Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] , адвокат Тютюнник О.В., звернулась до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Управління містобудування та архітектури Кам`янської міської ради, Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради про виділ частки майна, що є у спільній частковій власності, визнання права власності, визначення порядку користування земельною ділянкою. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] , на праві спільної часткової власності, належить 19/25 частин домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом за реєстровим №2875, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Яловою О.М. від 03.11.2016 року, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 19/25 частин домоволодіння з господарчими будівлями та спорудами належали рідній бабці [PERSON] - [PERSON] до часу її смерті [INFO] . Домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] складається з: А-1 житловий будинок, розмір житлової площі 58,5 кв.м., загальна площа 94,6 кв.м.; Б-1 житловий будинок, розмір житлової площі 17,6 кв.м., загальна площа 26,8 кв.м.; В-1 гараж, І-1 сараї, З-1 вбиральня, І-ІІ тротуари, № 1,2 водопроводи, №3 зливна яма, №4-7 огорожі. Власником 6/25 (18/75) частин домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору купівлі продажу 18/75 частин домоволодіння, посвідченого Державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області за реєстровим № 1-1588 від 11.09.2012 року. Згідно технічного паспорта (надалі Техпаспорт), виготовленого обласним комунальним підприємством «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації, станом об`єкту на 31.10.2016 року (інвентаризаційна справа № 1204 реєстровий № 1845), фактично у користуванні [PERSON] знаходиться житловий будинок літ.А-1 з підвалом та входом у підвал (літ. а 3 -1), прибудова (літ. а 2 -1), гараж ( літ. В-1), сарай ( літ.І-1), зливна яма №3, хвіртка №4, водопровід №1, тротуар І, огорожа №7. У відповідності\~до вказаного\~Техпаспорта,\~ [PERSON] ,\~якій належить\~6/25\~(18/75)\~домоволодіння,\~користується окремо\~розташованими будівлями:\~житловим будинком\~(\~літ.Б-1),\~сарай (літ.Г-1), вбиральня (літ.3-1). З 04 травня 2020 року, [PERSON] , маючи домовленість з покупцем [PERSON] , мала намір продати йому 19/25 частин домоволодіння, належного їй на праві спільної часткової власності, попередньо запропонувала [PERSON] придбати за визначену суму з покупцем 19/25 частин домоволодіння або звернутись до нотаріуса з заявою про відмову від переважного права купівлі продажу. Також [PERSON] запропонувала укласти договір про порядок володіння та користування спільним майном, зокрема, земельною ділянкою. Під час зустрічі 22.05.2020 року, в приміщенні нотаріальної контори з приватним нотаріусом КМНО Яловою О.М., при обговорюванні питань та пунктів договору про порядок володіння та користування спільним майном, наполягаючи на своїх особистих інтересах, які суперечили чинному законодавству України, не зважаючи на пояснення нотаріуса, [PERSON] не мала бажання скористатися своїм переважним правом купівлі за ціною, оговореною с потенційним покупцем [PERSON] і не бажала підписувати заяву про відмову від переважного права купівлі. [PERSON] та її батько [PERSON] із скандалом та гучною сваркою залишили нотаріальну контору. [PERSON] була запрошена під час спілкування в нотаріальній конторі на 25.05.2020 року о 14 годині 00 хвилин для підписання заяви про відмову від переважного права купівлі та укладення і підписання договору про порядок володіння та користування спільним майном. В зазначений час [PERSON] не з`явилась та про причини неявки ніяким чином не повідомила. Майбутній покупець, [PERSON] , мав самостійні зустрічі та обговорював питання стосовно бажання придбати 19/25 частин домоволодіння, які не дали жодного результату. Дані факти підтверджуються письмовою відповіддю на адвокатський запит приватного нотаріуса КМНО Ялової О.М. від 25.06.2020 року за вих..№ 64/01-16. Впродовж року, [PERSON] , за допомогою ріелтора намагалась продати 19/25 частин належного їй домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Більше десяти осіб мали бажання придбати частину домоволодіння, але після спілкування з співвласницею [PERSON] та її батьком, вони зникали. Не зрозуміло взагалі, що говорили потенційним покупцям, зрозуміло тільки те, що [PERSON] свідомо протидіяла та перешкоджала реалізації права вільного розпорядження своєю власністю [PERSON] .. Декілька разів в телефонній розмові, мати [PERSON] , [PERSON] вмовляла [PERSON] дозволити проживання в належному їй будинку літ А- 1 (згідно Техпаспорта) її доньці [PERSON] .. Під час ведення переговорів з потенційним покупцем [PERSON] , [PERSON] висловила в ультимативній формі бажання придбати 19/25 частин домоволодіння, належного [PERSON] , за значно нижчу суму продажу. [PERSON] в котрий раз, висловила бажання, продати свої 19/25 частин домоволодіння [PERSON] за суму узгоджену з потенційним покупцем [PERSON] .. Декілька разів [PERSON] піддавалася нецензурній брані батька [PERSON] , [PERSON] , який намагався вчинити й силове насильство. За даним фактом [PERSON] вимушена була звернутись до Південного ВП м. Кам`янське з відповідною заявою. 04.06.2020 року поштовим, замовним з описом вкладу, відправленням [PERSON] відправила лист пропозицію з`явитись до нотаріальної контори приватного нотаріуса КМНО Ялової О.М.. 11.06.2020 року о 14 годині 00 хвилин для обговорення, складання, узгодження з наступним підписанням договору про виділ частки в натурі (поділ) домоволодіння з наміром припинення спільної часткової власності. До теперішнього часу [PERSON] в контору приватного нотаріуса КМНО Ялової О. М. не з являлась, не телефонувала, не пропонувала звернутись до іншого нотаріуса. Будь-яких інших пропозиції щодо врегулювання спірних питань стосовно спільної часткової власності не висловлювала. Неодноразово [PERSON] намагалась знайти будь-які шляхи для компромісу в вирішенні мирного врегулювання відносин щодо виділу (поділу) майна, але всі численні дії не дали жодного результату. Також, [PERSON] неодноразово відмовлялась укласти договір користування земельною ділянкою, яка перебуває у спільній частковій власності на підставі часток, що є у спільній власності, та використовувала спільну земельну ділянку за своїм власним баченням і розсудом, будуючи залізобетонні огорожі, позбавивши права спільного користування земельною ділянкою [PERSON] .. Відповідно до технічного висновку про стан будівельних конструкцій за результатами обстеження будівель та споруд і можливості виділення власності, яка належить [PERSON] в окремий об`єкт нерухомого майна з наданням поштової адреси, виконаного Державним підприємством «Проектний інститут Дніпродзержинськцивільпроект» від 04.06.2020 року: На підставі результатів обстеження технічного стану будівельних конструкцій житлового будинку (літ.А-1 з підвалом, прибудовою літ. а2 -1) та входом в підвал (літ. а 3-1), гаражу (літ.В-1), сараю (літ.І-1), які розташовані по [ADDRESS] встановлено, що конструкції знаходяться в задовільному стані, що відповідає категорії 2; Всі інженерні комунікації, які розташовані на земельній ділянці та належать [PERSON] знаходяться в задовільному стані; У фактичному користуванні [PERSON] знаходиться житловий будинку літ.А-1 з підвалом, прибудовою літ. а2 -1) та входом в підвал (літ. а3 -1), гаражу (літ.В-1), сараю (літ.І-1),зливна яма №3, хвіртка №4, водопровід № 1,тротуар І, огорожа №7; Наявність окремого виходу на [ADDRESS] (хвіртка №4) забезпечує незалежне у фізичних відносинах положення обстежуваної частини домоволодіння, що дозволяє виділити обстежувану частину ділянки з розташованими на ній будівлями і спорудами в самостійний об`єкт нерухомого майна з наданням окремої поштової адреси. В частині будівлі, яка обстежувалась, встановлені лічильники на облік електроенергії, газу, води. Власник має фізичну і експлуатаційну можливість незалежно розпоряджатися своєю частиною майна. Враховуючи окреме розташування об`єкта в планувальній структурі ділянки, фахівці ГПІ «Дніпродзержинськцивільпроект» вважають за можливе виділення нерухомого майна, яке належить [PERSON] в окремий об`єкт нерухомого майна з наданням окремої поштової адреси. Виділ нерухомого майна можна виконати і у фізичному, і у експлуатаційному, і у фінансовому стосунках. При розділі земельної ділянки необхідно дотримувати вимоги ДБНБ.В.2.2-12;2019 п.6.1.41 «для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше 1.0м.». Згідно витягу № НВ-1213604912020 від 12.05.2020 року з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, кадастровий номер 1210400000:03:003:0243, яка знаходиться за адресою: \~ \~ \~ \~ [ADDRESS] , цільове призначення - 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, форма власності - комунальна власність. Відповідно технічного висновку щодо порядку користування земельною ділянкою, що перебуває у комунальній власності від 03.11.2020 року вих..№1380, виконаного ФОП [PERSON] - інженера- землевпорядника, запропоновано визначити площі користування земельної ділянки комунальної власності пропорційно часткам в праві приватної власності на нерухоме майно. Відповідно, площа земельної ділянки, яка має бути в користуванні [PERSON] - 647 кв.м. та [PERSON] - 215 кв.м., що зазначено в додатку №1 з графічним відображенням (технічна схема - варіант 1) межі поділу земельної ділянки та додатку №2 також з графічним відображенням (технічна схема - варіант 2) межі поділу земельної ділянки, що є невід`ємним до технічного висновку. Розділити земельну ділянку можна, якщо на неї оформлено право власності (користування), і є в наявності правовстановлюючий документ (державний акт, свідоцтво, договір оренди, інформаційна довідка з державного реєстру речових прав). Згідно звіту про проведення незалежної оцінки для визначення ринкової вартості нерухомого майна від 13.05.2020 року, виконаного ТОВ «Сервіспромексперт», оцінювачем [PERSON] (сертифікат № 931/17 від 25.09.2017 року ФДМ України), вартість 19/25 частин об`єкта нерухомого майна - домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , складає 128 246,96 (сто двадцять вісім тисяч чотириста двісті сорок шість) гривень, 96 копійок. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві. Просили позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, пояснивши, що [PERSON] ,. є співвласником 6/25 будинку [ADDRESS] . Як їй стало відомо з відповіді Відділу у місті Кам`янське Міськрайонного управління у Петриківському районі та у м. Кам`янське Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області на її запит, іншим співвласником будинку [ADDRESS] [PERSON] разом з позивачкою на підставі заяви від 11.07.2019 р. було замовлено у ФОП [PERSON] виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . На підставі вказаної технічної документації Відділом у м. Кам`янське МУуПртмК ГУ Держгеокадастру у Д/о 24.09.2019р. було зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером 1210400000:03:003:0243 площею 0,0862 га з цільовим призначенням 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. [PERSON] має суттєві заперечення щодо меж земельної ділянки з кадастровим номером 1210400000:03:003:0243, оскільки вказана ділянка повинна мати щонайменше площу 897 кв.м., а не 862 кв.м., як зареєстровано в кадастрі. Зокрема, як вбачається з п. 1.3 договору купівлі-продажу від 11.09.2012р., за яким [PERSON] придбала 18/75 частин домоволодіння [ADDRESS] , згадані 18/75 частин знаходяться на земельній ділянці площею 0,0897 га. Однак, як вбачається з Витягу з Державного земельного кадастру №НВ-0004967492020 від 28.05.2020р., площа сформованої земельної ділянки, що розташована по [ADDRESS] , за кадастровим номером 1210400000:03:003:0243, складає 0,0862 га. Саме в цьому [PERSON] , крім іншого, вбачає порушення її майнових прав, адже [PERSON] , замовивши без участі [PERSON] виготовлення технічної документації із землеустрою, сприяла тому, що спірна земельна ділянка була сформована у розмірі площі, меншому, ніж належить. Враховуючи вказані обставини, [PERSON] 18.09.2020р. звернулась до Відділу у місті Кам`янське Міськрайонного управління у Петриківському районі та у м. Кам`янське Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області з письмовою заявою про скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,0862 га, що розташована по [ADDRESS] , за кадастровим номером 1210400000:03:003:0243 із закриттям поземельної книги і скасуванням кадастрового номера. Однак, листом від 01.10.2020р. [PERSON] у задоволенні вказаного прохання було відмовлено, пославшись на те, що скасування державної реєстрації в даному випадку може відбутись лише на підставі судового рішення, а також на те, що відповідальність за достовірність та якість технічної документації із землеустрою несуть її розробники. Таким чином, державний кадастровий реєстратор при формуванні вказаної земельної ділянки, не перевірив вказані обставини та здійснив державну реєстрацію спірної земельної ділянки на підставі документів, які не відповідають законодавству, що суперечить вимогам ст. 22 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року № 3613-VІ. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, надали суду заяви щодо розгляду справи за їх відсутності. Рішення просили прийняти згідно чинного законодавства. Відповідно до ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] , на праві спільної часткової власності, належить 19/25 частин домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом за реєстровим №2875, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Яловою О.М. від 03.11.2016 року, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 19/25 частин домоволодіння з господарчими будівлями та спорудами, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] складається з: А-1 житловий будинок, розмір житлової площі 58,5 кв.м., загальна площа 94,6 кв.м.; Б-1 житловий будинок, розмір житлової площі 17,6 кв.м., загальна площа 26,8 кв.м.; В-1 гараж, І-1 сараї, З-1 вбиральня, І-ІІ тротуари, № 1,2 водопроводи, №3 зливна яма, №4-7 огорожі. Згідно технічного паспорта, виготовленого обласним комунальним підприємством «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації, станом об`єкту на 31.10.2016 року (інвентаризаційна справа № 1204 реєстровий № 1845), фактично у користуванні [PERSON] знаходиться житловий будинок літ.А-1 з підвалом та входом у підвал (літ. а 3 -1), прибудова (літ. а 2 -1), гараж (літ. В-1), сарай (літ.І-1), зливна яма №3, хвіртка №4, водопровід №1, тротуар І, огорожа №7. Власником 6/25 (18/75) частин домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору купівлі продажу 18/75 частин домоволодіння, посвідченого Державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області за реєстровим № 1-1588 від 11.09.2012 року. У відповідності\~до Техпаспорта,\~ [PERSON] ,\~якій належить\~6/25\~(18/75)\~домоволодіння,\~користується окремо\~розташованими будівлями:\~житловим будинком\~(літ.Б-1),\~сарай (літ.Г-1), вбиральня (літ.3-1). Відповідно до технічного висновку про стан будівельних конструкцій за результатами обстеження будівель та споруд і можливості виділення власності, яка належить [PERSON] в окремий об`єкт нерухомого майна з наданням поштової адреси, виконаного Державним підприємством «Проектний інститут Дніпродзержинськцивільпроект» № ІІ-023/20 від 10.06.2020 року: - На підставі результатів обстеження технічного стану будівельних конструкцій житлового будинку (літ.А-1 з підвалом, прибудовою літ. а2 -1) та входом в підвал (літ. а 3-1), гаражу (літ.В-1), сараю (літ.І-1), які розташовані по [ADDRESS] встановлено, що конструкції знаходяться в задовільному стані, що відповідає категорії 2; - Всі інженерні комунікації, які розташовані на земельній ділянці та належать [PERSON] знаходяться в задовільному стані; - У фактичному користуванні [PERSON] знаходиться житловий будинку літ.А-1 з підвалом, прибудовою літ. а2 -1) та входом в підвал (літ. а3 -1), гаражу (літ.В-1), сараю (літ.І-1),зливна яма №3, хвіртка №4, водопровід № 1,тротуар І, огорожа №7; - Наявність окремого виходу на [ADDRESS] (хвіртка №4) забезпечує незалежне у фізичних відносинах положення обстежуваної частини домоволодіння, що дозволяє виділити обстежувану частину ділянки з розташованими на ній будівлями і спорудами в самостійний об`єкт нерухомого майна з наданням окремої поштової адреси. В частині будівлі, яка обстежувалась, встановлені лічильники на облік електроенергії, газу, води. Власник має фізичну і експлуатаційну можливість незалежно розпоряджатися своєю частиною майна. Враховуючи окреме розташування об`єкта в планувальній структурі ділянки, фахівці ГПІ «Дніпродзержинськцивільпроект» вважають за можливе виділення нерухомого майна, яке належить [PERSON] в окремий об`єкт нерухомого майна з наданням окремої поштової адреси. Виділ нерухомого майна можна виконати і у фізичному, і у експлуатаційному, і у фінансовому стосунках. Відповідно технічного висновку щодо порядку користування земельною ділянкою, що перебуває у комунальній власності від 03.11.2020 року вих..№1380, виконаного ФОП [PERSON] - інженера- землевпорядника, запропоновано визначити площі користування земельної ділянки комунальної власності пропорційно часткам в праві приватної власності на нерухоме майно. Відповідно, площа земельної ділянки, яка має бути в користуванні [PERSON] - 647 кв.м. та [PERSON] - 215 кв.м., що зазначено в додатку №1 з графічним відображенням (технічна схема - варіант 1) межі поділу земельної ділянки та додатку №2 також з графічним відображенням (технічна схема - варіант 2) межі поділу земельної ділянки, що є невід`ємним до технічного висновку. Розділити земельну ділянку можна, якщо на неї оформлено право власності (користування), і є в наявності правовстановлюючий документ (державний акт, свідоцтво, договір оренди, інформаційна довідка з державного реєстру речових прав). Згідно звіту про проведення незалежної оцінки для визначення ринкової вартості нерухомого майна від 13.05.2020 року, виконаного ТОВ «Сервіспромексперт», оцінювачем [PERSON] (сертифікат № 931/17 від 25.09.2017 року ФДМ України), вартість 19/25 частин об`єкта нерухомого майна - домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , складає 128 246,96 (сто двадцять вісім тисяч чотириста двісті сорок шість) гривень, 96 копійок. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Стаття 16 ЦК України проголошує, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина 1статті 319 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно ч. 1ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Статтею 364 ЦК України закріплено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною 3 ст. 364 цього Кодексу визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно з висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 18 жовтня 2018 року у справі № 756/9713/16-ц, при встановлення порядку користування майном, що є спільною частковою власністю, не допускається погіршення житлових умов осіб, які мають право користування цим майном. Згідно ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Таким чином, для виділу частки із спільного майна повинна бути технічна можливість. Насамперед це означає, що частка, яка виділяється повинна бути реально окремим об`єктом нерухомого майна. При цьому частка, яка залишається в іншого власника (власників) має також бути окремим об`єктом нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України. Якщо таку вимогу висунуть усі співвласники або якщо учасників спільної власності тільки двоє, настає поділ майна, що знаходиться у спільній частковій власності. У разі недосягнення спільної згоди між співвласниками про спосіб і умови поділу в натурі майна що є у спільній частковій власності, поділ (виділ) цього майна відбувається за рішенням суду. Положення ст.120\~ЗК України\~в поєднанні\~з нормою ст.125\~ЗК України\~містять,\~що в\~разі переходу\~права власності\~на об`єкт\~нерухомості у\~встановленому законом\~порядку,\~право власності\~на земельну\~ділянку в\~набувача нерухомості\~виникає одночасно\~з виникненням права\~власності на\~зведені на\~земельній ділянці\~об`єкти.\~Це правило\~стосується й\~випадків,\~коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на\~нерухомість,\~однак земельна\~ділянка раніше\~набула ознак\~об`єкта права\~власності.\~Відповідно до\~частини першої\~ст.319\~ЦК України\~кожен власник\~володіє,\~користується,\~розпоряджається своїм\~майном на\~власний розсуд.\~Однак,\~право спільної\~власності здійснюється\~співвласниками за\~їхньою згодою.\~Зазначені положення\~щодо користування\~власністю цілком\~повинні застосовуватись\~до майнових\~прав на\~майно (зокрема,\~до права\~користування земельною\~ділянкою.\~Право користування\~земельною ділянкою\~визначається відповідно\~до часток\~кожного з власників нерухомого\~майна,\~яке знаходиться на земельній ділянці, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Однак, у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (ч.5 ст.319 ЦК України). Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 01.11.2017 року у справі №6-2454» та у справі№6-841 цс 16. Із роз`яснень\~Пленуму Верховного\~Суду України\~в п.7\~постанови від\~04.10.1991\~року №7\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства,\~що регулює\~право приватної\~власності громадян\~на жилий\~будинок» в\~спорах про\~поділ будинку\~в натурі\~учасникам спільної\~часткової власності\~на будинок\~може бути\~виділено відокремлену\~частину будинку,\~яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Ураховуючи те, що після поділу спільного майна між співвласниками, кожному власнику має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, газопостачання, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст.181 ЦК України та п.10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2010 року №1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них». Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №55 від 18.06.2007 року. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 2.5, 2.6, 2.7 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово\~комунального господарства України № 55 від 18.06.2007 року об`єкти нерухомого майна, які підлягають технічній інвентаризації відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 N 127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за № 582/5773 (із змінами), а також єдині майнові комплекси, що належать на праві власності і розташовані на одній земельній ділянці, можуть бути поділені на самостійні об`єкти нерухомого майна. Поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна провадиться відповідно до законодавства з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами. При підготовці документів про поділ нерухомого майна суб`єкти господарювання проводять такі дії: уточнюється кількість основних будинків і допоміжних будівель, що входять до складу об`єкта нерухомого майна, виявляються і вносяться до матеріалів технічної інвентаризації поточні зміни в будинках, будівлях, спорудах; за відсутності нотаріально посвідченого договору чи рішення суду щодо порядку користування будинками, будівлями та спорудами беруться до уваги заяви всіх співвласників, підписи яких засвідчені нотаріально. Після цього готується Висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна. Як вбачається з наданого позивачем Технічного висновку про стан будівельних конструкцій за результатами обстеження будівель та споруд і можливості виділення власності, які належать [PERSON] в окремий об`єкт нерухомого майна з наданням поштової адреси, виконаного Державним підприємством «Проектний інститут Дніпродзержинськцивільпроект» № ІІ-023/20 від 10.06.2020 року житлові будинки відокремлені один від одного, облаштовані окремим входом, системами електропостачання, газопостачання, водопостачання і каналізації на даний час відокремлені по кожному із співвласників. За змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах норм чинного законодавства, які [PERSON] не порушує, частка позивача в домоволодінні складається із конкретних приміщень, які ізольовані від приміщень іншого співвласника, має окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення, при цьому не порушуються права іншого співвласника, про що вона зазначила в позовній заяві. Враховуючи те, що належні сторонам частини домоволодіння фактично є окремими об`єктами нерухомості, а серед надвірних будівель і споруд, що знаходяться у користуванні кожного із співвласників, відсутні будівлі і споруди, які б перебували у спільному користуванні, а тому є наявна технічна можливість для виділу [PERSON] та [PERSON] належні їм частки у розмірах 19/25 та 6/25 домоволодіння в натурі як окремого об`єкта права власності. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1, п.п.1,4 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до частин 4-6 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1)їх дійсність; 2)необхідність; 3)розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Судом встановлено, що 18.03.2020 року між адвокатом Тютюнник Оксаною Вікторівною та [PERSON] укладено Договір про надання правової допомоги, за умовами якого адвокат Тютюнник О.В. на підставі усного чи письмового звернення клієнта приймає зобов`язання з надання юридичної допомоги, перелік якої наведено у п.п.1.1,1.2 Договору, вартість яких зазначена в договорі. Також, матеріали справи містять Акт виконаних робіт від 20.06.2022 року про сплату послуг адвоката Тютюнник О.В. на суму 10\~000,00 грн.. А отже відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги підлягає задоволенню. Також, позивачем додано квитанцію про оплату ним витрат за виконання висновку ГПІ «Дніпродзержинськцивільпроект» № ІІ-023/20 від 10.06.2020 року на сумму - 3 240,00 гривень, які на підставі пункту 2 частини третьої статті 133 ЦПК України відносяться до витрат пов`язаних із проведенням експертизи та підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі на користь позивача. Задовольняючи позов, суд також вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 1 283 грн.00коп.. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved