Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 25.08.2022 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, яким просить розірвати шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] 22 листопада 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 3070 від 22 листопада 2014 року та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 23.08.2022 року і до повноліття дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем з 22.11.2014 року перебувають у шлюбі, зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 3070 від 22 листопада 2014 року. Сімейне життя поступово погіршувалось життя стало неможливим. Кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, в результаті чого вони з відповідачем почали проживати окремо, а шлюбні стосунки були фактично припинені. На даний час неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] проживає з нею та перебуває на її утриманні. Ухвалою суду від 29 серпня 2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. Зазначила, що з липня 2022 року проживають окремо з відповідачем та відповідач в добровільному порядку надає допомогу на утримання дитини, в зв`язку з чим просить стягувати аліменти з моменту винесення рішення суду. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, вислухавши позивача, відповідача, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач 22 листопада 2014 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 3070 від 22 листопада 2014 року (а.с. 14). Від даного шлюбу сторони маю неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейне життя позивача з відповідачем не склалося, виникли розбіжності щодо подальшого сімейного життя. Вказані взаємовідносини призвели до того, що вони протягом тривалого часу спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, у зв`язку з чим позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, судом встановлено, що неповнолітні діти сторін по справі проживають разом з матір`ю. Обов`язки по утриманню дитини в однаковій мірі мають нести як батько, так і матір дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наведені обставини є підставою для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини, а саме слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , врозмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 13.10.2022 року. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача та на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн. на кожного. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial