Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

07 жовтня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. Стислий виклад позиції позивача. Позивач перебувала у шлюбі з [PERSON] , який був в подальшому розірвано. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з позивачкою від народження. Нею створено всі необхідні умови для гармонійного розвитку дитини, задоволення вікових, освітніх, творчих потреб - облаштовано житло кімнатою для дитини з усіма необхідними меблями для відпочинку, навчання, розвитку, технікою. В свою чергу відповідач до навчального закладу ніколи не приходив, не цікавився шкільним життям своєї дитини, не був присутнім на шкільних святах, батьківських зборах, жодного батьківського піклування дитина від батька не отримувала. Відповідач має заборгованість по аліментам, що складає 111408,05 грн. Ухвалою судді від 11 березня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено судове засідання на 03 серпня 2020 року. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2020 року головуючим суддею у цій справі визначений суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Цитульський В.І. на підставі розпорядження керівника апарату суду від 16.09.2020 №333. Ухвалою судді від 24 вересня 2020 року цивільну справу прийнято до провадження та постановлено її розгляд здійснювати в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 25 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до розгляду справи по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи підтримала свої позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Третя особа у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання, правом на подання відзиву не скористався, клопотань про відкладення справи розглядом до суду не надходило, суд, спираючись на норми ст. 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив заочне рішення. Фактичні обставини встановлені судом. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2010 року, який розірвано рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2012 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , її батьками є [PERSON] , [PERSON] . Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2012 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі ј частини з усіх видів заробітку та доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.07.2012 до досягнення дитиною повноліття. Заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01.10.2021 складає 92169,80 грн. згідно довідки державного виконавця Данченка О.М. Відповідно до побутової характеристики від 03.07.2019 року складеної головою квартального комітету [PERSON] характеризується як жінка тиха, скромна, працьовита. Доньку виховує сама, без чоловіка. Згідно листа Служби у справах дітей Нікопольської міської ради №79 від 24 січня 2022 року житлово-побутові умови за адресою [ADDRESS] відповідають необхідним санітарно-гігієнічним нормам. Сімя забезпечена всім необхідним. Мати створила належні умови для виховання, розвитку, навчання та проживання дитини. [PERSON] з 2017 року відвідує КЗ «НСЗШ» І-ІІІ ст. №19, вихованням займається мама. Батько [PERSON] , у шкільному житті дитини відсутній, з родиною не мешкає, участі у вихованні не приймає, має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини. Дитина не знає батька, жодного разу не спілкувалася з ним, ніколи про нього не питала та не цікавилася. [PERSON] відсутній в житті дитини довгий час, не цікавиться її життям, успіхами та здоров`ям, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та не приймає участі у вихованні. Норми права застосовані судом. Приймаючи рішення у справі, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інших заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 16 ППВСУ від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами першою та другою Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог, суд також виходить з того, що відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Мотиви та висновки суду. Суд вважає, що під час судового розгляду зібрано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по відношенню до доньки [PERSON] , а саме, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких [PERSON] може бути позбавлений батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , і це не буде суперечити статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 1, 9 Конвенції про права дитини. Відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав повністю знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і з урахуванням якнайкращих інтересів дитини є такими, що підлягають задоволенню, оскільки беззаперечно встановлено факт свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками по відношенню до доньки. Відповідно до положень ч. 1 ст.141 ЦПК України, з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача сплачені ним сума судового збору. Враховуючи наведене,

Outcome: approved