Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: визнати кватиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , визначивши за [PERSON] та [PERSON] частки у праві спільної сумісної власності на вказану квартиру встановивши, що кожному з них належать по Ѕ частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 25 серпня 2006 року між нею, [PERSON] та [PERSON] (надалі - відповідач) було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 25.08.2006 року, виданим Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №561. В шлюбі з відповідачем у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] , вказане підтверджується свідоцтвом про народження виданим Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області від 16 січня 2007 року, актовий запис №1362. 11 лютого 2021 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалено рішення про розірвання шлюбу між нею та [PERSON] . Зазначене рішення не оскаржено та набрало законної сили 16.03.2021 року. В період її перебування у шлюбі з [PERSON] , а саме 26 жовтня 2006 року ними було придбано 3-кімнатну квартиру на 5 поверсі 5 поверхового будинку за адресою: [ADDRESS] в житлово-будівельному кооперативі «Супутник-5», яка має наступні характеристики: житлова площа 44,7 кв. м., загальна площа 61,4 кв. м., вказане підтверджується договором купівлі-продажу від 26.10.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Герасимовою Л.С. та зареєстровано в реєстрі за №5857. Останнім часом, а точніше після розірвання шлюбу з вини відповідача між ними виникають непорозуміння та сварки. Чоловік не виявляє належної уваги до дитини, не цікавиться інтересами сім`ї. Відповідач став погрожувати їй, що забере у неї квартиру та залишить з дитиною на вулиці. У зв`язку з цим в неї виникла необхідність звернутись до суду з даною позовною заявою. Зараз вона, донька та [PERSON] проживаємо у квартирі [ADDRESS] . Квартира придбана в період шлюбу та була зареєстрована на момент придбання за домовленістю між нею та відповідачем за для економії коштів для оформлення правовстановлюючих документів на квартиру на [PERSON] , тобто власником квартири було записано відповідача, тому, відповідно до законодавства України, вона як дружина є співвласником у праві спільної сумісної власності квартири і маю право поділити дане майно. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте у результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. В силу ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відтак спільне майно подружжя, за відсутності домовленості між ними, слід ділити порівну, з врахуванням обставин, що мають значення у справі, призначення речей, їх фактичного перебування у володінні одного з подружжя та намірів щодо володіння та використання майна кожним з подружжя. Частиною 2 ст. 183 ЦК України визначено, що неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Згідно з ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Частинами 1, 3 ст. 368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Частинами 1, 2, 3 ст. 372 ЦК України встановлено, шо майно, шо є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності с рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. З огляду на зазначене, вона має право на визнання квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] в житлово-будівельному кооперативі «Супутник-5», спільною сумісною власністю та визначення за нею 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на вказану квартиру, розташовану за вказаною вище адресою. \~ \~ \~ \~У судове засідання позивачка не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Подала до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач у\~\~судове засідання\~не\~з`явився,\~про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. \~Подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати за його відсутності, позов визнає в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна зі сторін визнала пред`явлену до неї вимогу повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст.206 ЦПК України. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved