Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

25.09.2020 Позивач - [PERSON] через свого представника - адвоката Маличкович Катерину Іванівну, звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва з позовною заявою до відповідача - Публічного акціонерного товариства «Банк Національний кредит» (далі - ПАТ «Банк Національний кредит», банк), треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (ЄДРПОУ 21708016, місцезнаходження: 04053, м.Київ, вул.Січових Стрільців, 17) (далі - ФГВФО), [PERSON] , про визнання недійсною довіреності, у якій просила: визнати недійсною з дати її вчинення довіреність від 02.04.2015, видану головою правління ПАТ «Банк Національний кредит» Клименко І.В., посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дмухом Б.Л., зареєстровану в реєстрі за №451; стягнути з ПАТ «Банк Національний кредит» на користь позивачки судові витрати, у тому числі витрати на правову допомогу. У підготовчому судовому засіданні 04.06.2021 судом за клопотанням представника позивача до участі у справі було залучено [PERSON] (паспорт серії [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ), який, обіймаючи посаду голови правління ПАТ «Банк Національний кредит» підписав оспорювань довіреність від 02.04.2015. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 31.05.2018 між нею та Відповідачем - ПАТ «Банк Національний кредит», за результатами відкритих торгів, оформлених протоколом від 27.04.2018 за №UA-EA-2018-04-18-000038-а, було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Карою В.В., за яким відповідач передав позивачу по акту приймання-передачі квартиру [ADDRESS] , загальною площею 142,9кв.м., житловою площею 101,6кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 586637865101. Однак, після прибуття позивачки за вказаною адресою, виявилось, що у квартирі проживає інша особа - громадянка РФ [PERSON] . Дана особа на підтвердження своїх прав на квартиру надала договір купівлі-продажу квартири від 06.11.2015, укладений між нею та [PERSON] , що діяв від імені відповідача (Банку) на підставі довіреності від 02.04.2015, посвідченої приватним нотаріусом Київського МНО Дмухом Б.Л., реєстраційний номер №451. Вказана довіреність у свою чергу, як вказує позивачка, була видана відповідно до рішення Правління ПАТ «Банк Національний Кредит», оформленого Протоколом засідання №54 від 11.03.2015 (далі - протокол Правління банку №54). Ціна придбання квартири у договорі від 06.11.2015 вказана 1 000 000.00 (один мільйон) рублів. З метою з`ясування обставин щодо можливості продажу Банком квартири ще у 2015 році позивачка звернулась у жовтні 2018 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - уповноважена особа ФГВФО) на ліквідацію ПАТ «Банк Національний кредит» Волкова О.Ю., який листом повідомив, що за результатами проведеної у банку перевірки наявних оригіналів протоколів засідань Правління банку встановлено суттєву відмінність оригіналу протоколу засідання Правління банку від 11.03.2015 за №54, наявного у банку, та копії протоколу за такими ж реквізитами, долученої позивачкою до свого звернення. Наявний у банку оригінал протоколу Правління №54 від 11.03.2015 містить інші умови щодо ціни продажу квартири ніж копія протоколу, надана позивачкою, як щодо погодження укладення договору купівлі-продажу квартири між покупцем та банком у простій письмовій формі, так щодо видачі нотаріально посвідченої довіреності на представника банку. У оригіналі Протоколу відсутнє погодження ціни продажу квартири на рівні 1 000 000,00 руб. та прізвище [PERSON] як представника банку. Крім того, у листі банку вказано, що згідно з наказом Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Національний кредит» №09 від 08.06.2015 скасовано з 08.06.2015 всі та будь-які довіреності на представництво ПАТ «Банк Національний кредит». Таким чином, позивач вважає, що оскільки у оригіналі протоколу засідання Правління Банку №54 від 11.03.2015 не містилось положень щодо продажу квартиру [ADDRESS] , у простій письмовій формі, як і умови про видачу довіреності на її продаж [PERSON] , то всі подальші дій вчинені на підставі копії протоколу з такими реквізитами, але підробленими даними, є недійсними. Сам договір купівлі-продажу квартири, укладений [PERSON] у простій письмовій формі є нікчемним, оскільки згідно з положенням ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно є недійсною і нотаріально посвідчена довіреність Банку від 02.04.2015, за якою [PERSON] надано право на продаж квартири, оскільки вона видана на підставі підробленого протоколу засідання Правління Банку від 11.03.2015. Позивач наголошує, що під час видачі оспорюваної довіреності від 02.04.2015, посвідченої приватним нотаріусом КМНО Дмухом Б.Л., зареєстрованої в реєстрі №451, голова Правління ПАТ «Банк Національний кредит» Клименко І.В. не мав необхідних повноважень, оскільки протокол засідання Правління Банку від 11.03.2015 не містив умови про видачу довіреності на ім`я [PERSON] на продаж квартири, ціна її продажу була встановлена у розмірі не менше 70 000,00дол. США, а не 1 000 000,00 руб., як вказувалось у підробленому протоколі. Таким чином, довіреність видана [PERSON] від 02.04.2015, суперечить умовам, вказаним у протоколі засідання Правління банку. З урахуванням всього наведеного вище, позивачка вказує, що порушено її право власності на квартиру, оскільки у неї відсутня можливість реалізувати це право та просить суд визнати недійсною зазначену вище нотаріально посвідчену довіреність від 02.04.2015, видану головою Правління ПАТ «Банк Національний кредит» Клименко І.В. Ухвалою суду від 29.09.2020 відкрито провадження у цивільній справі яку призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження. 10.03.2021 до Шевченківського районного суду м.Києва надійшли пояснення представника третьої особи - ФГВФО, на позовну заяву [PERSON] , у яких зазначено, що на підставі постанови правління Національного Банку України (далі - НБУ) від 05.06.2015 №358 «Про віднесення ПАТ «Банк Національний кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 05.06.2015 №114, згідно з яким з 08.06.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в Банку. Згідно з постановою правління НБУ від 28.08.2015 №563 виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 28.08.2015 за №159, за яким з 31.08.2015 розпочато процедуру ліквідації вказаного Банку. Виконавчою дирекцією ФГВФО строки здійснення процедури ліквідації Банку неодноразово продовжувались. Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах. Порядок організації передпродажної підготовки, реалізації майна банку, у тому числі консолідованого продажу майна банку (кількох банків), затверджується виконавчою дирекцією ФГВФО відповідно до Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №2 від 05.07.2012. Порядок організації продажу активів (майна), що включені до ліквідаційної маси банку, що ліквідується, визначено Положенням щодо організації продажу активів (майна) банку, що ліквідується, яке затверджено рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №388 від 24.03.2016, зареєстрованим в МЮУ 20.04.2016. Щодо електронних торгів по продажу трикімнатної квартири у [ADDRESS] вказано, що відповідно до інформації, розміщеної в електронній торговій системі https://prozorro.sale, датою проведення аукціону з продажу вказаної квартири було 27.04.2018, переможцем аукціону було визначено [PERSON] , а 31.05.2018 між ПАТ «Банк Національний кредит» та [PERSON] (до реєстрації шлюбу - [PERSON] ) було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, що продане на аукціоні. Протокол та договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги є загальнодоступним та міститься за посиланням https://prozorro.sale/auction/UA-EA-2018-04-18-000038-a . З урахуванням наведеного, представник ФГВФО просив суд врахувати дані пояснення при розгляді справи та прийняти законне і обґрунтоване рішення за позовною заявою [PERSON] 04.06.2021 у підготовчому судовому засіданні за клопотаннями представника позивача судом було постановлено ухвалу про залучення до участі у розгляді справи в якості третьої особи - [PERSON] , який будучи головою правління ПАТ «Банк Національний кредит» підписав оспорювану довіреність від 02.04.2015. Крім того, у цю ж дату підготовчого судового засідання судом за клопотанням представника позивача постановлено ухвалу про витребування доказів у приватного нотаріуса КМНО Дмуха Б.Л., а саме: копії матеріалів нотаріальної справи, які містять довіреність ПАТ «Банк Національний кредит» від 02.04.2015, зареєстровану в реєстрі №451, підписану головою Правління ПАТ «Банк Національний кредит» Клименко І.В. та інші документи, а саме: протокол засідання Правління банку №54 від 11.03.2015. 20.10.2021 від приватного нотаріуса КМНО Дмуха Б.Л. до суду надійшли копії матеріалів нотаріального посвідчення довіреності від 02.04.2015 за реєстровим №451, а саме: копія довіреності від 02.04.2015; копія витягу з реєстру по ПАТ «Банк Національний кредит», сформованого нотаріусом в день посвідчення 02.04.2015; копія паспорту [PERSON] , копія довідки про ІНН [PERSON] , витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей; копія виписки з ЄДРПОУ по Банку; копія свідоцтва про реєстрацію Банку; Статуту Банку; копія протоколу засідання спостережної (наглядової) ради Банку від 07.02.2012 про обрання [PERSON] головою правління; копія генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій; копія додатку до ліцензії; копія банківської ліцензії. Ухвалою суду від 06.12.2021 було закрито підготовче зсідання у справі, а справу призначено до судового розгляду. У судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з`явились. Про дату, місце та час судового розгляду повідомлялись у встановленому законом порядку. 06.12.2021 від позивачки [PERSON] через електронну пошту до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, у якій вказано, що вона повністю підтримує позовні вимоги, наполягає на їх задоволенні та просить проводити розгляд справи за її відсутності та за відсутності її представників. Вивчивши матеріали справи, встановивши обставини, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, відповідно до постанови правління НБУ від 05.06.2015 №358 «Про віднесення ПАТ «Банк Національний кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 05.06.2015 №114, згідно з яким з 08.06.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в Банку. Згідно з постановою правління НБУ від 28.08.2015 №563 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Національний кредит» виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 28.08.2015 за №159 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Національний кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким з 31.08.2015 розпочато процедуру ліквідації вказаного Банку. Виконавчою дирекцією ФГВФО строки здійснення процедури ліквідації Банку неодноразово продовжувались. Відповідно ч.2, ч.6 ст.51 до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку Фонд розпочинає передпродажну підготовку та реалізацію майна (активів) банку у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами Фонду, за найвищою вартістю у найкоротший строк. Майно (активи) банку або кількох банків (пули активів) може бути реалізоване, зокрема на відкритих торгах (аукціоні). 27.04.2018 через електронний майданчик prozorro.sale відбулись електронні торги з реалізації активу (майна) ПАТ «Банк Національний кредит» - трикімнатної квартири в [ADDRESS] , переможцем торгів стала [PERSON] , що підтверджується протоколом електронних торгів №UA-EA-2018-04-18-000038-a. 31.05.2018 між ПАТ «Банк Національний кредит», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якій делеговані повноваження ліквідатора цього банку Волкова О.Ю., та [PERSON] відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом №UA-EA-2018-04-18-000038-a від 27.04.2018, укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, що придбане на аукціоні. За вказаним договором банк продав [PERSON] квартиру [ADDRESS] , загальна площа 142,9кв.м., житлова площа 101,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 586637865101. Право власності на вказаний об`єкт, як зазначено у договорі, належить банку на праві приватної власності на підставі рішення Феодосійського міського суду АР Крим у справі №2-1335/2011 від 28.02.2011, яке зареєстровано у Феодосійському МБТІ 24.05.2011 в Державному реєстрі прав за №14918553, а 25.02.2015 державним реєстратором реєстраційної служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсон в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про право власності 8904854. Нерухоме майно відчужене за ціною 233 300,00грн. без ПДВ. Договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Київського МНО Карою В.В. Того ж дня - 31.05.2018 сторонами підписано Акт приймання-передачі нерухомого майна. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.05.2018 підтверджується, що в день укладення договору купівлі-продажу приватним нотаріусом як державним реєстратором проведено реєстрацію права власності на вказану квартиру за [PERSON] . У той же час, позивачка стверджує, що вона фактично не може реалізувати свої правомочності як власник квартири, володіння і користування квартирою неможливо, оскільки в ній проживають інші особи. Так, з фотокопій документів, долучених позивачкою до позову, які не завірені у встановленому законом порядку, вбачається, що 06.11.2015 між [PERSON] , який діяв від імені ПАТ «Банк Національний кредит» на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 02.04.2015 №451, та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . У договорі зазначено, що відчужуваний об`єкт належить продавцю на праві власності на підставі рішення Феодосійського міського суду АР Крим у справі №2-1335/2011 від 28.02.2011, яке зареєстровано у Феодосійському МБТІ 24.05.2011, а ціна продажу за договором склала 1 000 000 (один мільйон),00 рублів. На вказаному договорі не міститься жодних печаток юридичної особи і у нотаріальному порядку він не посвідчений. Стороною позивача до суду надано і фотокопію Передавального акту до договору купівлі-продажу квартири від 06.11.2015 між [PERSON] та [PERSON] . Вказані документи викладені російською мовою. Окрім вказаного договору, позивачкою також долучено до позову незасвідчену у встановленому законом порядку фотокопію Довіреності від 02.04.2015, посвідченої приватним нотаріусом Київського МНО Дмух Б.Л., зареєстровану в реєстрі нотаріуса за №451. За змістом довіреності ПАТ «Банк Національний кредит» в особі голови Правління Клименка І.В., що діяв на підставі статуту, уповноважив громадянина України [PERSON] бути представником вказаного банку, зокрема з питань продажу належної Банку на праві власності квартири [ADDRESS] , визначаючи при цьому всі умови договорів на власний розсуд представника, з урахуванням обмежень, встановлених Статутом Банку для вчинення таких правочинів. Довіреність складена українською мовою. Надана позивачкою до позову фотокопія Протоколу засідання Правління ПАТ «Банк Національний кредит» від 11.03.2015 за №54, який також не посвідчений у встановленому законом порядку, містить дані про те, що на засіданні правління банку розглядалось питання реалізації майна банку - квартири [ADDRESS] , про яку вказано вище, та вирішено погодити її продаж за договірною ціною, але не нижче 1 000 000 (одного мільйона) рублів, а також погодити укладення договору купівлі-продажу у простій письмовій формі та видачу нотаріально посвідченої довіреності на ім`я [PERSON] , який буде виступати стороною у договорі від імені банку. Вказаний документ викладено в двох колонках, одна з яких надрукована українською мовою, а інша - російською. Матеріалами справи підтверджуються посилання позивачки на те, що у жовтні 2018 вона звернулась з заявою про надання інформації до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якому делеговані повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Національний кредит» Волкова А.Ю. щодо підтвердження чи спростування інформації по продажу банком квартири у 2015 році. Листом Банку №04/11/1467 від 12.11.2018 заявниці надано відповідь, у якій, зокрема, вказано, що з 31.08.2015 розпочато процедуру ліквідації банку, квартира [ADDRESS] належала банку на праві власності та була відчужена позивачці як переможцю аукціону, за договором купівлі-продажу нерухомого майна, що продане на аукціоні від 31.05.2018, посвідченим приватним нотаріусом Київського МНО Карою В.В. Вказана квартира була предметом іпотеки і в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містились записи про заборони та обмеження, які були зняті за листом Банку лише напередодні укладення договору купівлі-продажу 2018 року, до цього часу квартира була власністю банку і в реєстрі містились заборони. Також із вказаного листа Банку судом встановлено обставини, повідомленні банком позивачці щодо протоколу засідання правління Банку №54 від 11.03.2015, щодо взаємовідносин Банку та [PERSON] , щодо передачі коштів [PERSON] , щодо повноважень голови правління банку на видачу довіреності. Так, за результатами проведеної у банку перевірки наявних оригіналів протоколів засідань Правління банку встановлено суттєву відмінність оригіналу протоколу засідання Правління банку №54 від 11.03.2015, наявного у банку, та копії протоколу за такими ж реквізитами, долученої позивачкою до свого звернення. Наявний у банку оригінал протоколу Правління №54 від 11.03.2015 містить інші умови щодо ціни продажу квартири та змісту пунктів 4 та 5 ніж копія протоколу, надана позивачкою. Згідно оригіналу протоколу Правління №54 прийнято рішення про погодження продажу квартири за ціною не менше 70 000,00доларів США в гривневому еквіваленті по курсу банку на день укладення договору купівлі-продажу, в той час як в копії вказано, що ціна квартири визначена договірною, але не менше 1 000 000,00руб. Оригінал протоколу у пунктах 4 та 5 передбачає погодження посвідчення договору купівлі-продажу нотаріусом, запропонованим покупцем, за умови його погодження Юридичним департаментом, та погодження витрат банку при посвідчені договору купівлі-продажу квартири у розмірі 1%. У копії протоколу, наданій позивачкою, пункти 4, 5 містять інші положення, а саме: про погодження укладення договору купівлі-продажу між покупцем та банком у простій письмовій формі, погодження видачі нотаріально посвідченої довіреності на ім`я [PERSON] , який буде виступати стороною у договорі купівлі-продажу від імені банку. Щодо взаємовідносин банку та [PERSON] у листі зазначено, що у документах банку відсутня інформація про наявність між сторонами трудових відносин, однак наявні копії договорів про надання послуг від 01.10.2014, 31.12.2014, 01.07.2015, які укладались між банком та [PERSON] , відносини за цими цивільно-правовими договорами припинено з 07.09.2015. При цьому, щодо нотаріально посвідченої довіреності від імені банку на [PERSON] , то в документах банку не виявлено підтверджень/спростувань наявності рішень правління про видачу такої довіреності. Крім того, на підставі наказу уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації банку з 08.06.2015 було скасовано всі та будь-які довіреності на представництво ПАТ «Банк Національний кредит» та/або вчинення правочинів від його імені. Також за результати перевірки банком не встановлено підтверджень надходження від [PERSON] грошових коштів у розмірі 1 000 000,00руб., отриманих від продажу квартири. Щодо повноважень голови правління банку на видачу довіреностей, банк, пославшись на пункти 8.5.10 та 8.5.11 Статуту банку, вказав, що голова правління банку керує всією поточною діяльністю банку за винятком тих питань, що належать до повноважень правління банку, спостережної ради та загальних зборів. Належність підпису на документі можливо перевірити лише шляхом проведення відповідних експертних досліджень. Також, у листі повідомлено про те, що ГСУ НП України проводиться досудове розслідування кримінального провадження по факту розкрадання коштів банку шляхом зловживання службовим становищем, підробки банківських документів з боку співробітників банку, а судом розглядається обвинувальний акт відносно [PERSON] за фактом зловживання останнім повноваженнями, однак банком не наведено обставин про встановлення неправомірних дій [PERSON] саме при видачі довіреності від 02.04.2015 чи щодо квартири, яку придбала позивачка на аукціоні у 2018 році. Долученою позивачкою до позову копією з копії протоколу засідання правління ПАТ «Банк Національний кредит» №54 від 11.03.2015, яка завірена підписом адвоката Маличкович К.І., вбачається, що копія даного примірника протоколу була завірена уповноваженою особою ФГВФО Волковим О.Ю., прошита та пронумерована, що на думку суду свідчить про відповідність даної копії оригіналу протоколу, який знаходиться в банку. Документ складено українською та російською мовами в двох колонках. Із вказаного документу вбачається, що на засіданні правління банку 11.03.2015 було погоджено продаж квартири за адресою: [ADDRESS] , що належить ПАТ «Банк Національний кредит» на праві власності згідно з рішенням Феодосійського міського суду АР Крим від 28.02.2011 у справі №2-1335/2011, а ціну продажу квартири встановлено у розмірі не менше 70 000,00дол.США в гривневому еквіваленті по курсу купівлі долара згідно курсу Банку на день укладення договору купівлі-продажу. Пунктами 4 та 5 цього ж документу передбачено погодження посвідчення договору купівлі-продажу нотаріусом, запропонованим покупцем, за умови його погодження юридичним департаментом, а також погоджено витрати Банку при посвідченні договору квартири у розмірі 1%. Таким чином, дослідженими судом документами в частині наявності протоколу засідання правління Банку №54 від 11.03.2015 підтверджується, що такий документ приймався у ПАТ «Банк Національний Кредит», а його оригінал знаходиться в матеріалах банку. У той же час, у матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про те, що саме на виконання вказаного рішення Правління банку, оформленого зазначеним протоколом, здійснювалось відчуження згаданої у ньому квартири. Судом з приводу видачі головою правління [PERSON] довіреності від 02.04.2015, посвідченої приватним нотаріусом Київського МНО Дмух Б.Л., реєстровий номер 451., за якою від імені банку уповноважено бути представником [PERSON] з питань продажу належної банку квартири [ADDRESS] , встановлено наступне. Згідно з п.8.4.10.1 статуту ПАТ «Банк Національний Кредит», затвердженого у новій редакції річними загальними зборами акціонерів Банку протоколом №57 від 15.04.2014, до виключної компетенції Спостережної ради належить, зокрема: обрання та відкликання Голови і членів правління; прийняття рішення про відсторонення голови правління від виконання його повноважень та обрання особи, яка тимчасово здійснюватиме повноваження; - прийняття рішення про вчинення значних правочинів якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності Банку. У той же час, до повноважень Правління банку відноситься прийняття рішення щодо вчинення правочинів, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є їх предметом становить від 4 000 000 (чотирьох мільйонів) грн. до 10% вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності банку (п.8.5.14 Статуту). Пунктом 8.5.10 Статуту визначено, що голова Правління банку на підставі статуту банку керує всією поточною діяльністю банку, за винятком тих питань, які віднесено до компетенції правління банку, спостережної ради банку та загальних зборів акціонерів. Голова правління банку, серед іншого, наділений правом здійснювати наступні повноваження: - діяти без довіреності від імені Банку, представляти його інтереси у всіх установах, підприємствах та організаціях незалежно від форм їх власності; - видавати довіреності, у тому числі керівникам філій, представництв та відділень; - самостійно вчиняти правочин, враховуючи обмеження, встановлені статутом (п.8.5.11 Статуту). Таким чином, Статутом банку передбачено право голови Правління банку як самостійно вчиняти правочини, так і видавати довіреності. При цьому, право на вчинення правочинів, та відповідно право на видачу довіреностей щодо правочинів, надано з урахуванням обмежень, встановлених статутом. Виходячи з положень статуту, обмеження діють щодо вчинення правочинів, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є їх предметом, становить від 4 000 000 (чотирьох мільйонів) грн. до 10% вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності банку, а до зазначених сум обмежень у статуті для голови Правління банку не встановлено. Копією довіреності від 02.04.2015, наданої на запит суду приватним нотаріусом КМНО Дмух Б.Д., яка ним же й посвідчувалась і занесена до реєстру за №451, підтверджується наступне. ПАТ «Банк Національний кредит» в особі голови Правління Клименка І.В., що діяв на підставі статуту банку, уповноважив громадянина України [PERSON] бути представником вказаного банку, зокрема в усіх без винятку установах, організаціях і підприємствах незалежно від форм власності та підпорядкування, а також експертних установах, архівних установах з питань продажу належної Банку на праві власності квартири [ADDRESS] , визначаючи при цьому всі умови договорів на власний розсуд представника, з урахуванням обмежень, встановлених Статутом Банку для вчинення таких правочинів. Для цього представнику було надано право, у тому числі: подавати та підписувати від імені Банку будь-які заяви, необхідні довідки, укладати та підписувати договір купівлі-продажу та передавальний акт, сплачувати необхідні платежі. На підтвердження повноважень голови правління банку до нотаріальної справи нотаріусом долучено копії ряду документів, у тому числі: копію виписки з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, копію свідоцтва про реєстрацію юридичної особи, копію Статуту банку, копію протоколу №3 засідання спостережної (наглядової) ради ПАТ «Банк Національний кредит» від 07.03.2012 про обрання [PERSON] головою правління, копію ліцензії банку та додатку, результати перевірки правосуб`єктності особи. При цьому, нотаріусом в день посвідчення довіреності було перевірено правоздатність та дієздатність банку, результат якої долучено до нотаріальної справи, встановлено дані по керівнику, який має право підпису від імені банку, та особу [PERSON] (копія паспорта та коду долучені). Копія протоколу засідання Правління банку №54 від 11.03.2015 у матеріалах нотаріальної справи відсутня, і як вбачається з наданих суду документів, нотаріусу вона не надавалась. Отже, змістом довіреності підтверджується те, що її видано головою Правління банку [PERSON] на підставі положень Статуту банку та без посилання на протокол засідання Правління банку №54 від 11.03.2015. У той же час, як встановлено судом, Статут банку надає голові правління банку право видавати довіреності на вчинення певних дій з урахуванням обмежень, визначених Статутом. Жодних доказів того, що вартість квартири [ADDRESS] , становила чи перевищувала суму, визначену п.8.5.14 статуту банку, суду не надано, як і доказів того, що [PERSON] вона не підписувалась. Серед повноважень, наданих представнику [PERSON] , по питанню продажу квартири у довіреності від 02.04.2015 не міститься жодних повноважень про те, що йому надається право укладення договору купівлі-продажу у простій письмовій формі. Загальні вимоги, додержання вимог є необхідним для чинності правочину, визначені ст.203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), яка визначає: -зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; -особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; -волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; -правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; -правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; -правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ч.2 ст.207 ЦК України). Довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами (ст.246 ЦК України). Нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленим ст.203 цього Кодексу (ч.3 ст.209 ЦК України). Статтею 244 ЦК України визначено, що представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може грунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин (ч.1 ст.245 ЦК України). Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч.1 ст.220 ЦК України). Як встановлено судом, оспорювана довіреність від 02.04.2015 видавалась головою правління ПАТ «Банк Національний кредит» Клименком І.В. на підставі статуту та була посвідчена нотаріально у приватного нотаріуса Дмух Б.Л., оскільки нею уповноважувалось громадянина [PERSON] діяти від імені банку з питань продажу конкретного нерухомого майна. Таким чином, форма довіреності відповідає положенням чинного законодавства та статуту банку. Підставою недійсності правочину, згідно з ч.1 ст.215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1 -ч.3, ч.5 та ч.6 ст.203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.2-ч.3 ст.215 ЦК України). З огляду на встановлені судом обставини та відповідні докази, суд приходить до висновку, що як форма, так і зміст оспорюваної довіреності від 02.04.2015 не суперечать положенням чинного законодавства та статуту банку, а тому підстав для визнання її недійсною судом не вбачається. Права позивачки [PERSON] вказаною довіреністю не порушуються. Крім того, з листа Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Національний кредит» від 12.11.2018, адресованого [PERSON] , встановлено, що згідно з наказом Уповноваженої особи Фонду №09 від 08.06.2015 скасовано з 08.06.2015 всі та будь-які довіреності на представництво ПАТ «Банк Національний кредит» та/або вчинення правочинів від його імені. Для усунення перешкод у користуванні власністю законодавство передбачає інші способи захисту порушеного чи невизнаного права. Поряд з цим, судом враховано, що відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 №1207-VII в редакції, що діє на час розгляду справи судом, Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20.02.2014. Тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації (п.7 ч.1 ст.1-1 Закону). Для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях (п.1 ч.1 ст.3 Закону). Слід зазначити, що ч.4 та ч.5 ст.11 вказаного Закону у редакції, яка діяла станом на жовтень 2015, визначали, що набуття та припинення права власності на нерухоме майно, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, здійснюється відповідно до законодавства України за межами тимчасово окупованої території. У разі неможливості здійснення державним реєстратором повноважень щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на тимчасово окупованій території орган державної реєстрації визначається Кабінетом Міністрів України. На тимчасово окупованій території будь-який правочин щодо нерухомого майна, у тому числі щодо земельних ділянок, вчинений з порушенням вимог цього Закону, інших законів України, вважається недійсним з моменту вчинення і не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Такі норми наявні у ст.11 Закону і на даний час. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст.83 ЦПК України сторони мають подати докази разом з заявами по суті справи з дотриманням процедур та строків, визначених ЦПК України, або довести суду неможливість подання такого доказу раніше, у протилежному випадку такі докази до розгляду не приймаються. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, N4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином інші доводи сторін не впливають на вищевказані висновки суду . За таких обставин, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження під час розгляду справи по суті та не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України, суд приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судові витрати у відповідності до положень ст.141 ЦПК України у разі відмови у задоволені позову позивачу не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed