Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19 січня 2021 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на\~те,\~що 19 січня 2021\~року уклала\~шлюб з\~відповідачем, однак подружні стосунки не склалися через відсутність взаєморозуміння та з серпня 2021 року сторони мешкають окремо. Ухвалою суду від 07 липня 2022 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків. Ухвалою суду від 03 серпня 2022 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, відзив на позов не подав. За таких обставин, відповідно до ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного. Сторони перебувають у шлюбі з 19 січня 2021 року, шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Пологівському та Чернігівському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19 січня 2021 року. Позивач зазначає, що протягом всього подружнього життя було відсутнє взаєморозуміння Та з серпня 2021 року мешкають з відповідачем окремо, спільного господарства не ведуть, зв`язку з не підтримують. Зазначає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. За змістом положень ч. 1\~ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4\~ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 Сімейного кодексу України,\~позов\~про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що сторонам не вдалось створити міцної сім`ї, шлюб сторін існує лише\~формально,\~поновлення шлюбних\~відносин є\~неможливим,\~подальше збереження\~шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач не заявила про бажання відновити дошлюбне прізвище, після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище - [PERSON] Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved