Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі свого представника - адвоката Кузнєцова М.О. звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з відповідачем уклали шлюб 12 січня 2013 року у Тячівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 2. За час шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що вони з відповідачем тривалий час проживають окремо та не підтримують стосунків. Просить суд не надави строк на примирення, оскільки вважає, що шлюб їхній носить формальний характер та фактично припинив своє існування. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Кузнєцов М.О. не з`явились. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги представник позивачки підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Відповідно до ч.3 ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12.01.2013, що стверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 2, зареєстрованого Тячівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.І.Франківськ). За час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які зі слів позивачки проживають разом з нею. Відповідач дану обставину не спростував. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3,4 ст.56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони є людьми різних поглядів на життя, між ними зникло взаєморозуміння. Сім`я розпалася та існує лише формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, яка наполягає на розірванні шлюбу, тому позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Частиною 1 ст.142 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, з державного бюджету позивачу підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого судового збору.

Outcome: approved