Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до АТ «Банк Форвард», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В., в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 20.08.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., зареєстрований в реєстрі за № 23241, а також просить стягнути з АТ «Банк Форвард» кошти в сумі 1092,97 грн., що стягнуто внаслідок виконання постанови ВП № 67417029 від 06.11.2021 року приватним виконавцем Овсієнко А.В. та судові витрати по справі. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що на поштову адресу [PERSON] надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 67417029 від 06.11.2021 року, на підставі виконавчого напису нотаріуса № 23241 від 20.08.2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., про стягнення грошових коштів в розмірі 15745,16 грн. на користь АТ «Банк Форвард». Вказує, що згідно даних АСВП Міністерства юстиції України за ідентифікатором, що зазначений на постанові про відкриття виконавчого провадження від 06.11.2021 року, наявною є також постанова про арешт коштів боржника від 06.11.2021 року. Позивач зазначає, що між нею та АТ «Банк Форвард» у 2008 році були відносини щодо грошової позики у вигляді карткового кредиту. Проте, позивачем сплачувались кошти та сума боргу була погашена, але в подальшому банком було нараховано додаткову суму, яка позивачем не визнавалась. Протягом усього часу починаючи із 2009 року АТ «Банк Форвард» не вчиняв жодних дій щодо пред`явлення вимог до позивача про стягнення грошових сум ні в претензійному порядку, ні в судовому. Як вказує позивач, із банківської квитанції від 29.11.2021 року вбачається, що з її банківського рахунку списано 1092,97 грн. [PERSON] вважає, що виконавчий напис № 23241 від 20.08.2021 року, вчинений нотаріусом з порушенням норм чинного законодавства України, оскільки на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом не встановлено ні кредитного договору, ні обгрунтування розрахунку грошових сум, а тому сума визначена у виконавчому написі до стягнення не відповідає дійсності. Таким чином, вважає, що вказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Сторони в судове засідання не з`явились. Від представника позивача - Іщука К.В. до суду надійшла заява, в якій він підтримав заявлені позовні вимоги та просив справу слухати у його та позивача відсутності. Відповідач АТ «Банк Форвард»,який повідомлявся про час та місце слухання справи, в судове засідання повторно не з`явився. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В., яка повідомлялась про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явилася. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 20.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 23241 про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 91745792 від 12.09.2011 року, укладеним з ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард». Стягнення заборгованості проводиться за період з 07.01.2019 року по 07.04.2019 року. Загальна сума заборгованості становить 15745,16 грн. (а.с. 67). Далі, 06.11.2021 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В., винесла постановупро відкриття виконавчого провадження ВП № 67417029 з виконання виконавчого напису № 23241 від 20.08.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 15745,16 грн. (а.с. 10). Так, відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють нотаріальну дію - вчинення виконавчого напису. Згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно з п.п. 2.1 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п. 2.2 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Окрім того, п.п. 3.2, 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.03.2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Як було встановлено судом, стягувач не надав, а нотаріус не перевірив наявність саме безспірності заборгованості позивача. При цьому, під час судового розгляду відповідачем АТ «Банк Форвард» не доведено, що під час вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису, позивач, як боржник мав взагалі заборгованість та її розмір. Сам факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору, стосовно заборгованості, як такого. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тож, доказів того, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] мала безспірну заборгованість перед стягувачем саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, відповідачем не надано. Таким чином, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у наявності безспірної заборгованості [PERSON] перед АТ «Банк Форвард». З урахуванням викладеного, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису, щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Тому, пред`явлена до АТ «Банк Форвард» позовна вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованою. Окрім того, судом встановлено, що 29.11.2021 року приватним виконавцем Овсієнко А.В., на підставі виконавчого документу № 23241 від 20.08.2021 року було стягнуто з [PERSON] 1092,97 грн., що підтверджується квитанцією № NP291121029239631668 (а.с. 16). Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Оскільки, виконавчий напис № 23241 від 20.08.2021 року визнаний таким, що не підлягає виконанню, вказані кошти в розмірі 1092,97 грн. підлягають стягненню з АТ «Банк Форвард» на користь позивача [PERSON] . Щодо вирішення питання про судові витрати та витрати пов`язані із правничою допомогою, суд виходить з наступного. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 908,00 грн. (а.с. 1), а також судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн. (а.с. 24). 23.11.2021 року між позивачем [PERSON] та адвокатом Іщуком К.В. було укладено договір про надання правничої допомоги № 10-2725. За положеннями ст. ст. 133, 137 ЦПК України, учасник справи має право на відшкодування лише професійної правової допомоги наданої адвокатом. Згідно із нормами ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, серед іншого, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності фізичних осіб, складення заяв,скарг,процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних осіб у судах під час здійснення цивільного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). Як вбачається з договору про надання правничої допомоги від 23.11.2021 року, акту приймання-передачі послуг до договору про надання правничої допомоги від 23.11.2021 року № 10-2725, рахунку № 26-11 від 26.11.2021 року, квитанції 0.0.2360710599.1 від 30.11.2021 року, позивачем було сплачено адвокату Іщуку Костянтину Валентиновичу, який діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 000095 від 24.12.2015 року, 10000,00 грн. за надані ним послуги. Тож, враховуючи вищевикладене, з відповідача - АТ «Банк Форвард» на користь [PERSON] необхідно стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн., а також сплачений судовий збір за подання позовної заяви в сумі 908,00 грн. та судовий збір сплачений за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved