Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-29 00:00:00

15.04.2020 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 13.03.2017 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та відповідачем було укладено договір позики № 154106 в електронній формі, відповідно до якого, ТОВ «ВЕЛЛФІН» надав відповідачу грошові кошти в сумі 2500,00 грн. зі сплатою відсотків строком на 30 днів. Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 13.04.2020 року становить 108162,50 грн., з яких: -основний борг 2500,00 грн.; -заборгованість за відсотками 53555,00 грн.; -заборгованість за простроченими відсотками 52107,50 грн. Ухвалою суду від 17.07.2020 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 02.04.2021 року справу прийнято до провадження цим складом суду та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження, без викликом сторін. Відповідачу надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками до неї. Відповідно до вимог ст. ст.128, 272 ЦПК України, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористався. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих позивачем письмових доказів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що\~згідно розпорядження Нацкомфінпослуг № 2606 від 27.10.2015 року, зареєстрованого в реєстрі фінансових установ за № 16103225, ТОВ «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності. 13.03.2017 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] було укладено договір позики № 154106 в електронній формі, шляхом підписання його електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Згідно п. 1.1, 1.3, 1.4 Договору, позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 2500,00 грн., зі сплатою відсотків за користування позикою, строком на 30 днів. Відповідно до п.1.4 Договору ТОВ «ВЕЛЛФІН» через оператора послуг платіжної інфраструктури WAYFORPAY на картковий рахунок відповідача перерахував 2500,00 грн. позики, який зазначено в договорі, що підтверджується повідомленням ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно Договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 від 18.05.2016 року. Відповідно до п. 1.5 Договору, нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: - 1.9 процентів від суми позики, але не менше ніж 30,00 грн. за перший день користування позикою; - 1.9 процентів від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п. 1.3 Договору; - 1,9 процента, додатково до основних процентів, від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п.1.3 цього Договору, у разі невиконання позичальником своїх зобов`язань за цим Договором. Відповідач не повернув позивачу грошові кошти у строк, передбачений договором, в результаті чого за ним утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку позивача, станом на 13.04.2020 року становить 108162,50 грн., з яких: -основний борг 2500,00 грн.; -заборгованість за відсотками 53555,00 грн.; -заборгованість за простроченими відсотками 52107,50 грн. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно з\~ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Вказаний договір позики укладений у формі електронного документу, що не суперечить вимогам\~Цивільного кодексу України\~та іншого законодавства. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ч. 1 ст. 1049\~ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1ст. 530\~ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають\~відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися\~чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У відповідності до ст. ст.\~12,\~13\~ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надав суду жодних доказів про погашення ним заборгованості за договором позики, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача\~заборгованості за договором позики є обгрунтованими. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка ним добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики № 154106 від 13.03.2017 року станом на 13.04.2020 року в розмірі 108162,50 грн., з яких: основний борг 2500,00 грн.; заборгованість за відсотками 53555,00 грн.; заборгованість за простроченими відсотками 52107,50 грн. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання\~щодо розподілу\~судових витрат\~між учасниками\~справи,\~суд\~вважає за\~необхідне стягнути\~з відповідача\~\~на\~користь позивача судовий збір за подання позовної заяви у сумі 2102,00 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved