Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-06 00:00:00

16.07.2019 року Акціонерне Товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 11.07.2008 року між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір кредиту № 991/08-КЛ/019. Відповідно кредитного договору відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені Договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши позичальнику кредит. У порушення умов договору [PERSON] зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 11.06.2019 року заборгованість [PERSON] перед банком становить 84878,77 дол. США, а саме: строкова заборгованість 29207,75 дол. США; прострочена заборгованість 4220,75 доларів США; строкова заборгованість по нарахованих % - 934,65 дол. США; прострочена заборгованість по нарахованих % - 50515,62 дол. США. \~ \~ \~ \~Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, витрати по справі та встановити подальші нарахування відповідно до умов кредитного договору до моменту виконання рішення відповідно до п.10 ст.265 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ 12.08.2019 року представником відповідача адвокатом Лісовим Д.О. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає, вважає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки позовна заява не в повній мірі відповідає вимогам ЦПК України, так як в ній лише зазначається про укладення сторонами кредитного договору № 991/08-КЛ/019 від 11.07.2008 року та неповернення кредитних коштів, проте не наведено посилань на конкретні пункти цього договору, що підтверджують вказані у позовній заяві обставини, якими обгрунтовуються позовні вимоги, не вказано та не підтверджено жодним документом фактичне отримання (надання) відповідачу грошових коштів, не вказано строк повернення кредиту, не вказано порядок погашення заборгованості за кредитним договором, розмір процентів та комісії за договором; відповідальність за порушення зобов`язань за договором та порядок і розмір нарахування пені, штрафів. Позивач всупереч положень законодавства невірно визначив ціну позову, ціна позову має бути визначена у гривні, також позивач звернувся до суду із пропуском строків позовної давності. Просить застосувати до позовних вимог строки позовної давності, відмовити у задоволенні позовних вимог та стягнути із позивача на користь відповідача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 4014, 00 грн. (т.1, а.с.42-44). \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 07.02.2020 року до участі у справі у якості позивача замість Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залучено його правонаступника Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (т.4, а.с.41-42). \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 28.02.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (т.4, а.с.51). 08.12.2020 року та 28.01.2022 року представником позивача подано до суду пояснення, в яких він посилається на те, що у своєму відзиві на позовну заяву представник відповідача вказує, що позовні вимоги незаконно заявлено у валюті. Позивач не погоджується із вказаним твердженням з огляду на наступне. Якщо в кредитному договорі виконання зобов`язання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України), то за наявності хоча б в однієї зі сторін зобов`язання (у банку отримувача або в ініціатора платежу) індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України), суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. В АТ «Альфа Банк» наявна генеральна ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями, також така ліцензія була наявна в ПАТ «Укрсоцбанк». \~ \~ \~ \~Також вказує, що 14.07.2014 року ухвалено рішення Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, яке на підставі заяви відповідача 25.05.2017 року скасовано Дніпровським районним судом м. Києва. На теперішній час права кредитора виявилися незахищеними, на підставі чого просить позовні вимоги АТ «Альфа Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задовольнити. Також вказує, що станом на 17.04.2013 року, тобто на час пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту, заборгованість відповідача складає 53025,30 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 33528,50 доларів США, заборгованість за відсотками 18485,82 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення кредиту 99,02 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення відсотків 911,96 доларів США. Зазначає, що відсоткова ставка за договором була підвищена на підставі укладеної додаткової угоди до договору від грудня 2010 року (т.4, а.с.144-146, 235-240). \~ \~ \~ \~27.05.2021 та 16.08.2021 представником відповідача подано письмові пояснення по суті позовних вимог, в яких зазначено про неправомірність дій позивача щодо нарахування відсотків після пред`явлення вимоги до відповідача відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України про повернення позики, так як згідно листа позивача право вимоги виникло 17.04.2013 року, то відповідно із 18.04.2013 року банк втратив право нараховувати відсотки за договором. Вказує, що з наданого банком розрахунку заборгованості неможливо встановити точну суму заборгованості та період нарахування такої заборгованості, а також не можливо встановити відсоткову ставку, за якою здійснено нарахування заборгованості. \~ \~ \~ \~Згідно наданої банком первинної документації відповідач здійснив останній платіж 17.11.2008 року, тобто станом на 16.12.2008 року відповідач не виконав умови договору щодо оплати в повному обсязі чергового платежу за вересень 2008 року. У подальшому відповідач взагалі припинив сплачувати чергові платежі, відтак, з 16.12.2008 року у відповідача виник обов`язок повернути в повному обсязі залишок кредиту в розмір 31188 доларів США із відсотками за період користування цими коштами з 11.07.2008 року по 15.12.2008 року включно, а у позивача припинилося право нараховувати передбачені договором процента за кредитом у розмірі 14%. Вказує, що у позивача з 16.12.2008 року виникло право на звернення до суду з позовом про повернення кредитних коштів та відсотків, натомість позивач звернувся до суду лише у липні 2019 року з пропуском вказаного строку, який закінчився 16.12.2011 року. \~ \~ \~ \~Зазначає, що звернення банку до третейського суду у травні 2014 року вже за межами строків позовної давності не має жодного правового значення щодо переривання строків позовної давності. Також зазначає про безпідставність вимог щодо стягнення заборгованості у доларах США, оскільки це суперечить положенням діючого законодавства та правовим позиціям вищих судових інстанцій. Вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, який не переривається зверненням до третейського суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] , тому просить відмовити у позові в повному обсязі. Звертає увагу на те, що п.4.4 Договору, укладеного між сторонами, передбачено право позивача із 91-го дня прострочення і протягом трьох років від цієї дати звернутися до суду з позовом, але позивач звернувся до суду лише у червні 2019 року, тобто з пропуском строку звернення до суду (т.4, а.с.184-187, 212-214). 08.12.2020 року, 28.01.2022 року представником позивача подано клопотання щодо поновлення строку позовної давності (т.4, а.с.142-143,233-234), в якому вказує, що банк 17.04.2013 року звернувся до відповідача з вимогою про дострокове погашення заборгованості, а 11.06.2014 року згідно п.6.2 укладеного з відповідачем договору банк звернувся до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором. Рішенням вказаного Третейського суду від 04.07.2014 року позовні вимоги банку задоволені. Вважає, що, звернувшись 11.06.2014 року до Третейського суду, банк вжив заходів щодо захисту свого порушеного права. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.05.2017 року рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків від 04.07.2014 року скасовано, проте позивач не знав і не міг знати наперед, що вказане рішення буде скасовано, тому вважає, що строк звернення до суду пропущено з поважних причин. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, зазначених у позові, та просить його задовольнити. Також просив поновити строк звернення до суду з даним позовом, який пропущено з поважних причин. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] позов не визнав, просить відмовити у його задоволенні, оскільки пропущено строк звернення позивача до суду з даним позовом. Факт укладення кредитного договору з позивачем та отримання кредитних коштів у вигляді відновлювальної лінії не заперечує, проте зазначає, що з часу укладення договору змінилися життєві обставини, виріс курс долара США відносно гривні, що позбавило його можливості погашати кредит у визначені договором строки та розміри. \~ \~ \~ \~Представник відповідача адвокат Лісовий Д.О. позов не визнав з підстав, зазначених у відзиві на позов та письмових поясненнях. Зазначив, що останній платіж відповідачем здійснено 17.11.2008 року і відповідно до п.4.4 договору змінився строк його виконання, оскільки відповідач мав погасити заборгованість протягом 90 днів, тобто у позивача виникло право на звернення до суду з даним позовом 17.02.2009 року і банк повинен був звернутися до суду в строк до 17.02.2012 року, проте банк звернувся з даним позовом лише влітку 2019 року, тобто поза межами строку позовної давності. Звернення позивача з позовом до третейського суду також відбулося поза межами строку позовної давності. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог та застосувати наслідки пропуску позовної давності. \~ \~ \~ \~03.10.2022 року відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання, в судове засідання не прибув, причину неявки суду не повідомив, на підставі чого суд доходить висновку про неприбуття відповідача в судове засідання без поважних причин та можливість розгляду справи за відсутності відповідача. \~ \~ \~ \~Також в судове засідання не прибув представник відповідача Лісовий Д.О., направивши до суду клопотання про розгляд справи у розумні строки, відкладення судового розгляду та призначення судового засідання після закінчення воєнного стану в Україні. \~ \~ \~ \~Суд вважає, що представник відповідача [PERSON] не прибув в судове засідання без поважних причин та вважає за можливе здійснювати розгляд справи у відсутності вказаного учасника справи, при цьому суд враховує, що представник відповідача щоразу належним чином повідомлявся про дату та час судового розгляду, з 20.07.2021 року представник відповідача не з`являється до судових засідань, при цьому вказаний представник надав до суду відзив на позовну заяву, додаткові пояснення, надав усні пояснення в судовому засіданні, а також скористався своїм правом на подання клопотань, за участі відповідача та його представника судом досліджені всі докази у справі. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, встановив наступне. \~ \~ \~ \~11.07.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (далі - АКБ «укрсоцбанк») як кредитором та [PERSON] як позичальником укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 991/08-КЛ/109, відповідно до якого кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит, на умовах, визначених цим договором. \~ \~ \~ \~Відповідно до пунктів 1.1.1,3.3.4,3.3.7,3.3.8 договору надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами траншами, зі сплатою 14.00 процентів річних та комісій, в розмірі та порядку, визначеному у додатку № 1 до цього договору в межах максимального ліміту заборгованості до 31989.00 доларів США з наступним графіком зменшення максимального ліміту заборгованості кожного 15 числа місяця, починаючи з серпня 2008 року. Погашення траншів кредиту буде здійснюватися до 15 числа кожного місяця згідно графіку змін максимального ліміту заборгованості та кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 10 липня 2018 року. \~ \~ \~ \~Позичальник зобов`язаний суворо дотримуватися положень цього договору, сплачувати проценти за користуванням кредиту та комісій в порядку, визначеному договором, своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному договором. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.4.4 вищевказаного договору позичальник у разі невиконання (неналежного виконання) обов`язків, визначених п.п.3.3.7,3.3.8 цього договору, протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню) (т.1, а.с.5-10). \~ \~ \~ \~06.07.2009 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 991/08-КЛ/109 від 11.07.2008 року, відповідно до якого внесено зміни, зокрема, до п.1.1.1 договору, згідно з яким надання кредиту здійснюється окремими частинами зі сплатою 15% річних а межах максимального ліміту заборгованості в сумі 34596,50 доларів США згідно графіку та кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 10.07.2023 року включно на умовах за цим договором. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.4 вказаної додаткової угоди сторони домовилися, що у разі порушення позичальником строків сплати процентів та/або кредиту як в повному обсязі, так і частково, більш ніж на 30 календарних днів, кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій в повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення позичальнику, а позичальник в свою чергу зобов`язується достроково погасити в повному обсязі кредит, нараховані проценти та можливі штрафні санкції протягом 30 календарних днів з дати одержання вищезазначеного повідомлення кредитора (т.1, а.с.11-13). \~ \~ \~ \~08.12.2010 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем укладено додаткову угоду № 2 про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 991/08-КЛ/109 від 11.07.2008 року, відповідно до якої сторони підтверджують, що залишок заборгованості за кредитом на дату укладення додаткової угоди складає 33528.50 доларів США, залишок заборгованості за нарахованими процентами 6384.80 доларів США. \~ \~ \~ \~Додатковою угодою встановлено нову процентну ставку за користування кредитними коштами в розмірі 15.86 відсотків річних, встановлено кінцевий термін повернення кредитної заборгованості 10.07.2028 року, а також встановлено порядок сплати процентів за користування кредитом і порядок погашення кредитної заборгованості позичальника (пункти 3-4.2 угоди). \~ \~ \~ \~Відповідно до п.8 додаткової угоди № 2 до вищевказаного договору сторони домовились, що у разі порушення позичальником строків сплати процентів та/або кредиту як в повному обсязі, так і частково, більш ніж на 30 календарних днів, кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій в повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення позичальнику, а позичальник в свою чергу зобов`язується достроково погасити в повному обсязі кредит, нараховані проценти та можливі штрафні санкції протягом 30 календарних днів з дати одержання вищезазначеного повідомлення кредитора (т.1, а.с.13-зворіт -15). \~ \~ \~ \~Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі та додаткових угодах до договору питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів. Судом установлено,\~що \~позивач \~зі своєї\~сторони виконав\~умови взятого\~на себе\~за договором\~про надання\~відновлювальної кредитної\~лінії № 991/08-КЛ/019 від 11.07.2008 року та додаткових угод до договору зобов`язання і надав [PERSON] кредит у зазначеному вище розмірі. Разом з тим, у порушення умов договору та додаткових угод до нього [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконав, допустивши прострочення повернення кредиту та відсотків за його користування, внаслідок чого у нього рахується заборгованість, що підтвердив відповідач у судовому засіданні. \~ \~ \~ \~Згідно наданої позивачем довідки - розрахунку заборгованості станом на 11.06.2019 року [PERSON] має заборгованість на загальну суму 84878,77 доларів США, що еквівалентно 2\~238\~679,42 грн., з яких: строкова заборгованість 29207,75 доларів США, що еквівалентно 770\~355,05 грн., прострочена заборгованість 4\~220,75 доларів США, що еквівалентно 111\~322,37 грн., строкова заборгованість по нарахованих % - 934,65 доларів США, що еквівалентно 24\~651,41 грн., прострочена заборгованість по нарахованих % - 50\~515,62 доларів США, що еквівалентно 1\~332\~350,59 грн. (т.1, а.с.4). Судом також встановлено, що 17.04.2013 року позивачем направлено лист-вимогу відповідачу про стягнення заборгованості, в якому зазначено, що заборгованість відповідача станом на 17.04.2013 року становить 51999,54 доларів США, що еквівалентно 415632,33 грн., та відповідачу запропоновано в строк до 20.05.2013 року сплатити заборгованість у добровільному порядку (т.1, а.с.45). \~ \~ \~ \~Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 17.04.2013 року заборгованість відповідача перед банком складає 53\~025,30 доларів США, що еквівалентно 423\~831,22 грн., з яких заборгованість за кредитом складає 33\~528,50 доларів США, заборгованість за відсотками 18\~485,82 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення кредиту 99,02 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення відсотків 911,96 доларів США. \~ \~ \~ \~Зі вказаного розрахунку встановлено, що відповідачем здійснено чотири платежі по 267 доларів СШ в рахунок погашення заборгованості за кредитом, при цьому останній платіж здійснено 17.11.2008 року, крім того, відповідачем здійснено 19 платежів в рахунок погашення нарахованих відсотків на загальну суму 6086,02 доларів США, останній платіж здійснено 31.07.2012 року (т.4, а.с.241-245). Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного. \~ \~ \~ \~Так, відповідно до\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності зі\~статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою\~статті 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до\~статті 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, після настання терміну внесення чергового платежу за договором і після спливу строку кредитування зобов`язання простроченого боржника за договором не припиняється. Так, зобов`язання може бути належно виконане простроченим боржником і після спливу позовної давності. Згідно з частиною першою\~статті 267 ЦК України\~особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. За наданими позивачем розрахунком заборгованості відповідачем в рахунок погашення заборгованості за кредитом сплачено 1068,00 доларів США, при цьому останній платіж здійснено 17.11.2008 року, крім того, відповідачем сплачено 6086,02 доларів США для погашення нарахованих відсотків, останній платіж здійснено 31.07.2012 року (т.4, а.с.241-245). Листом-вимогою від 17.04.2013 року позивачем запропоновано відповідачу в строк до 20.05.2013 року сплатити заборгованість у добровільному порядку (т.1, а.с.45). За визначенням п.4 додаткової угоди № 1 про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 991/08-КЛ/109 від 11.07.2008 року, укладеної між сторонами 06.07.2009 року, та пункту 8 додаткової угоди № 2 про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 991/08-КЛ/109 від 11.07.2008 року, укладеної між сторонами 08.12.2010 року, строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 30 днів з дня одержання відповідного повідомлення, тобто з 20 травня 2013 року. Оскільки строк виконання основного зобов`язання було змінено на\~20 травня 2013 року, то саме з цього моменту в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав. Суд звертає увагу на те, що після зміни строку виконання зобов`язання до 20 травня 2013 року, усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою пункту 4 додаткової угоди № 1 та пункту 8 додаткової угоди № 2 позичальник був зобов`язаний повернути кредит в повному обсязі до вказаної дати, а усі наступні щомісячні платежі за графіком після вказаної дати не підлягали виконанню, тому суд відхиляє зі вказаних підстав доводи позивача про наявність заборгованості в розмірі, визначеному станом на 11.06.2019 року, а приймає до уваги розрахунок заборгованості, визначений станом на 17.04.2013 року. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 17.04.2013 року заборгованість відповідача перед банком складає 53\~025,30 доларів США, що еквівалентно 423\~831,22 грн., з яких заборгованість за кредитом складає 33\~528,50 доларів США, заборгованість за відсотками 18\~485,82 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення кредиту 99,02 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення відсотків 911,96 доларів США. Відповідно до частини 1статті 611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно зі\~статтею 625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. На підставі викладеного, враховуючи розмір заборгованості станом на 17.04.2013 року, а також невиконання позичальником [PERSON] своїх зобов`язань з погашення кредиту, суд доходить висновку, що позивач обґрунтовано порушив питання про стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто вимоги позивача є підставними. Відповідачем [PERSON] та його представником адвокатом Лісовим Д.О. заявлено клопотання про застосування наслідків пропуску позовної давності до вимог позивача. Суд вважає слушними доводи сторони відповідача щодо пропуску позивачем позовної давності з наступних підстав. Відповідно до\~статей 256,257,261,267\~ЦК України\~позовна давність\~-\~це строк,\~у межах\~якого особа\~може звернутися\~до суду\~з вимогою\~про захист\~свого цивільного\~права або\~інтересу.\~ Загальна\~позовна давність\~встановлюється тривалістю\~у три\~роки.\~Перебіг позовної\~давності починається\~від дня,\~коли особа\~довідалася або\~могла довідатися\~про порушення\~свого права\~або про\~особу,\~яка його\~порушила.\~ За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. ЄСПЛ зауважує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу»\~(див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom»,\~заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51)). Як встановлено судом, позивачем відповідно до умов укладеного договору та додаткових угод до нього було змінено строк виконання умов договору, а саме до 20 травня 2013 року. Банк мав право з 20 травня 2013\~\~року й протягом трьох років від цієї дати звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права, тобто до 20 травня 2016 року, однак позовну заяву подав до суду 10 липня 2019 року, тобто з пропуском строку звернення до суду з такими вимогами. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). Враховуючи ту обставину, що відповідачем подано заяву про застосування наслідків пропуску позовної давності до вимог позивача, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в зв`язку зі спливом позовної давності. \~ \~ \~ \~Клопотання представника позивача адвоката Курдюмова М.М. щодо поновлення строку позовної давності суд відхиляє з наступних підстав. У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта\~статті 267 ЦК України). Відповідна правова позиція міститься і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18. На підтвердження поважності причини пропущення позовної давності представник позивача вказує, що банк з метою захисту своїх прав звертався до третейського суду з відповідним позовом до відповідача, позов було задоволено, але 04.07.2017 року вказане рішення було скасовано, про що не міг знати позивач. Судом встановлено, що ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 25 травня 2017 року скасовано рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації Українських Банків від 04 липня 2014 року в справі № 1007/14 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, оскільки спір щодо стягнення заборгованості за кредитом, не підвідомчий третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1\~статті 6\~Закону України\~«Про третейські\~суди» (т.1, а.с.50-52). Суд вважає, що звернення позивача з позовом до третейського суду про стягнення заборгованості з відповідача не являється поважною причиною пропуску строку звернення до суду з даним позовом, оскільки, як вбачається з ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 25 травня 2017 року, позивач звернувся до третейського суду з порушенням правил підвідомчості вказаного спору. Суд зауважує, що Закон України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» набрав чинності 12 березня 2011 року, про що достовірно був обізнаний позивач, тоді як до третейського суду позивач звернувся 11 червня 2014 року, тобто через три роки три місяці після набрання вищевказаним законом чинності, грубо порушуючи при цьому підвідомчість спору. \~ \~ \~ \~Суд також доходить висновку, що звернення позивача до третейського суду не перериває перебіг позовної давності, оскільки за змістом частини другої\~статті 264 ЦК України\~переривання перебігу позовної давності шляхом пред`явлення позову матиме місце у разі не будь-якого подання позову, а здійсненого з додержанням вимог процесуального закону, зокрема, положень\~ЦПК України.\~\~Подання позову з порушенням правил підвідомчості справ не перериває цього перебігу (правова позиція, викладена в постанову ВСУ від 02.12.2015 року, справа № 6-895цс15). \~ \~ \~ \~Відтак, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Заперечуючи проти позову, представник відповідача вказував, що позивачем самостійно змінено відсоткову ставку по кредиту, тому вказана умова договору є нікчемною. \~ \~ \~ \~Суд відхиляє вказані доводи як безпідставні, оскільки відповідно до додаткової угоди до кредитного договору № 1 від 06.07.2009 року, яка була укладена між сторонами, встановлено нову процентну ставку за користування кредитними коштами в розмірі 15 відсотків річних, а відповідно до додаткової угоди до кредитного договору № 2 від 08.12.2010 року, яка була укладена між сторонами, встановлено процентну ставку за користування кредитними коштами в розмірі 15.86 відсотків річних, при цьому обидві додаткові угоди підписані відповідачем та не оспорені у встановленому законом порядку. \~ \~ \~ \~Також представник відповідача у своїх письмових поясненнях від 16.08.2021 року вказував, що право позивача на звернення до суду з даним позовом виникло з 16.12.2008 року, оскільки останній платіж відповідачем здійснено 17.11.2008 року. \~ \~ \~ \~Вказані доводи також є безпідставними і суд відхиляє їх, оскільки відповідно до п.4 додаткової угоди № 1 про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 991/08-КЛ/109 від 11.07.2008 року, укладеної між сторонами 06.07.2009 року, сторони домовилися, що у разі порушення позичальником строків сплати процентів та/або кредиту як в повному обсязі, так і частково, більш ніж на 30 календарних днів, кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій в повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення позичальнику, а позичальник в свою чергу зобов`язується достроково погасити в повному обсязі кредит, нараховані проценти та можливі штрафні санкції протягом 30 календарних днів з дати одержання вищезазначеного повідомлення кредитора (т.1, а.с.11-13). \~ \~ \~ \~08.12.2010 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем укладено додаткову угоду № 2 про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 991/08-КЛ/109 від 11.07.2008 року, відповідно до п.8 додаткової угоди № 2 до вищевказаного договору сторони домовились, що у разі порушення позичальником строків сплати процентів та/або кредиту як в повному обсязі, так і частково, більш ніж на 30 календарних днів, кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій в повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення позичальнику, а позичальник в свою чергу зобов`язується достроково погасити в повному обсязі кредит, нараховані проценти та можливі штрафні санкції протягом 30 календарних днів з дати одержання вищезазначеного повідомлення кредитора (т.1, а.с.13-зворіт -15). \~ \~ \~ \~Таким чином, сторони під час укладання вищевказаних додаткових угод до кредитного договору визначили порядок та строк дострокового погашення кредиту, нарахованих процентів тощо у разі порушення позичальником строків сплати процентів та/або кредиту як в повному обсязі, так і частково, більш ніж на 30 календарних днів, при цьому достроковому погашенню кредиту повинно передувати направлення кредитором відповідного повідомлення позичальнику. Таке повідомлення було направлено позичальнику 17.04.2013 року та встановлено строк погашення кредитної заборгованості до 20.05.2013 року, тому зі вказаної дати має рахуватися строк звернення позивача до суду з даним позовом. \~ \~ \~ \~Суд також відхиляє доводи представника відповідача щодо безпідставності заявлення вимог позивача про стягнення кредитної заборгованості в іноземній валюті, оскільки вказані доводи суперечать приписам ст.533 ЦК України, ст.5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Так, відповідно до п.14 постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.192 ЦК, ч.3 ст.533 ЦК, Декрет КМУ від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). Представником відповідача адвокатом Лісовим Д.О. заявлено клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4014,00 грн. на користь відповідача (т.1, а.с.56). \~ \~ \~ \~Представником відповідача Курдюмовим М.М. заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу (т.4, а.с.106-108), в обґрунтування якого зазначає, що представником відповідача не надано жодного доказу щодо вартості послуг, порядку і розміру нарахувань за такі послуги, доказів розрахунку, а наданий документ на підтвердження факту здійснення оплати за надані послуги не відповідає вимогам ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Крім того, вважає, що відповідачем не доведено як підставність та обґрунтованість розміру витрат на професійну допомогу, так і сам факт понесення таких витрат. Просить у разі відмови у задоволені позовних вимог при вирішенні питання розподілу судових витрат зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною третьою\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частин четвертої та п`ятої\~статті 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може,\~за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста\~статті 137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір\~обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Пунктами 1, 2 частини другої\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові\~на позивача. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2статті 137 ЦПК України). У частині четвертій\~статті 263 ЦПК України\~визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2\~статті 137 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, професійну правничу допомогу відповідачу [PERSON] надає адвокат Лісовий Д.О., що підтверджено договором № 3 про надання правової допомоги від 05.08.2019 року. Сторонами складено Акт здачі-приймання послуг № 8 від 09.08.2019 року до договору № 3 від 05 серпня 2019 року, відповідно до якого адвокат в період з 05 по 09 серпня 2019 року надав юридичні (правові) послуги, що передбачені договором № 3 від 05.08.2019 року, а замовник прийняв зазначені послуги. Згідно вказаного акту клієнт [PERSON] прийняв юридичні послуги від адвоката Лісового Д.О., а саме: аналіз позовної заяви та додатків до неї по справі № 171/1269/19, консультація та роз`яснення положень законодавства щодо прав замовника (відповідача) у спорі щодо стягнення кредитної заборгованості, розроблення процесуальної тактики та стратегії по цивільній справі, консультація щодо пропуску строків звернення до суду та роз`яснення наслідків пропуску таких строків 2 години; складання письмового заперечення проти спрощеного провадження, клопотання про витребування доказів, відзиву на позовну заяву, клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу; підготовка, копіювання документів, додатків до відзиву із друкуванням необхідної кількості екземплярів для позивача та суду, складання опису у цінний лист для відправлення вказаних документів на адресу банку та фактичне їх відправлення через поштове відділення ДП «Укрпошта» - 3 години. Вартість вказаних послуг з урахуванням затраченого часу у кількості 5 годин складає 4014.00 грн. (5 год.х802.80 грн.). Послуги надані та прийняті у повному обсязі. Згідно копії квитанції до прибуткового касового ордеру № 17 від 09.08.2019 року адвокатом Лісовим Д.О. прийнято від [PERSON] кошти в сумі 4014.00 грн. згідно договору № 3 від 05.08.2019 року. Враховуючи вищевикладене та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за можливе стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи в суді в загальному розмірі 4014,00 грн. \~ \~ \~ \~Суд вважає, що підстав для зменшення витрат на оплату правничої допомоги не встановлено та позивачем в порушення приписів ч.6 ст.137 ЦПК України не доведено. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved