Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

Керівник Самбірської окружної прокуратури Львівської області Теличко О. в інтересах держави, в особі Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області, звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути на користь Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області витрати, понесені комунальним некомерційним підприємством «Рудківська лікарня» на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] від кримінального правопорушення в сумі 23529 грн. 10 коп. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 лютого 2021 року кримінальне провадження стосовно [PERSON] за ч. 2 ст. 125 КК України закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, на підставі п. 7) ч. 1 ст. 284 КПК України. Як зазначено в ухвалі суду [PERSON] 12 лютого 2020 року приблизно о 16 год. 00 хв., перебуваючи біля продуктового магазину за адресою: [ADDRESS] , на ґрунті особистих неприязних відносин, в ході словесного конфлікту із [PERSON] , в ході якого, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень останньому, спричинив [PERSON] один удар кулаком правої руки в область обличчя, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді, струсу головного мозку, перелому спинки носа, синця на спинці носа, який опускається по бокових поверхнях носа в орбітальні ділянки на нижні повіки, які згідно висновку судово-медичного експерта, відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Таким чином, [PERSON] скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Згідно інформації Комунального некомерційного підприємства «Рудківська лікарня» Рудківської міської ради, [PERSON] , 1982 року народження, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «Рудківська лікарня» Рудківської міської ради з 12 лютого 2020 року по 25 лютого 2020 року (14 ліжко-днів), діагноз: «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Перелом кістки спинки носа». Всього на лікування [PERSON] затрачено коштів на суму 23 529 грн. 10 коп. Відповідно до ст. 1206 ЦК України, відповідач, як особа, яка вчинила злочин, зобов`язаний відшкодувати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Оскільки згаданий вище заклад охорони здоров`я належить до комунальної власності Рудківської міської ради, яка не зверталася з позовом про відшкодування відповідачем понесених витрат на лікування потерпілого, відповідачем добровільно не відшкодовано таких витрат, тому, в порядку ст. 56 ЦПК України, прокурор звернувся з даним позовом про відшкодування витрат, понесених на лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Прокурор вважає, що такий випадок звернення належить до виключних випадків, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, оскільки це стосується порушення або загрози порушення інтересів держави, при цьому, ключовим є поняття «інтерес держави». Зазначає, що Рудківська міська рада є отримувачем коштів, що відшкодовуються лікувальному закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, тобто саме тим органом, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, а тому він обґрунтовано звернувся з позовом до суду саме в інтересах міської ради, оскільки порушені безпосередньо інтереси територіальної громади міста Рудки. Невжиття лікувальним закладом та міською радою заходів, у тому числі представницького характеру, щодо відшкодування вказаних витрат свідчать про існування факту порушення інтересів держави (а.с. 1-11). Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 23 вересня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у дані справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 41). Представники Самбірської окружної прокуратури Львівської області, Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області, комунального некомерційного підприємства «Рудківська лікарня» Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області, у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягали. При цьому представник Самбірської прокуратури Львівської області Коваленко Т.М. не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 44, 45, 46). Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом отримання судової повістки (а.с. 43) у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі та відзиву на позовну заяву суду не надав. За зазначених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що неявка відповідача [PERSON] не перешкоджає розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 17 жовтня 2022 року прийнято рішення про здійснення заочного розгляду справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 лютого 2021 року кримінальне провадження № 12020140290000110 про вчинення [PERSON] кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, закрито у зв`язку з відмовою потерпілого [PERSON] від обвинувачення (а.с. 12-13). При цьому судом встановлено, що [PERSON] , 12 лютого 2020 року, приблизно о 16 год. 00 хв., перебуваючи в с. Новосілки-Гостинні Самбірського району Львівської області, біля продуктового магазину, що по [ADDRESS] , в ході словесного конфлікту із [PERSON] , на ґрунті особистої неприязні, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, наніс останньому один удар кулаком правої руки в область обличчя, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді, струсу головного мозку, перелому спинки носа, синця на спинці носа, який опускається по бокових поверхнях носа в орбітальні ділянки на нижні повіки, які згідно висновку експерта відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я (а.с. 12-13). Дана ухвала набрала законної сили. Зазначені тілесні ушкодження підтверджуються висновком експерта Самбірського відділення СМЕ Лаптухи Б.І. № 31/20 від 26 лютого 2020 року при проведенні судово-медичної експертизи (а.с. 14-16). Частиною 8 статті 82 ЦПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З матеріалів справи судом встановлено, що потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Рудківська лікарня» Рудківської міської ради в період з 12 лютого 2020 року по 25 лютого 2020 року (14 днів) з тілесними ушкодженнями згідно історії хвороби № 411, з діагнозом: «Закрита черепно-мозкова травма; струс головного мозку; перелом кістки спинки носа» (а.с. 18). Вартість одного ліжко-дня у лютому 2020 року становила 1680 грн. 65 коп. (14 днів х 1680,65 грн. = 23529,10 грн.), що підтверджується довідкою, виданою КНП «Рудківська лікарня» Рудківської міської ради № 142 від 5 серпня 2022 року (а.с. 18). Відповідно до ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно Постанови Пленуму ВСУ від 7 липня 1995 року "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 року. Згідно п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання (із змінами) сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонарного лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Згідно п. 3 зазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я (п. 4 Порядку). У рішенні Європейського суду з прав людини «Хаммерн (Hammern) проти Норвегії» (скарга № 30287/96) від 11 лютого 2003 року зазначено, що тягар фінансових збитків, завданих порушенням і розглядом кримінальної справи, що закрита чи закінчилась виправданням обвинуваченого, несе обвинувачений, якщо він не зможе довести, що вірогідна відсутність факту вчинення ним постановленого йому у вину діяння. Факт заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень потерпілому [PERSON] встановлено ухвалою суду від 19 лютого 2021 року, яка набрала законної сили, проте питання про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення у зв`язку з закриттям кримінального провадження вирішено не було. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Враховуючи, що кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, на підставі п. 7) ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто з нереабілітуючих обставин, таким чином [PERSON] є належним відповідачем по справі. Згідно Статуту комунального некомерційного підприємства «Рудківська лікарня» Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області (далі Лікарня) є закладом охорони здоров`я - комунальним унітарним некомерційним підприємством Рудківської міської ради, що надає медичні послуги населенню (п. 1.1, а.с. 23). Лікарня передана Рудківській міській раді у зв`язку з утворенням Рудківської об`єднаної територіальної громади та на підставі рішення XV- ї сесії Самбірської районної ради № 346 від 7 грудня 2017 року та рішення XІІІ - ї сесії Рудківської міської ради № 560 від 6 листопада 2018 року (п. 1.2., а.с. 23). Отже, засновником, власником та органом управління майном Лікарні є Рудківська міська рада Самбірського району Львівської області. Лікарня є підпорядкованою, підзвітною та підконтрольною засновнику. Відповідно до п. п. 9.1-9.3 Статуту джерелами формування майна та коштів Лікарні є комунальне майно, кошти та інше майно, цільові кошти, інші джерела. Відповідно до ст. 89 Бюджетного кодексу України, до видатків, що здійснюються з бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад, належать видатки на охорону здоров`я, в тому числі, на амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу. Статтею 103-4 Бюджетного кодексу України визначено, що фінансування закладів охорони здоров`я місцевих бюджетів здійснюється за рахунок коштів медичної субвенції з державного бюджету. Згідно зі статтею 18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», фінансування охорони здоров`я здійснюється за рахунок Державного бюджету України та місцевих бюджетів, фондів медичного страхування, благодійних фондів та будь-яких інших джерел, не заборонених законодавством. Кошти державного бюджету України та місцевих бюджетів, асигновані на охорону здоров`я, використовуються для забезпечення населенню гарантованого рівня медичної допомоги, фінансування державних цільових і місцевих програм щодо охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень з цих питань. Ненадходження коштів до відповідного бюджету призводить до порушень діяльності лікувального закладу щодо безоплатного надання медичних послуг населенню та порушує інтереси держави. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України). Відповідно до ст. 18-1 ЗУ "Про місцеве самоврядування", орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно з положеннями частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави». У рішенні Конституційного Суду України про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 Конституційний Суд України, зазначив, що поняття «інтереси держави» є оціночним поняттям, тому прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини). Відповідно до частин третьої та четвертої статті 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У даному випадку прокурор, звертаючись до суду з позовом відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру», статті 56 ЦПК України, обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді, визначив, у чому полягає порушення інтересів держави, та визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Як зазначив прокурор, спірні правовідносини пов`язані зі сферою формування та виконання місцевого бюджету, до якого мають своєчасно та в повному обсязі надходити відповідні кошти. У цих правовідносинах інтереси держави та позивача, який представляє відповідну територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, повністю збігаються. Крім того, прокурор, обґрунтовуючи підстави для представництва в суді інтересів держави, зазначив, що впродовж тривалого часу ні комунальним закладом охорони здоров`я, ні органом місцевого самоврядування з моменту завершення лікування потерпілого не вживались заходи щодо стягнення в установленому порядку вказаних витрат, порушуються інтереси держави внаслідок ненадходження таких коштів до міського бюджету, що є підставою для представництва прокурором цих інтересів у суді. Згідно відповіді Рудківської міської ради від 10 серпня 2022 року за № 777/02-16 заходи щодо стягнення в судовому порядку з [PERSON] витрат понесених на лікування потерпілого від злочину [PERSON] . Рудківською міською радою не вживалися. Кошти на рахунки Рудківської міської ради від [PERSON] не надходили (а.с. 21). У постанові від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18 Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок про те, що\~\~сам факт не звернення до суду ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що в судовому процесі, зокрема у цивільному, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (Постанова від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18). Тобто, під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган. Таким чином, суд вважає, що у даній справі прокурор обґрунтував наявність підстав для звернення до суду з цим позовом в інтересах держави в особі Рудьківської міської ради Самбірського району Львівської області, яка самоусунулася від виконання покладених на неї обов`язків щодо повернення до місцевого бюджету коштів, витрачених на лікування потерпілого від злочину. Встановивши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши такі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач на підставі п. 6) ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" при зверненні до суду з вказаним позовом був звільнений від сплати судового збору, тому згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір належить стягнути з відповідача на користь держави у розмірі 2393 грн. (п. 1 ч.1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»).

Outcome: approved