Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-06 00:00:00

[PERSON] у липні 2019 р. звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення 20 595,88 грн різниці між фактичним розміром шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), 10 000,00 грн компенсації за заподіяну моральну шкоду. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані тим, що 05.07.2016 р. близько 18:10 год. [PERSON] , керуючи автомобілем Toyota Land Cruiser, державний реєстраційний номер [NUMBER] в місті Києві по Володимирському узвозу, 4, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, скоїв зіткнення із її автомобілем Brilliance M1, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», з метою визначення розміру відшкодування шкоди, заподіяної її транспортному засобу, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» замовило у Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «СЕЛТИМ» звіт, за таким звітом вартість замінних складових становить 7 960,49 грн, вартість лакофарбувальних робіт складає 4 752,00 грн. З метою ремонту транспортного засобу між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІВА КАРС» був укладений договір, згідно рахунку-фактури № ВК-0000112 від 19.09.2016 р. вартість відновлювальних робіт її транспортного засобу складає 19 200,00 грн і вартість відновлювального ремонту означеного транспортного засобу розраховується із вартості відновлювальних ремонтних робіт, вартості замінних складових (запчастин), вартості лакофарбних матеріалів і складає 31 912,49 грн (19 200,00 + 7 960,49 + 4 752,00). 07.10.2016 р. Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» перерахувало на її картковий рахунок страхове відшкодування у сумі 11 316,61 грн, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням складає 20 595,88 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05.08.2019 р. позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди передано за територіальною підсудністю до Печерського районного суду м. Києва; матеріали справи надійшли до суду 20.11.2019 р. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.09.2022 р. задоволено заяву відповідача [PERSON] , скасовано заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 18.08.2020 р. у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву. Третьою особою: Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» пояснення щодо позову або відзиву не подано. У судове засідання 07.10.2022 р. о 10:00 год. сторони не з`явилися про дату, час і місце судового засіданні повідомлені належним чином. Суд, враховуючи заяву відповідача [PERSON] від 07.10.2022 р., ухвалив розглядати справу за відсутності позивача, відповідача, третьої особи, оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про судове засідання, нез`явлення позивача, третьої особи не перешкоджає вирішенню спору та, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини і дійшов наступних висновків. Встановлено, що між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (страховик) та [PERSON] (страхувальник) 31.07.2015 р. укладено договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АЕ/4499097), відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Toyota Land Cruiser, державний реєстраційний номер [NUMBER] , із лімітом відповідальності 50 000,00 грн (пункт 4. полісу), франшиза - 1 000,00 грн (пункт 5. Полісу, а.с. 23). Встановлено, що [PERSON] 05.07.2016 р. о 18:10 год., керуючи автомобілем Toyota Land Cruiser, державний реєстраційний номер [NUMBER] , в місті Києві по Володимирському узвозу, 4, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, скоїв зіткнення із автомобілем Brilliance M1, державний реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками (а.с. 83). Постановою Подільського районного суду м. Києва від 12.08.2016 р. № 758/8914/16-п вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України (а.с. 7). Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АЕ/4499097) Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на підставі повідомлення [PERSON] про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 96), заяви [PERSON] від 02.09.2016 р. про страхове відшкодування (а.с. 18) 07.10.2016 р. перерахувало на її картковий рахунок страхове відшкодування у сумі 11 363,13 грн (а.с. 22). Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. [PERSON] , висуваючи вимоги про стягнення з [PERSON] 20 595,88 грн різниці між фактичним розміром шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), просить врахувати звіт № 16-D/11/1 від 03.09.2016 р. про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Brilliance M1, державний реєстраційний номер [NUMBER] , проведений Товариством з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «СЕЛТИМ» на замовлення Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», між тим за цим звітом розмір матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу запчастин, з урахуванням ПДВ складає 14 779,93 грн, без урахування ПДВ складає 12 316,61 грн (а.с. 9), а також позивач просить врахувати, що з метою ремонту її транспортного засобу із Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІВА КАРС» був укладений договір, що згідно рахунку-фактури № ВК-0000112 від 19.09.2016 р. вартість відновлювальних робіт її транспортного засобу складає 19 200,00 грн, що вартість відновлювального ремонту її транспортного засобу розраховується із вартості відновлювальних ремонтних робіт, вартості замінних складових (запчастин), вартості лакофарбних матеріалів і складає 31 912,49 грн (19 200,00 + 7 960,49 + 4 752,00). Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно пунктів 22.1, 22.2 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Означені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Суд вбачає, що Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» з урахуванням наданих [PERSON] доказів у повній мірі здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 12 316,61 (розмір шкоди без ПДВ) - 1 000,00 (франшиза) = 11 316,61 грн, перерахувавши на її картковий рахунок страхове відшкодування у сумі 11 316,61 грн (а.с. 22). Дійсно, згідно частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Втім принцип повного відшкодування шкоди, що закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу і вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальністю, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтей 1166, 1194 ЦК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню заподіяна ним шкода у розмірі франшизи, встановлена полісом № АЕ/4499097 від 31.07.2015 р., у сумі 1 000,00 грн, означений обов`язок щодо відшкодування шкоди відповідачем не заперечується. Позивачем [PERSON] не надано належних та допустимих доказів, що підтверджують факт проведення відновлювального ремонту автомобіля Brilliance M1, державний реєстраційний номер [NUMBER] , ані на стадії отримання страхового відшкодування від Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», ані на стадії звернення до суду з позовною заявою до [PERSON] . Крім того, суд вбачає, що позивач, звертаючись до суду із вимогами про стягнення матеріальних збитків заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, як на джерела доказів, посилається: на звіт Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «СЕЛТИМ» № 16-D/11/1 від 03.09.2016 р. і просить стягнути 7 960,49 грн - вартість заміни складових, 4 752,00 грн - вартість лакофарбних матеріалів, та на рахунок-фактуру Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІВА КАРС» № ВК-0000112 від 19.09.2016 р. і просить стягнути 19 200,00 грн вартості відновлювальних робіт її автомобіля. Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 р. затверджено Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, зареєстровано у Міністерстві юстиції України 22.11.2003 р. за № 1074/8395 (далі - Методика), що розроблена згідно із Законами України «Про судову експертизу», «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національним стандартом № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 р. № 1440, іншими нормативно-правовими актами з питань судової експертизи й оцінки майна. Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту. Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин (пункти 1.1., 1.2., 1.3. розділу 1 Методики). Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (абзац тринадцятий пункту 1.6 розділу 1 Методики). Суд, вивчивши звіт Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «СЕЛТИМ» № 16-D/11/1 від 03.09.2016 р., рахунок-фактуру Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІВА КАРС» № ВК-0000112 від 19.09.2016 р., дійшов висновку, що позивач намагається стягнути з відповідача подвійну суму шкоди, а саме: частину по звіту та у повному розмірі по рахунку. Між тим згідно означеної вище Методики документом, що підтверджує розмір матеріальної шкоди (в тому числі вартість відновлювального ремонту) є звіт оцінювача або висновок експерта. За змістом статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). При таких обставинах обраний позивача спосіб захисту своїх прав суперечить встановленому законодавством порядку щодо відшкодування шкоди та не відповідає статтями 22, 1166, 1194 ЦК України, статтями 9, 12, 22, 29, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки на відповідача не може бути покладено обов`язок відшкодувати позивачу суму шкоди, яка визначена у спосіб, вказаний нею, і складає суму шкоди по звіту та рахунку одночасно, такий підхід щодо визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля суперечить Законодавству України, порушує принцип добросовісної поведінки учасників судового процесу. Відповідач заперечує включення до вартості ремонту вартість пошкоджень передньої частини автомобіля Brilliance M1, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 471019 від 05.07.2016 р. та постанови Подільського районного суду м. Києва від 12.08.2016 р. по справі № 758/8914/16-п встановлено, що [PERSON] 05.07.2016 р. о 18:10 год., керуючи автомобілем Toyota Land Cruiser, державний реєстраційний номер [NUMBER] , в місті Києві по Володимирському узвозу, 4, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, скоїв зіткнення із автомобілем Brilliance M1, державний реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками (а.с. 7, 83). Втім, ані протоколом про адміністративне правопорушення, ані постановою суду не встановлено подальшого контакту автомобіля Brilliance M1, державний реєстраційний номер [NUMBER] , з іншими транспортним засобом чи перешкодою, що могло спричинити пошкодження передньою частини автомобіля. Отже відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями [PERSON] та пошкодженням передньої частини автомобіля [PERSON] , як наслідок, відсутні правові та фактичні підстави для покладення на відповідача відповідальності за ці пошкодження. Крім того позивачем не надано доказів, що підтверджують оплату ремонту автомобіля Brilliance M1, державний реєстраційний номер [NUMBER] , а рахунок-фактура Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІВА КАРС» № ВК-0000112 від 19.09.2016 р. не є доказом, що підтверджує понесені витрати з відновлення означеного автомобіля, не підтверджує факт виконання даних робіт, факт їх оплати [PERSON] . Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача [PERSON] в частині стягнення з відповідача 20 595,88 грн не знайшли свого підтвердження, отже у задоволенні позову слід відмовити. Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, то суд звертає увагу на таке. В позовній заяві [PERSON] стверджує, що крім матеріальних збитків їй завдано моральну шкоду, яка полягає в порушенні її права власності, зокрема, внаслідок пошкодження транспортного засобу вона зазнала переживання та страждання з приводу того, що особа, яка пошкодила її майно, протягом більше як двох років не має на меті добровільно відшкодувати заподіяні збитки. Хвилювання та думки, як відновити свій транспортний засіб, тримали її у постійній нервовій та психологічній напрузі, що вплинуло на відносини в сім`ї і на роботі. Також, фактично втративши можливість вільно користуватися транспортним засобом, змушена була витрачати значний час для пересування громадським транспортом на роботу та по робочих справах, у зв`язку з чим вимушена була змінювати звичайний робочий день, оскільки витрачала немало часу на поїздки до станції технічного обслуговування, оцінювачів, органів судової влади та державної автомобільної інспекції. На підтвердження вимог про відшкодування 10 000,00 грн позивачем у якості доказів надано копії: свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Brilliance M1, державний реєстраційний номер [NUMBER] , постанови Подільського районного суду м. Києва від 12.08.2016 р. у справі № 758/8914/16-п, звіту Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «СЕЛТИМ» № 16-D/22/1 від 03.09.2016 р., рахунку-фактури Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІВА КАРС» № ВК-0000112 від 19.09.2016 р., довіреності від 03.03.2017 р., звернення [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» від 02.09.2016 р., від 01.11.2017 р., відповідь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» № 5237 від 20.11.2017 р., звернення до [PERSON] від 21.05.2019 р., інформацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» від 05.01.2017 р., полісу № АЕ/4499097 від 31.07.2015 р. Відповідач [PERSON] стверджує, що ним на місті дорожньо-транспортної пригоди було надано копію поліса страхування, він вважав, що страхове відшкодування по полісу обов`язкового страхування покриватиме всі збитки позивача. Суд вбачає, що вимоги позивача [PERSON] в частині стягнення з відповідача 10 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди не знайшли свого підтвердження, надані нею докази підтверджують про добросовісність дій відповідача, зокрема, постанова суду свідчать про визнання [PERSON] своєї вини у скоєному правопорушенні, що такі його пояснення підтверджуються матеріалами, які надійшли від управління патрульної служби в м. Києві (а.с. 8), що відповідач звернувся до страхової компанії із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 96), обов`язок щодо відшкодування шкоди у розмірі франшизи ним не заперечується, за вказаною позивачем адресою він не проживає, починаючи з 15.12.2017 р. (а.с. 63-64), отже у задоволенні позову в цій частин слід також відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial