Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

Від імені та в інтересах [PERSON] до Суворовського районного суду м. Одеси з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, звернулась адвокат Святішенко Олександра Вікторівна. В обґрунтування заяви представник зазначила, що [INFO] помер батько заявника [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина. Заявник, через свого представника, звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте, державним нотаріусом було відмовлено у видачі Свідоцтва, оскільки є невідповідності прізвища померлого у документах, що посвідчують право власності. Представник заявника зазначає, що [PERSON] 13.10.1993 року було видано свідоцтво про право власності на житло, разом з цим, свідоцтво видано на « [PERSON] », в той час, як згідно паспорта громадянина України прізвище останнього записано, як « [PERSON] ». На підставі викладеного представник заявника просить: встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] правовстановлюючого документу: свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів 13.10.1993 року за № 12-2549. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2022 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення судового засідання. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2022 року витребувано від Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одеса засвідчену копію спадкової справи, яка відкрита до майна померлого [INFO] [PERSON] . На виконання ухвали суду, 17.10.2022 р. Суворовською державною нотаріальною конторою у місті Одесі надіслана копія спадкової справи № 965/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 31-51). В судове засідання [PERSON] , та представник заявника адвокат Святішенко О.В., не з`явились, разом з цим, на електронну поштову суду 19.10.2022 року (вх. № 7286) надійшла заява представника заявника щодо можливості розгляду справи за її відсутності, в якій представник зазначила, що просить заявлені вимоги задовольнити та встановити факт належності правовстановлюючого документу (а.с.54). Заінтересована особа Державний нотаріус Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одеса Ласурія Яна Юріївна, до суду також не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином та своєчасності (а.с.52). Державний нотаріус Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одеса Ласурія Яна Юріївна 17.10.2022 р. подала заяву про можливість слухати справу у її відсутність (а.с. 29). Згідно з\~ч.\~3\~ст.\~211\~ЦПК України\~учасник справи\~має право\~заявити клопотання\~про розгляд\~справи за\~його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з викладеним та з урахування заяви представника заявника, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи у відсутність сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, докази надані заявником на підтвердження обставин зазначених в заяві, копію спадкової справи, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Стаття 315 Цивільного процесуального кодексу України встановлює, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. У заяві про встановлення юридичного факту, заявник просить встановити факт належності спадкодавцю правовстановлюючого документа: Свідоцтва про право власності на житло виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів 13.10.1993 року за № 12-2549. Представник зазначила, що, іншого способу захисту порушеного права спадкоємця аніж звернення до суду не має. Судом досліджується свідоцтво про право власності на житло від 13 жовтня 1993 року виданого управління житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, згідно якого квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтво видано згідно з розпорядженням від 13.10.1993 року № 27149 (а.с.11). Разом з цим, заявник зазначає, що прізвище його батька, власника квартири, згідно паспорта громадянина України записано, як « [PERSON] ». Так, відповідно до паспорта громадянина України, останній видано на ім`я [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , у віці 88 років, про що зроблено актовий запис № 8879. Свідоцтво про смерть видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.10). Судом досліджується копія спадкової справи заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , згідно якої із заявою про прийняття спадщини після смерті батька звернувся син [PERSON] . Також з матеріалів спадкової справи встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , після смерті якої із заявою про прийняття спадщини звернувся її чоловік [PERSON] . Крім іншого, відповідно до довідки КП «БТІ» Одеської міської ради від 17.06.2015 року, зазначено, що квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] , та [PERSON] . Відповідно до довідки № 575 від 04.06.2015 року про склад сім`ї та реєстрацію, за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований та проживав [PERSON] . Також, в матеріалах спадкової справи міститься постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої [PERSON] відмовлено у вчинені нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право власності на житло, з підстав наявності розбіжностей в написанні прізвища спадкодавця у правовстановлюючих документах та свідоцтві про смерть, а саме: « [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с. 31-51). Отже, з досліджених документів вбачається, що спадкодавець згідно свідоцтва про право власності на житло, отримав та зареєстрував право власності на квартиру, та проживав в ній. Разом з цим, матеріалами справи також встановлено, що прізвище спадкодавця в свідоцтві про право власності записано як « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть « [PERSON] ». Отже, в даному випадку при перекладі прізвища з російської на українську мови відбулась Транслітерaція, або транслітерування (від лат. trans«через», «по той бік» і litera«літера»), механічна передача тексту й окремих слів, які записані однією графічною системою, засобами іншої графічної системи при другорядній ролі звукової точності, тобто передача однієї писемності літерами іншої. Положеннями ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Приписами п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, встановлено, що суд розглядає справи про належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документу який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному конкретному випадку, виключним способом захисту прав заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту належності [PERSON] Свідоцтва про право власності на житло. З огляду на викладені обставини та норми матеріального права, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази в їх сукупності вказують на можливість задоволення заяви [PERSON] , про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Outcome: approved