Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

У серпні 2022 року позивач через свого представника звернулась до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилалась на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі під час якого у них народилось троє дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Натомість, спільне життя з відповідачем не склалось, за рішенням суду шлюб між ними був розірваний, а їх спільні діти залишились проживати разом з батьком, у зв`язку з чим рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 04.03.2019 року з неї на користь позивача було стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно на кожного з дітей. На даний час [PERSON] вже досяг повноліття. Зазначала, що відповідно до заяви від 11 червня 2021 року відповідач [PERSON] надав дозвіл на виїзд за межі України до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, з подальшим постійним проживанням у цій країні малолітнім дітям [PERSON] та [PERSON] разом з їх матір`ю [PERSON] . У заяві відповідач також зазначив, що [PERSON] , як законний представник, відповідатиме за здоров`я і життя наших дітей, вправі одноособово приймати стосовно них всі необхідні рішення, які пов`язані з перебуванням, проживанням, навчанням, лікуванням та оздоровленням дітей [PERSON] та [PERSON] . Відповідач також повідомив, що його колишня дружина [PERSON] не має по відношенню до нього невиконаних зобов`язань та майнових обов`язків, передбачених законодавством України. 08 березня 2022 року доньки сторін [PERSON] та [PERSON] , за згодою батьків перетнули державний кордон України та разом з матір`ю [PERSON] переїхали до Англії. З цього часу діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачкою у Об`єднаному королівстві Великої Британії, у місті Гравесенд графства Кент, отримали там посвідки на проживання. В подальшому, у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, небезпеки ракетних ударів, поганим психологічним станом дітей, викликаний війною позивачка та відповідач вирішили, що дітям слід саме зараз переїхати до позивачки у Англію, де вони будуть у безпеці. Позивачка у своїй заяві від 05 травня 2022 року, яку вона засвідчила у присутності адвоката А. Ебуземе у м. Лондон, зазначила, що діти [PERSON] та [PERSON] 08 березня 2022 року виїхали з України та прибули до Англії 9 березня 2022 року, щоб жити з нею. Вона звернулася до відповідних служб з проханням надати дітям статус резидента, її прохання було задоволено і тепер діти на законних підставах проживають у Об`єднаному Королівстві. [PERSON] навчається у школі «Еббсфілт Екедемі» у Суонскомі (графство Кент), [PERSON] також зареєстрована на навчання у даній школі. З урахуванням наведених обставин, вважає наявними підстави для припинення стягнення з неї аліментів на утримання доньок, а тому звернулась до суду з даним позовом та просила припинити з 09 березня 2022 року стягнення з неї на користь відповідача аліментів на дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , щомісяця в розмірі 1200 грн. на кожну дитину, починаючи з 01 лютого 2019 року до їх повноліття, які стягувалися на підставі рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 04 березня 2019 року у справі №720/261/19. В судове засідання позивач не з`явилась, в її інтересах діяла представник, яка звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Справа слухалась у відсутності відповідача, який не з`явився в судове засідання незважаючи на те, що вважається належним чином повідомленим судом про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання. Про причини своєї неявки суд не повідомив і не подав відповідної мотивованої заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі, а також не направив у встановлений строк відзиву. Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив та не направив відзиву, а представник позивача не заперечувала проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно положень ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у сімейному Кодексі України. У відповідності до вимог ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що рішенням Новоселицького районного суду м.Чернівці від 04.03.2019 року стягнуто з позивача на користь відповідача на утримання їх спільних дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно на кожного з дітей, починаючи з 01.02.2019 року і до їх повноліття. На даний час [PERSON] вже досяг повноліття (а/с 9-10). Статтею 179 СК України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З системного аналізу вище наведених норм права вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів не проживає разом з дітьми. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дітей), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Так, з матеріалів справи вбачається, що 11 червня 2021 року відповідач [PERSON] надав дозвіл на виїзд за межі України до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, з подальшим постійним проживанням у цій країні малолітнім дітям [PERSON] та [PERSON] разом з їх матір`ю [PERSON] . Наведене підтверджується копією його нотаріально посвідченої заяви від 11.06.2022 року в якій він також вказав, що [PERSON] , як законний представник, відповідатиме за здоров`я і життя наших дітей, вправі одноособово приймати стосовно них всі необхідні рішення, які пов`язані з перебуванням, проживанням, навчанням, лікуванням та оздоровленням дітей [PERSON] та [PERSON]. (а/с 18). Також, згідно наявними у матеріалах справи доказами 08 березня 2022 року доньки сторін [PERSON] та [PERSON] перетнули державний кордон України та разом з матір`ю [PERSON] та 9 березня 2022 року вони прибули в Англію, де на даний час проживають з матір`ю та навчаються у школі «Еббсфілт Екедемі» у Суонскомі (графство Кент) (а/с 12-17, 19-21). Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Отже, за наслідками розгляду справи встановлено, що доньки сторін проживають з позивачем, знаходяться на її утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання їх спільних доньок. Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою недопущення необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з дати прибуття дітей в Англію, а саме з 09.03.2022 року, про що вказано у тексті позовної заяви, підтверджується доданими до позову документами та зазначено у прохальній частині позову. Враховуючи вище викладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з неї аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved