Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення порядку володіння та користування спільним майном.\~Позовні вимоги\~обґрунтовує тим,\~що вони\~з відповідачкою\~перебували у\~шлюбі до\~01\~березня 2011\~року.\~06.09.2000\~року на\~підставі Свідоцтва\~про право\~власності вони\~стали співвласниками\~квартири [ADDRESS] .\~Ця квартира\~була отримана\~безоплатно в\~результаті приватизації\~на трьох\~членів сім`ї\~(він,\~відповідачка та\~їхній син)\~у спільну\~власність в\~рівних частках,\~кожному по\~1/3\~частині квартири.\~В подальшому,\~09.08.2022\~року син\~ [PERSON] подарував\~йому свою\~1/3\~частку квартири.\~Тобто,\~на даний\~час він\~має у\~власності 2/3\~частини квартири\~ [ADDRESS] ,\~а відповідачка\~ 1/3\~частину вказаної\~квартири. Квартира, згідно технічного паспорту, ізольована двокімнатна, житловою площею 29,1 кв.м., загальною площею 49,7 кв.м. Вважає, що спірна квартира має таке планування, що визначити порядок користування нею відповідно до часток кожного співвласника є можливим. Квартира має дві ізольовані жилі кімнати площею 12,0 кв.м. та 17,1 кв.м. Тому вважає можливим виділити колишній дружині в окреме користування ізольовану кімнату площею 12,0 кв.м. Просить суд визначити порядок володіння та користування квартирою [ADDRESS] між співвласниками [PERSON] та [PERSON] , виходячи із часток у праві власності 1/3 до 2/3 відповідно, виділивши: [PERSON] в окреме користування ізольовану жилу кімнату площею 12,0 кв.м.; [PERSON] в окреме користування ізольовану жилу кімнату площею 17,1 кв.м. з лоджією площею 3,9 кв.м.; кухню площею 8,5 кв.м., ванну кімнату площею 2,8 кв.м., коридори площею 8,4 кв.м. та вбиральню площею 0,9 кв.м. залишити у спільному користуванні. Стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.08.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник відповідача [PERSON] адвокат Руденко Ю.В. скерувала до суду відзив на позов, у якому позовні вимоги в частині виділення [PERSON] в окреме користування ізольовану жилу кімнату площею 12,0 кв.м.; [PERSON] в окреме користування ізольовану жилу кімнату площею 17,1 кв.м. з лоджією площею 3,9 кв.м.; кухню площею 8,5 кв.м., ванну кімнату площею 2,8 кв.м., коридори площею 8,4 кв.м. та вбиральню площею 0,9 кв.м. залишити у спільному користуванні, визнала. Проте, відповідачка не погоджується з вимогою щодо стягнення з неї на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу. Зазначила, що відповідачка є особою з по життєвою інвалідністю 2-ї групи загального захворювання, що вимагає систематичного лікування та придбання ліків. Також [PERSON] є особою, що належить до соціально уразливої групи населення, її дохід складається лише з пенсії по інвалідності, розмір якої становить 2300 грн., яких ледве вистачає на сплату комунальних послуг,придбання ліків та продуктів. А тому вважає, що визначений позивачем розмір витрат на послуги адвоката є завищеним, не відповідає критеріям розумності та спів розмірності і становить надмірний тягар для відповідачки. Адвокат позивача [PERSON] 26.09.2022 року скерувала до суду відповідь на відзив, у якому зазначила наступне: те, що відповідачка інвалід 2 групи звільняє її від сплати судового збору на підставі ст.. 5 Закону України «Про судовий збір». Однак сплату витрат на професійну правничу допомогу несуть сторони пропорційно задоволених позовних вимог незважаючи на матеріальний стан відповідно до ст. 137 ЦПК України. Сторона позивача при поданні позову додала попередній розрахунок судових витрат, який фактично містить детальний опис наданих послуг, додала квитанцію про фактично сплачені кошти та копію договору про надання правничої допомоги саме адвокатом. Об`єм наданих адвокатом послуг та його оплата є не завищеним, а навпаки, зроблений з урахуванням матеріального становища позивача. Вказала, що позивач є пенсіонером, має пенсію меншу за розміром ніж відповідачка 2100 грн., не користується субсидіями та іншими пільгами. У відзиві на позовну заяву відповідачка ніяких доказів невідповідності критеріям розумності та спів розмірності визначених позивачем витрат на послуги адвоката не надала. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні адвокат позивача Наполова Т.А. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Вказала, що надані позивачу адвокатські послуги не є завищеними, тому просила їх стягнути з відповідачки. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні відповідачка та адвокат відповідачки [PERSON] позовні вимоги в частині визначення порядку володіння та користування спільним майном не заперечували. Адвокат відповідача додала, що розмір витрат на правничу допомогу є завищеним, просила врахувати наданий відзив на позовну заяву. Заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 15\~Цивільного кодексу України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Цивільне судочинство відповідно до статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] від 19.08.2022 року розірвано, про що 01 березня 2011 року складено відповідний актовий запис № 49. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 06.09.2000 року, квартира за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з Договору дарування частки в праві власності на квартиру від 09.08.2022 року, [PERSON] , діючи від імені [PERSON] , передала безоплатно у власність, а [PERSON] , прийняв в дар 1/3 частку в праві власності на квартиру [ADDRESS] . Як вказали сторони в судовому засіданні, між позивачем та відповідачкою існує фактичний розподіл квартири, та відповідачка не заперечує проти виділення їй в окреме користування ізольованої житлової кімнати площею 12,0 кв.м. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 355 ЦК України\~передбачено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з нормами ч. 1\~ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно зі ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен з співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Таким чином, з моменту набуття позивачами та відповідачами права спільної часткової власності на квартиру, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками. Тому, актами цивільного законодавства України надано право співвласникам на поділ та виділ майна, що є у їх спільній частковій власності. Відповідно до ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю часткою у справі спільної часткової власності. Частиною 1\~ст. 364 ЦК України\~встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Таким чином, як випливає з приписів вищенаведених статей\~358\~та\~364 ЦК України, виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності не є правом, що самостійно реалізується особою, яка бажає виділу, а має здійснюватися на підставі укладеного між усіма співвласниками договору. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи з аналізу вище зазначених норм, з врахуванням закріплених в\~\~п. 6\~ст. 3 ЦК України\~засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, відсутність заперечень зі сторони відповідача, суд вважає за можливе встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] та виділити в користування [PERSON] житлову кімнату площею 12,0 кв.м., а [PERSON] житлову кімнату площею 17,1 кв.м, з лоджією площею 3,9 кв.м.; підсобні приміщення кухню площею 8,5 кв.м., ванну кімнату площею 2,8 кв.м., вбиральню площею 0,9 кв.м., коридори площею 8,4 кв.м., залишити в загальному (спільному) користуванні. Що стосується витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Наполова Тетяна Анатоліївна на підставі Ордеру про надання правничої (правової) допомоги від 23.08.2022 року та Договору про надання правничої допомоги від 22.08.2022 року. Відповідно до квитанції, [PERSON] 22.08.2022 року сплачено адвокату Наполовій Тетяні Анатоліївні 3500 грн. за надання правничої допомоги. Відповідно до\~частини другої\~статті 137\~ЦПК України\~за результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат:\~1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; \~2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому, суд вважає, що відповідно до ч. 4\~ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на складання позову та поданням його до суду. За таких обставин суд вважає достатнім визначити розмір витрат на правничу допомогу в сумі 1800 грн. Таким чином з відповідачки на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, підлягають стягненню 1800 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial