Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

У серпні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20 вересня 2019 року зареєстрували шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , яку відповідачка народила у шлюбі, хоча на момент народження дитини вони разом не мешкали і навіть не перетиналися. Припинили спільне проживання два роки вісім місяців назад. Шлюбні відносини не підтримують. Вважає, що збереження сім`ї неможливе за формального її існування, а тому просить суд шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про слухання справи у її та позивача відсутність, позовні вимоги підтримали, строк на примирення не потрібний (вх. № ЕП-1442/22-вх 27.09.2022). Відповідачка також у своїй заяві позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу визнала, просила справу слухати в її відсутність та залишити їй шлюбне прізвище " [PERSON] ", строк на примирення не потрібен (вх. №4575/22-вх 20.09.2022). Суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч.2 ст.247\~ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 20 вересня 2019 року Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис № 86); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане повторно 15 серпня 2022 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с. 4). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] , виданого повторно 15 серпня 2022 року ВДРАЦС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на підставі актового запису №319, вчиненого 04 листопада 2016 року Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, та серії [NUMBER] , виданого повторно 15 серпня 2022 року ВДРАЦС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на підставі актового запису №182, вчиненого 25 серпня 2021 року Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) а.с.5-6. Шлюбні відносини між подружжям припинені. Спільне господарство не ведеться. Сім`я розпалася остаточно та існує формально. Спорів про поділ майна та місце проживання спільних дітей між сторонами на час розгляду справи не існує. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім`ю та наполягали на розірванні шлюбу. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка позов визнала, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, суд приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України\~відповідачка має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем " [PERSON] ". Згідно з ч. 3\~ст. 7 Закону України "Про судовий збір"\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідачка визнала позовні вимоги до початку розгляду справи по суті. За такого, з відповідачки на користь позивача має бути стягнуто судовий збір у розмірі 496,20 грн, з державного бюджету має бути повернуто позивачу судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Outcome: approved