Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

19.08.2022 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов [PERSON] про забезпечення позову в цивільній справі за його позовом до ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., Петриківський відділ державної виконавчої служби у Дніпровському районі дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). У своїй заяві позивач посилається на те, що 17.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. вчинено виконавчий напис за № 6356 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості на підставі договору факторингу №2610 від 26.10.2021, відступлено право вимоги за Кредитним договором № 75777836 від 20.05.2021, у розмірі 24000 грн. за період з 25.10.2021 по.17.12.2021, а також плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача у сумі 50 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. При цьому, старшим державним виконавцем Петриківського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області ПівденноСхідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дарадан М.В. було відкрито виконавче провадження № 69567786 від 08.08.2022 на підставі виконавчого напису нотаріуса № 6356 від 17.12.2021. Оскільки позивач не погоджується з вчиненим виконавчим написом, вважає його вчиненим з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису, тому просить суд визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Одночасно з позовом позивач подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про забезпечення позову та витребування доказів, а саме: у Приватного нотаріуса Київського МНО Солонець Т.М. засвідчену копію виконавчого напису № 6356 від 17.12.2021 про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» в сумі 24 050,00 грн., засвідчену копію письмової вимоги (претензії) до [PERSON] із повідомленням про її вручення; розрахунок кредитної заборгованості; у Петриківському відділі ДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) засвідчену копію виконавчого напису виконавчого напису № 6356 від 17.12.2021, засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження №69567786. \~ \~ \~ \~З урахуванням положень ч.3 ст. 14 ЦПК України справа передана для розгляду головуючому судді Говорусі В.О. За ухвалою судді від 22.08.2022 вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення примусового стягнення по виконавчому провадженню № 69567786 від 08.08.2022, до набрання законної сили рішення суду. Ухвалою судді від 25.08.2022 провадження у справі відкрито, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження та задоволено клопотання представник позивача про витребування доказів. Представник позивача [PERSON] адвокат Жупинський М.А. в позові заявив клопотання з проханням розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» в судове засідання не з`явився. 22.09.2022 до суду від директора ТОВ «Фінансова компанія управління активами» Велікданова С.К. надійшла заява про визнання позовних вимог в порядку ст. 206 ЦПК України, клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та клопотання про врегулювання спору за участю судді. Треті особи: Приватний нотаріус Київського МНО Солонець Т.М. та представник Петриківського відділу ДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили. 14.09.2022 від старшого державного виконавця Петриківського ВДВС до суду надійшли засвідчені копії виконавчого напису № 6356 від 17.12.2021 та матеріали виконавчого провадження №69567786. Судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них такі правовідносини. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 4\~ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи слідує, що 17.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. вчинено виконавчий напис за № 6356 про стягнення з Позивача на користь Відповідача заборгованості на підставі договору факторингу №2610 від 26.10.2021, відступлено право вимоги за Кредитним договором № 75777836 від. 20.10.2021, у розмірі 24000 грн. за період з 25.10.2021 по.17.12.2021, а також плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плату із Стягувача у сумі 50 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. При цьому, старшим державним виконавцем Петриківського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області ПівденноСхідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дарадан М.В. було відкрито виконавче провадження № 69567786 від 08.08.2022 на підставі виконавчого напису нотаріуса № 6356 від 17.12.2021. Відповідно до\~ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно з\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів , встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. З тексту оспорюваного виконавчого напису від 17.12.2021 № 6356 встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався\~ст. 87 Закону України "Про нотаріат"\~та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою КМУ від 29.06.1999 за № 1172. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними\~Постановою КМУ від 26.11.2014 № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~у тому числі, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року № 92. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року відмовлено. З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29 листопада 2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: - оригінал нотаріально посвідченої угоди; - документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Як встановлено судом, кредитний договір № 75777836 від 20.10.2021 був укладений в простій\~письмовій формі та нотаріально не посвідчений, що виключає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса. Отже, приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів, вже не чинні. З матеріалів справи встановлено , що [PERSON] будь-яких претензій чи заяв , а також вимог про наявність заборгованості та погашення боргу від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» чи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. не отримував. Позивач не був проінформований про існування заборгованості та її розмір, чим був позбавлений права оскаржити вимогу у судовому порядку або виставити письмове заперечення банку чи нотаріусу. Нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум , що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У зв`язку з наведеним заборгованість по кредиту має спірний характер, а виконавчий напис № 6356, вчинений 17 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» в сумі 24 050,00 грн., необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд виходить з наступного. Позивачем долучено квитанцію № 0.0.2637937761.1 від 12.08.2022 про сплату судового збору у сумі 992,40 грн. за подання до суду даного позову; квитанцію № 0.0.2637939614.1 від 12.08.2022 про сплату судового збору у сумі 496,20 грн. за подання до суду заяви про забезпечення позову; копію квитанції до прибуткового касового ордера № 11/08 від 11.08.2022 про сплату витрат на правову допомогу на суму 4000,00 грн. Згідно зі\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову та заяви про забезпечення позову, а саме: 992,40х50%=496,20 та 496,20 х50%=248,10, а інші 50 відсотків 496,20+248,10 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI). Згідно зі статтею 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Відповідач заявляючи клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу вказує на те, що розподілу підлягають витрати на правничу допомогу в розмірі 1907 грн виходячи з середньої вартості адвокатських послуг в аналогічних справах. Враховуючи викладене,

Outcome: approved