Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] в якому просить встановити факт його проживання однією сім`єю разом з [PERSON] однією сім`єю не менше як п`ять років на день її смерті [INFO] . Позов обгрунтовує тим, що у 1985 році вони зареєстрували шлюб. У період з 1985 року по 26.10.2018 року вони проживали в квартирі по [ADDRESS] . 26.10.2018 року вони розірвали шлюб через побутові проблеми, однак з цього часу по день смерті [PERSON] , а саме по [INFO] продовжували проживати однїєю сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу за однією адресою: по [ADDRESS] , де і були обоє зареєстровані. Під час спільного проживання вони вели спільне господарсво та спільний бюджет, мали взаємні права та обов`язки. Після сметрі [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина, заповіт на випадок своєї смерті померла не складала. Похованням [PERSON] займалися позивач разом з донькою, відповідачкою по справі. Встановлення даного факту необхідно позивачу для прийняття та оформлення спадщини за законом, як спадкоємцю четвертої черги. Представник позивача адвокат Кобзан Р.М. у судове засідання подав заяву про розгляд справи без їх участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить задоволити позов повністю. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала, що позов визнає та не заперечує щодо його задоволення. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав: Згідно свідоцтва серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 26.10.2018 року (а.с.6). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема, на ј частину квартири по [ADDRESS] . Відповідно до\~копії довідки\~Центр надання\~адміністративних послуг Калуської міської ради № 126/093-03 у квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Відповідно до\~копії довідки\~Центр надання\~адміністративних послуг Калуської міської ради № 827530 у квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який знятий з реєстрації 06.03.2020 у зв`язку зі смертю (а.с.10). 17.01.2022 року приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області, заведена спадкова справа, щодо майна після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 68989130 від 17.01.2022 року (а.с. 14). Відповідно до постанови приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області від 31.08.2022 відмовлено спадкоємцю [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ј частину квартири по [ADDRESS] у зв`язку з тим, що не підтверджено факту проживання спадкоємця зі зспадкодавцем однією сімєю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (а.с.8). Як вбачається з копії спадкової справи № 68989130 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] , інші спадкоємці [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про відмову від частки у спадщині, [PERSON] спадщину не прийняв. На даний час у позивача виникла необхідність встановлення факту проживання однією сім`єю із [PERSON] однією сім`єю не менше як п`ять років на день її смерті [INFO] , для прийняття спадщини після смерті останньої. Відповідно до статті 15 ЦК України, статті 4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку, визначеним цивільним процесуальним законодавством. За змістом статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 ''Про судову практику у справах про спадкування'', при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип права на справедливий суд, який означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з частиною 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. До спадкоємців четвертої черги може належати жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Як зазначив Верховний Суд в своїй постанові від 21 березня 2019 року у справі №461/4689/15-ц, для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/95 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Оскільки, встановлення факту проживання однією сім`єю породжує для [PERSON] юридичні наслідки, а саме можливість реалізувати своє право для отримання спадщини після смерті померлої [PERSON] та встановити даний факт іншим шляхом, а ніж звернутися до суду за судовим захистом є неможливим, тому суд прийшов до висновку про законність та обґрунтованість вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю. Згідно з ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить позивач, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту постійного проживання має для позивача юридичне значення і потрібне для реалізації спадкових прав, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved