Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

в обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідачка є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . Вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.11.2015 року відповідачку засуджено за ч.1 ст.115 Кримінального кодексу України та призначено їй покарання у виді 7 років позбавлення волі. Відповідачка відбувала покарання у державній установі "Чорноморська виправна колонія (№74)". Батька у вказаної дитини немає, оскільки відомості про нього внесені до актового запису про її народження відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. У зв`язку з тим, що малолітня дитина залишилася без батьківського піклування, 27.10.2015 року вказаним виконавчим комітетом прийнято рішення про надання [PERSON] статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, та влаштовано на виховання і спільне проживання до прийомної сім`ї [PERSON] . Згодом, у 2016 році цю прийомну сім`ю переведено в статус дитячого будинку сімейного типу, який знаходиться по [ADDRESS] . В даному будинку малолітня [PERSON] і проживає, де вона гармонійно розвивається, навчається у Коломийському ліцеї №8, задоволена своїм проживанням та має хороші взаємини з мамою-вихователькою. Позивачу відомо, що відповідачка звільнилася із місць позбавлення волі у 2020 році. Однак, вона не звернулася із заявою про повернення їй дитини, не виявила бажання забрати свою дочку з дитячого будинку сімейного типу та проживати з нею, не займається вихованням та утриманням своєї малолітньої дочки [PERSON] . Тому позивач, посилаючись на п.2 ч.1 ст.164, статті 165, 166 СК України, просить ухвалити рішення про позбавлення відповідачку батьківських прав щодо вказаної дочки та стягнути з відповідачки на користь [PERSON] аліменти на утримання вказаної дитини в розмірі 2 000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 12.10.2022 року подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 19). Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась та не повідомила про причини своєї неявки, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи у її відсутності та (або) відзиву не подано. Крім того, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У рішенні від 03.04.2008 р. у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Передбачене ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" («Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989 р. Таким чином, Верховний Суд зазначив, що особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви. Отже, оскільки інформація про судові засідання, яка розміщена на веб-порталі «Судова влада України», є відкритою, то суд вважає, що сторони є належним чином повідомлені про судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторона позивача не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 76 від 08.08.2009 року, відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.17). Відповідно до довідки з відділу ДРАЦС по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області від 28.07.2015 року № 1709\\02-02-04-28\\442 відомості про батька до вказаного актового запису про народження дитини записано відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.11). Судом встановлено, що вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.11.2015 року (справа № 346/4513/15-к) відповідачка визнана винною за ч.1 ст.115 Кримінального кодексу України та призначено їй покарання у вигляді 7 років позбавлення волі (а.с.13, 14). Згідно з рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради від 27.10.2015 р. №239 [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та влаштовано на виховання і спільне проживання до прийомної сім`ї [PERSON] (а.с.10). Відповідно до ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 03.08.2020 року (справа № 521/11212/20, провадження № 1-в/521/646/20) відповідачка у 2020 році умовно-достроково звільнена з державної установи "Чорноморська виправна колонія (№74)" (а.с.9). Мати-вихователька [PERSON] у своїй заяві від 25.05.2022 року повідомляє, що мати малолітньої [PERSON] , [PERSON] з часу звільнення з місць позбавлення волі декілька разів відвідувала дочку, а із жовтня 2021 року припинили такі візити (а.с. 8) Згідно з рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради від 17.05.2022 року № 157 затверджено висновок про доцільність позбавлення відповідачку батьківських прав щодо її малолітньої дочки [PERSON] (а.с.5-7). Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ч.2, 3 ст. 150 СК України кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з положенням ст. 165 цього Кодексу право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина. В своїй постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що ухилення батьків від виконання ними батьківських обов`язків має місце, коли вони не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ч.3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу і/або у твердій грошовій формі. Згідно з положеннями ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення . Вищевказані докази дають підстави вважати, що відповідач із жовтня 2021 року повністю нехтує своїми батьківськими обов`язками по вихованню своєї малолітньої дочки [PERSON] , свідомо не бажає брати участі в її вихованні, не дбає про фізичний та духовний розвиток, а також матеріально не забезпечує дитину. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Заявлений розмір аліментів відповідає вимогам розумності та справедливості. Оскільки позивачем, якого звільнено від сплати судового збору, заявлені дві вимоги, то з відповідача слід стягнути судовий збір в загальному розмірі 1984, 80 грн. відповідно до правил розподілу судових витрат, передбачених ч.2 ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та ст.ст. 150, 164-166, 180-182, 184, 191, 192 СК України,

Outcome: approved