витребувано від приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. належним чином завірену копію спадкової справи заведеної після [PERSON] 07.09.2022 року за вх № 12247/22 на виконання ухвали суду приватним нотаріусом Куркан Н.Ф. надано відповідь згідно якої спадкова справа відносно майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилася. Заявник в судове засідання не з`явився, при цьому ним до суду спрямовано заяву про розгляд справи без його участі, вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити. Заінтересована особа Дальницька сільська рада Одеського району Одеської області явку свого представника в судовому засіданні не забезпечила, також 08.09.2022 року за вх №\~12418/22 до суду надійшла заява представника, відповідно до якої просили слухати справу у відсутність їх представника, з матеріалами справи ознайомлені, проти задоволення вимог заяви не заперечують. За таких обставин, на підставі ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до ч.\~2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. [INFO] народився [PERSON] , який проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Будинок в якому проживає та зареєстрований заявник належить йому на праві приватної спільної власності, та його частка становить 37/300. Мати заявника, [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно також володіла 37/300 часткою житлового будинку на праві приватної спільної сумісної власності. Мати заявника, [PERSON] [INFO] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Крім того, 37/300 часткою житлового будинку на праві приватної спільної сумісної власності володів також племінник заявника [PERSON] . Відповідно до довідки № 257 від 25.028.2022 року виданою Дальницькою сільською радою Одеського району Одеської області, гр.. [PERSON] [INFO] був зареєстрований в [ADDRESS] по день смерті [INFO] , але фактично проживав з бабусею [PERSON] , [INFO] та дядьком [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Заявник звернувся до приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. для оформлення своїх спадкових прав, та у відповідь на звернення отримав лист роз`яснення № 264/01-16е, в якому зазначено що його заява щодо видачі свідоцтва про прало на спадщину за законом після смерті [PERSON] надійшла після спливу 5-ти місячного строку встановленого ст. 1273 ЦК України, в зв`язку з чим в неї немає законних підстав заводити спадкову справу, крім того йому необхідно встановити факт проживання з племінником, адже останній був зареєстрований за іншою адресою. Також вказано про відмінність написання прізвища спадкодавця. А саме у правовстановлюючих документах зазначено « [PERSON] », тоді коли в свідоцтві про смерть вказано « [PERSON] ». Так, як слідує з матеріалів справи, а саме копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10.01.2007 року відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, прізвище померлого значиться як « [PERSON] ». Також в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про смерть гр.. [PERSON] , який доводився батьком [PERSON] , та з даних документів також слідує про написання вірного прізвища « [PERSON] ». Проте здійснюючи переклад з російською мови, адже в свідоцтві про народження вказано « [PERSON] » невірно було зазначено прізвище в правовстановлюючих документах, а саме в свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 16.04.2003 року вказано [PERSON] . Така ж сама розбіжність при написанні прізвища міститься і в Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, власника зазначено [PERSON] , замість [PERSON] . А тому заявник просить встановити факт що має юридичне значення, а саме те що правовстановлюючі документи на 37/300 частки житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане ВАТ «Дністровський» та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно дійсно належать [PERSON] , який помер [INFO] . з яким він проживав по день його смерті. Факт належності правовостановлюючих документів має для заявника юридичне значення і впливатиме на можливість оформлення спадщини після смерті племінника, оскільки іншим чином встановити такий факт він можливості не має. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ч.2ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 1 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Судом встановлено, що заявнику необхідно встановити факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, отже встановлення факту проживання заявника з його племінником [PERSON] на момент його смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права на спадщину. Крім того, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, в частині встановлення факт належності правовстановлюючих документів гр. [PERSON] , адже такий факт має для заявника юридичне значення і впливатиме на оформлення ним спадщини після смерті племінника, тому заява в цій частині також підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved