Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-09 00:00:00

12 вересня 2022 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до Корюківської міської ради Чернігівської області, третя особа на боці позивача, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору: Корюківська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно та просить визнати за ним в порядку спадкування право на спадкове майно, що належало спадкодавцеві [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на: земельну ділянку площею 3,0640 га, кадастровий номер 7422486500:03:001:0303 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Корюківської міської ради Корюківського району Чернігівської області; земельну ділянку площею 0,7200 га, кадастровий номер 7422486500:03:001:0840 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Корюківської міської ради Корюківського району Чернігівської області. В судове засідання позивач не прибув, в позовній заяві просив розгляд справи провести без його участі, позов підтримав. Від відповідача в судове засідання подано письмову заяву про слухання справи без їх участі, заперечень не мають. Від Корюківської районної державної нотаріальної контори заперечень не надійшло. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. По справі встановлено, що [INFO] батько позивача, [PERSON] у віці 75 років помер, про що Перелюбською сільською радою Корюківського району Чернігівської області складено відповідний актовий запис № 05 та видано відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . За життя покійний був членом колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря» Перелюбської сільської ради Корюківського району Чернігівської області та був включений в списки на отримання сертифікату на земельну частку (пай). Батько реалізував своє право та отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 817261 від 26.02.2007 року, до якого увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: земельна ділянка 7422486500:03:001:0303 площею 3,06 га, рілля; земельна ділянка 7422486500:03:001:0840 площею 0,72 га, кормові угіддя. Саме на дане майно після смерті спадкодавця відкрилась спадщина. На сьогоднішній день фактичною власником спадкового майна є син покійного - [PERSON] , так як після смерті батька прийняв спадщину та вважав, що є повноправним власником земельних ділянок, але коли виявив бажання реалізувати своє право власності, а саме розпорядитися майном, виявилося, що без свідоцтва про право на спадщину він цього зробити не зможе. Тому він звернувсь до нотаріальної контори де надав докази прийняття ним спадщини після смерті батька, але в документах не знайшов державного акту на право власності на земельну ділянку, що видавався на покійного. Також, нотаріусом було виявлено розбіжності у написанні його прізвища та прізвища його батька. Нотаріус, оглянувши документи, проконсультувала, що за відсутності правовстановлюючих документів відмовить у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно. Нажаль правовстановлюючі документи були втрачені, тому для вирішення даного спірного питання він змушений звернутися до суду. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений Постановою КМУ від 06.05.2009 року №439. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об`єднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року, передбачено вилучення державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відбувся перехід права власності, із справ нотаріальної контори, проставляння відмітки про перехід права власності, та доручення державного акту на право власності на землю до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З викладеного видно, що позивач є спадкоємцем, тобто власником майна померлого і має право успадкувати державний акт на право власності на земельну ділянку, так як відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1225 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір слід залишити за ним.

Outcome: approved