Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін 30.08.2022 Державне підприємство «Білоцерківське лісове господарство», в особі представника - директора підприємства Вітряка А.В., звернулося до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Рокитнянська селищна рада Білоцерківського району Київської областіпро стягнення збитків, заподіяних внаслідок незаконного вирубування дерев. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 24.12.2021 в адміністративних межах Рокитнянської селищної громади Білоцерківського району Київської області, була затримана [PERSON] , яка скоїла самовільну порубку сосни кримської в кварталі 8, виділ 5 Сухоліського лісництва Державного підприємсва «Білоцерківське лісове господарство». Державним підприємством «Білоцерківське лісове господарство», в особі лісничого Холодного Дмитра Сергійовича, відносно [PERSON] був складений протокол № 000093 від 24.12.2021 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 65 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За результатами розгялду справи про адміністративне правопорушення [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 65 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн., що підтверджується копією постанови про накладення адміністративного стягнення від 24.12.2021 № 000093. Діями [PERSON] , які проявилися у самовільній вирубці дерев, завдано шкоди лісовим насадженням на загальну суму 2464,80 грн. Розрахунок завданої шкоди здійснено Державним підприємством «Білоцерківське лісове господарство» з урахуванням такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665 (зі змінами) та підтверджено копією польової перелікової відомості пнів, що додається до позовної заяви. Відповідач правом на надання відзиву на позов не скористалася та іншим чином свою позицію щодо заявленого позову суд не повідомила. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Позовна заява надійшла до Рокитнянського районного суду Київської області 30.08.2022 року. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 30.08.2022 зазначена справа передана у провадження судді Чорненької О.І. На виконання вимог частини 6 статті 187 ЦПК України, 31.08.2022 надіслано запит органу реєстрації Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області про зареєстроване місце проживання відповідача. У відповідь надана інформація, що [PERSON] , [INFO] ,зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Рокитняннського районного суду Київської області від 02.09.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 15 годину 20.10.2022. Зазначена ухвала поштовим зв`язком направлена сторонам у справі. Позивач свого предстанивка в судове засідання не направив, однак представником позивача [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала. Третя особи - Рокитнянська селищна рада Білоцерківського району Київської області, свого представника у судове засідання не направила, натомість представником третьої оосби Кругловою К.О. надіслано до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника за наявними у справі матеріалами. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. За таких обставин суд розглядає справу за наявними письмовими матеріалами. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до вимог статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи позицію представника позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. 15.09.2022 до Рокитнянського районного суду надійшла уточнююча заява про зміну розрахункових реквізитів та адреси Рокитнянської селищної ради Київської області. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин З матеріалів справи судом встановлено, що за планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування, земельні ділянки в кварталі 8, виділ 5 Сухоліського лісництва відносяться до земель лісогосподарського призначення і в цілому є землями державного лісового фонду. Право позивача на користування земельними лісовими ділянками підтверджується Розпорядженням Рокитнянської РДА № 46 від 02.03.2005, Проектом організації та розвитку лісового господарства ДП «Білоцерківське лісове господарство» Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства. 24.12.2021 в адміністративних межах Рокитнянської селищної громади Білоцерківського району Київської області, була затримана [PERSON] , яка вчинила самовільну порубку сосни кримської в кварталі 8, виділ 5 Сухоліського лісництва Державного підприємсва «Білоцерківське лісове господарство». Державним підприємством «Білоцерківське лісове господарство», в особі лісничого Холодного Дмитра Сергійовича, відносно [PERSON] був складений протокол № 000093 від 24.12.2021 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 65 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою про накладення адміністративного стягнення від 24.12.2021 № 000093 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 65 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. Діями [PERSON] , які проявилися у самовільній вирубці дерев, завдано шкоди лісовим насадженням на загальну суму 2464,80 грн. Розрахунок завданої шкоди здійснено Державним підприємством «Білоцерківське лісове господарство» з урахуванням Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 р. № 665 (зі змінами) та підтверджено копією польової перелікової відомості пнів, що додається до позовної заяви. Згідно з вимогами Інструкції з оформлення органами Державного комітету лісового господарства України матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Державного комітету лісового господарства України від 31 серпня 2010 року № 262, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29 вересня 2010 року за № 863/18158, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 49, 63-70, 73, 75, 77, 1885 КУпАП, розглядаються посадовими особами органів лісового господарства, зазначеними в частині другій статті 241 КУпАП, за місцем вчинення правопорушення. Враховуючи положення вищевказаної Інструкції, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності - [PERSON] , було вручено протокол № 000093 від 24.12.2021 року про вчинення адміністративного правопорушення, на якому вона проставила особистий підпис. Постанова про накладення адміністративного стягнення від 24.12.2021 року № 000093, також, була вручена під підпис [PERSON] . Щодо вимог п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, відповідача було відомо про притягнення до адміністративної відповідальності, також, Державним підприємством «Білоцерківське лісове господарство» [PERSON] була надіслана претензія від 16.06.2022 № 406 про відшкодування заподіяної шкоди, проте в період з 24.12.2021 по 23.08.2022 відповідачем в добровільному порядку шкода, завдана в результаті вчинення адміністративного правопорушення, відшкодована не була. Відтак, позивачем вжито дії для досудового врегулювання спору. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, суд зазначає наступне. Згідно із вимогами статті 7 Лісового кодексу України, ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи. Відповідно до статті 8 Лісового кодексу України, у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону. Згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України (далі - ЛКУ): «До здійснення державної реєстрації права постійного користування державних лісогосподарських підприємств земельними ділянками лісогосподарського призначення, що до набрання чинності цим Кодексом передані їм на такому праві, це право підтверджується лланово-картографічними матеріалами лісовпорядкування». Згідно зі статтею 24 Лісового кодексу України права власників лісів, лісокористувачів та громадян охороняються законом і можуть бути обмежені або припинені лише у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами; збитки, завдані внаслідок порушення прав власників лісів, лісокористувачів та громадян, підлягають відшкодуванню в повному обсязі відповідно до закону. Порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону; відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні, зокрема, у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників (частина перша, пункт 1 частини другої статті 105 Лісового кодексу України). Статтею 107 Лісового кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Приписами статей 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» також передбачено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність; застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України; шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до положень статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; способом захисту цивільних прав та інтересів ноже бути, зокрема, відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди. Згідно з частинами першою та другою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, збитками є, зокрема, втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, за якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За роз`ясненням, викладеним у пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди слід довести такі факти як: неправомірність поведінки особи; вина завдавана шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх цих умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди; відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. При цьому у деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавана шкоди (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 364/1080/16-ц). З огляду на наведене, матеріальна шкода в розмірі 2464 гривні 80 копійок, заподіяна внаслідок знищення (порубки) одного дерева породи сосни кримської неправомірними діями відповідача, винуватість якої у вчиненні зазначених дій доведена постановою про притягнення її до адміністративної відповідальності за статтею 65 КУпАП від 24.12.2021 №000093, тому між протиправною поведінкою відповідача та заподіяною внаслідок порушення лісового законодавства шкодою наявний причинний зв`язок. На підставі пункту 7 частини третьої статті 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині походів є, зокрема, 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 69-1 названого Кодексу до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Отже, шкода, заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, відшкодовується шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вказаному вище співвідношенні (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 364/1080/16-ц). Враховуючи вищевикладене, оскільки збитки, заподіяні лісовому господарству, на даний час відповідачем добровільно не відшкодовано, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Щодо судових витрат Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у сумі 2481 гривня, що підтверджується платіжним дорученням № 10070 від 25.08.2022. Таким чином з відповідачки на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в сумі 2481,00 грн. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved