Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

28 вересня 2022 року [PERSON] і [PERSON] , в особі представника [PERSON] , яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1090662 від 26.09.2022 року, звернулись до суду із заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування вимог заявники зазначили, що 04 лютого 2020 року о 02 годині 10 хвилин заявник [PERSON] , перебуваючи у пологовому відділенні ГБУЗРК «Ялтинський пологовий будинок» у місті Ялта, народила сина [PERSON] , вагою 3530 грам, на зріст 54 сантиметри. При народженні дитини заявниці було видано медичне свідоцтво про народження серії 35 № 027652 від 07.02.2020 року. Заявники вказують, що народження дитини було зареєстровано на тимчасово окупованій території Ялтинським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, що є нелегітимним органом. У зв`язку з тим, що вказане медичне свідоцтво про народження отримане на території АР Крим зразка Російської Федерації є недійсним, а довідка про народження дитини видана компетентною установою України відсутня, тому на даний час заявники не можуть зареєструвати народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану України та отримати свідоцтво про народження дитини у відповідності до законодавства України, тому з метою забезпечення прав та інтересів дитини, яка є громадянином України, але народилась на території, яка є тимчасово окупованою, зокрема виїзду дитини на не окуповану територію України, де оформити закордонні документи на виїзд дитини за кордон. Посилаючись на зазначені обставини, з метою державної реєстрації народження дитини, заявники [PERSON] і [PERSON] просять суд встановити факт народження дитини [PERSON] , який народився [INFO] в місті Ялта, Автономної Республіки Крим, Україна від батьків: матері [PERSON] , [INFO] , громадянки України, та батька [PERSON] , [INFO] , громадянина України, та допустити негайне виконання рішення суду. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 28 вересня 2022 року відкрито провадження по справі за правилами окремого провадження. В судове засідання заявники [PERSON] , [PERSON] та їх представник [PERSON] не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи (а.с.25), при цьому у резолютивній частині заяви міститься прохання про розгляд справи у відсутність заявників і їх представника, заяву просять задовольнити у повному обсязі (а.с.8). Представник заінтересованої особи - Комунарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи (а.с.26), до судового засідання також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, в зв`язку з чим, на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України, справу розглянуто у їх відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про встановлення факту народження дитини слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. За правилами п. 7) ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. За змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що згідно копії паспорту серії [NUMBER] , який виданий Орджонікідзевським РВ у місті Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області від 01 червня 2016 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , місце народження місто Красноармійськ Донецької області, яка є громадянкою України (а.с.16-18). З копії паспорта серії [NUMBER] , який виданий Жовтневим РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області від 10 січня 2007 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , місце народження місто Маріуполь Донецької області, який є громадянином України (а.с.19-20). Згідно Медичного свідоцтва про народження серії 35 № 027652, яке видано 07 лютого 2020 року ГБУЗРК «Ялтинський пологовий будинок» вбачається, що (рос.) « [PERSON] », [INFO] , [INFO] о 02 год. 10 хв. народила дитину - хлопчика, вагою 3530 грамів (а.с.13-14). Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12 лютого 2020 року Ялтинським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, [INFO] народилася дитина - [PERSON] в місті Ялта Республіки Крим, Російська Федерація, актовий запис про народження № 110209910001400112000, батьками зазначені: батько - (рос.) « [PERSON] », громадянин Російської Федерації, [INFO] , мати - (рос.) « [PERSON] », громадянка Російської Федерації? [INFO] (а.с.15). Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту народження дитини у місті Ялта Автономної Республіки Крим, Україна, [PERSON] і [PERSON] , в особі представника [PERSON] , зазначали, що в них відсутній документ про народження дитини, який виданий компетентною установою України, у зв`язку з чим відсутня можливість зареєструвати народження дитини компетентними органами держави Україна. Статтею 7 Закону України\~«Про громадянство\~України» передбачено, що особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно з ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 3 ст. 317 ЦПК України,\~у рішенні про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Суд звертає увагу на те, що згідно доданих до заяви ксерокопій паспортів, заявники [PERSON] і [PERSON] є громадянами України. В той же час, із змісту ксерокопії свідоцтва народження дитини вбачається, що вони є громадянами Російської Федерації. З урахуванням вищезазначеного, у суду виникають обґрунтовані сумніви щодо відповідності наданих суду ксерокопій документів їх оригіналам. Судом встановлено, що відомості про громадянство батьків, які зазначені в заяві, не співпадають з відомостями, зазначеними в свідоцтві про народження дитини. Аналізуючи вищезазначене, суд вважає доведеним факт народження дитини на тимчасово окупованій території, проте, суд позбавлений можливості встановити даний факт, оскільки відомості, які зазначені в заяві, не співпадають з відомостями, зазначеними в документах, доданих до заяви. За змістом частин 2, 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», зі змінами від 21.04.2022 року, які набрали чинності 07.05.2022 року, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Отже, вказаною нормою Закону передбачено виключення, у тому числі для документів, які видані органами та/або особами створеними, обраними чи призначеними у порядку, не передбаченому законом, зокрема, для документів, які підтверджують факт народження і повинні додаватися до заяви про державну реєстрацію народження дитини. За таких обставин, доводи заявників про те, що у них відсутня можливість зареєструвати народження дитини в компетентних органах держави Україна, оскільки у них відсутній документ про народження дитини, виданий компетентною установою України, є безпідставними. Відповідно до статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», органами державної реєстрації актів цивільного стану є: Органами державної реєстрації актів цивільного стану є: 1) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; 2) відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських, міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); 3) виконавчі органи сільських, селищних і міських рад. Статтею 6\~цього ж\~Закону передбачено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року, підставами для проведення державної реєстрації народження є один із документів: а) медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18 вересня 2020 року № 2136, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 вересня 2020 року за № 953/35236. Електронний примірник медичного висновку про народження та відомості, необхідні для проведення державної реєстрації народження, отримуються органом державної реєстрації актів цивільного стану за допомогою Єдиного державного вебпорталу електронних послуг або шляхом автоматизованого обміну відомостями між інформаційними ресурсами Національної служби здоров`я України та Міністерства юстиції України через систему електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів за сформованим запитом, що містить відомості про унікальний номер медичного висновку, унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (за наявності) та/або реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності) та реквізити паспорта або паспортного документа, що посвідчує особу матері. У разі народження дитини жінкою, яка є громадянкою іноземної держави або особою без громадянства, яка проживає на території України, замість реквізитів паспорта або паспортного документа, що посвідчує особу матері, зазначаються відомості про реквізити посвідки на постійне проживання такої жінки. При цьому в графі «Для відміток» актового запису про народження робиться відмітка: «Мати дитини ідентифікована електронною системою охорони здоров`я за даними посвідки на постійне проживання» та зазначаються номер відповідної посвідки та код територіального органу/територіального підрозділу ДМС, що оформив посвідку; б) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; в) медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; ґ) медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Таким чином, підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є відповідний медичний документ, виданий закладом охорони здоров`я, що підтверджує факт народження. Із матеріалів справи не вбачається, щоб заявники зверталися з\~питанням державної\~реєстрації народження\~дитини до\~органу державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~з будь-яким\~документом із\~вищенаведеного переліку. Неможливість же подання таких документів до компетентного органу державної реєстрації актів цивільного стану заявниками у заяві про встановлення факту народження дитини не зазначено та не обґрунтовано. Отже, заявниками у заяві про встановлення факту народження дитини не обґрунтовано та не надано доказів неможливості зареєструвати народження дитини за умови подання органу державної реєстрації актів цивільного стану оригіналу відповідного медичного документу, навіть виданого органами та/або особами створеними, обраними чи призначеними у порядку, не передбаченому законом, які, відповідно до положень ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», мають бути прийняті відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану, як документи, що підтверджують факт народження дитини. Вказані обставини свідчать про те, що заявники мають можливість зареєструвати народження дитини у відділі державної реєстрації актів цивільного стану на території України, за умови дотримання порядку подання відповідної заяви про державну реєстрацію народження дитини та долучення до вказаної заяви оригіналів відповідних документів. Суд не може підміняти державний орган, приймаючи рішення та вирішувати питання, які належать до компетенції іншого суб`єкта владних повноважень. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року в справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19) зазначено, що «для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би факт, що має юридичне значення, але йому в цьому було відмовлено (із зазначенням причин відмови)». У цьому контексті суд зауважує, що п. 7) ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України передбачає можливість встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Разом з тим, а ні вказана норма права, а ні приписи інших законодавчих актів, які регулюють спірні правовідносини, не пов`язують можливість (неможливість) здійснення державної реєстрації народження із можливістю батьків звернутися до певного органу державної реєстрації\~актів цивільного\~стану з цією метою. При вирішенні питання можливості (неможливості) здійснення державної реєстрації народження визначальним є питання належності документів для здійснення такої реєстрації. Окремо також\~слід зазначити,\~що у\~відповідності до\~статті 4\~Конституції України,\~в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом. Отже,\~враховуючи що\~дитина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~відповідно до\~долученого заявниками\~до матеріалів\~справи свідоцтва\~про народження\~серії [NUMBER] , виданого 12 лютого 2020 року, являється громадянином Російської Федерації за фактом народження, оскільки, відповідно до інформації, яка міститься у вищевказаному свідоцтві, батьки дитини являються також громадянами Російської Федерації. Таким чином, встановлення факту народження в подальшому матиме наслідок отримання другого громадянства, а саме громадянства України. Між тим, законодавство України виключає можливість наявності подвійного громадянства. Враховуючи, що досліджені докази по справі свідчать про те, що відомості про громадянство батьків, які зазначені в заяві про встановлення факту народження, не співпадають з відомостями, які зазначені в свідоцтві про народження дитини, а також заявниками не доведено, що вони не мають належних документів для здійснення державної реєстрації народження в органі державної реєстрації\~актів цивільного\~стану, і відповідно позбавлені можливості зареєструвати народження своєї дитини у компетентних органах України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed