Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що 21.07.2017 між нею та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом № 471. У зв`язку з укладенням шлюбу вона змінила дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Зазначає, що їх з відповідачем сімейне життя не склалося через відсутність між ними взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Протягом останніх двох років вони з відповідачем спільно не проживають, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, шлюб розпався остаточно. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому даний шлюб слід розірвати. На примирення не згідна. Дітей від шлюбу у них з відповідачем немає. На підставі наведеного, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.04.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, при цьому подала до суду заяву, згідно з якою просить розглянути справу без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток про виклик рекомендованими поштовими відправленнями, відзив на позов не подано, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. 19.04.2022 відповідач надіслав до суду клопотання, в якому зазначив, що справу призначено на 05.05.2022 о 10.50 год. і він не зможе взяти участь у судовому засіданні у зв`язку з його мобілізацією до лав Збройних Сил України від 19.04.2022 та відбуттям до місця проходження військової служби. Відповідач просив перенести розгляд справи на інший день. В якості додатків додав до клопотання повістку на відправу по призову на військову службу під час загальної мобілізації. У подальшому у судові засідання, що були призначені на 12.07, 29.08, 21.09 та 28.09.2022 відповідач не з`явися клопотань про відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 21.07.2017 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, який зареєстровано в Ужгородському міському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом № 471, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21.07.2017. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони разом не проживають та сімейних стосунків не підтримують. Позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, що дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного. Спільних неповнолітніх дітей, що могло б хоч якось зв`язувати сторони, вони не мають. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 908 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved