Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

06 грудня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вимоги позову обґрунтовано тим, що 06 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис відповідно до якого нотаріус пропонує стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість, що виникла за кредитним договором №Ск-1081-026337/8-2008 від 30 серпня 2008 року, який був укладений з Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк» правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 23 від 04 липня 2019 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Відповідно до даного виконавчого напису нотаріус пропонує задовольнити вимоги відповідача та стягнути з [PERSON] за період з 04.07.19р. по 09.04.21р. суму у розмірі: - 4 090,86 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; - 1 484,38 грн. прострочена заборгованість за комісією; - 3,79 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за кредитом; - 285,76 грн. строкова заборгованість за комісією; - 2 260, 22 грн. строкова заборгованість по несплаченим відсоткам; - 650,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума, що підлягає стягненню - 8 775,01 грн. Позивач вважає, що даний виконавчий напис має бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню (недійсним), оскільки укладений між [PERSON] та ПАТ «Родовід Банк» кредитний договір №Ск-1081-026337/8-2008 від 30 серпня 2008 року не був нотаріально посвідчений. Враховуючи це виконавчий напис за реєстровим номером №3071 було вчинено, всупереч нормам, передбаченим постановою Кабінету Міністрів України №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Вчинення нотаріусом виконавчого напису на кредитному договорі було б можливо у разі його нотаріального посвідчення. Крім того нотаріус не звернув увагу на те, що відповідач не направив на адресу [PERSON] вимоги, щодо погашення заборгованості за кредитним договором, а відразу звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, таким чином позбавив його можливості виразити свої заперечення з приводу здійсненого нарахування заборгованості. Також відповідно до умов договору кредит мав бути повернутий [PERSON] до 2009 року. Отже право вимоги стягнення з [PERSON] заборгованості виникло у відповідача ще в 2009 році, а трьох річний строк вимоги закінчився відповідно в 2012 році. Вчиняючи виконавчий напис нотаріус не пересвідчився, в тому чи існувала на момент вчинення заборгованість за кредитним договором та в якому розмірі, чи направлялась відповідачем вимога про дострокове повернення кредиту, чи була отримана дана вимога позивачем. За таких обставин позивач вважає, що виконавчий напис був вчинений нотаріусом з грубим порушенням вимог законодавства. З огляду на зазначене вище, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою. Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області Луценко Л.В. від 07 грудня 2021 року відкрито провадження у справі та розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 21). Відповідно до наказу в.о. голови Вінницького міського суду Вінницької області від 22 серпня 2022 року № 58-к, [PERSON] виключено зі штату Вінницького міського суду Вінницької області - 14 серпня 2022 року, у зв`язку зі смертю судді, тому призначено повторний автоматизований розподіл справи. Автоматизованою системою документообігу суду дана цивільна справа була розподілена судді Гуменюку К.П. Ухвалою судді від 02 вересня 2022 року прийнято справу до свого провадження та розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. 22 грудня 2021 року на адресу суду від представника відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» Іжаковського О.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог (а.с. 33-35). Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами у справі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 06 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 3071, відповідно до якого звернуто стягнення з [PERSON] за Кредитним договором Ск-1081-026337/8-2008 від 30 серпня 2008 року, укладеним з Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 23 від 04 липня 2019 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заборгованість за Кредитним договором Ск-1081-026337/8-2008 від 30 серпня 2008 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 04 липня 2019 року по 09 квітня 2021 року. Сума заборгованості складає 8 125,01 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню - 8 775,01 грн. (а.с. 18). Зі змісту виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні приватний нотаріус керувався статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено: вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктами 1.1, 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, визначено наступне: для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса передбачений положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». На зазначений пункт посилався нотаріус у виконавчому написі. Проте, при вчинені виконавчого напису не враховано, що пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року на час їх застосування, а саме 06 травня 2021 року, був визнаний судом незаконним та не чинним, а саме Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили. Як вбачається з мотивувальної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року: «…оскаржувані зміни порушують рівність кредитора та позичальника перед законом, визнаючи суб`єктивну і необґрунтовану належним (передбаченим законом) чином позицію заінтересованої особи (сторони кредитора) як істину на шкоду законним інтересам і сторони правочину (сторони позичальника). Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку з укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду Постановою від 20 червня 2018 року відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Частиною 2 статті 265 КАС України, якою врегульовано наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним, встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, укладених між позивачем та ПАТ «Родовід Банк» у простій письмовій формі, оскільки пункт 2 Переліку з 22 лютого 2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Тобто, оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 06 травня 2021 року - в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору. Отже, враховуючи, що на момент вчинення виконавчого напису за реєстровим № 3071 від 06 травня 2021 року приватний нотаріус керувався нечинними положеннями Закону, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. за подання позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved