Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-09 00:00:00

09.09.2022 позивач [PERSON] звернулась до Софіївського районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в обґрунтування якого вказує, що вона проживала із відповідачем без реєстрації шлюбу до 20.01.2021. Від спільного проживання з відповідачем вони мають сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого зазначений [PERSON] . Зазначає, що вони з відповідачем проживають окремо, дитина залишилася проживати з нею і перебуває винятково на її утриманні, тоді як відповідач відмовляється добровільно надавати допомогу на утримання спільної дитини. Позивач тимчасово не працює, утримує підсобне господарство, але коштів на утримання дитини, враховуючи стрімкий ріст цін на товари та послуги, а також на продукти харчування, не вистачає. Відповідач має непостійний та мінливий дохід, але жодної матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, хоч і має таку можливість, згідно ст. 180 СК України зобов`язаний надавати. Тому, посилаючись на викладене [PERSON] просила стягувати аліменти з відповідача [PERSON] на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. щомісячно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала письмову заяву про можливість розгляду справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Однак 29.09.2022 до суду надійшов від відповідача відзив на позовну заяву, згідно якого останній позов визнав частково, вказав, що заявлений позивачем розмір аліментів у твердій грошовій сумі, у розмірі 5000 грн. щомісяця, є значно завищеним і він не спроможний їх у такому розмірі сплачувати. Наголосив, що він завжди надавав матеріальну допомогу дитині, в підтвердження чого надав копії відповідних квитанцій про переказ коштів на рахунок позивачав, окрім того за кожною обгрунтованою вимогою позивачки він також пересилав додатково кошти, купував одяг та канцелярські товари для навчання, сплачував ремонт телефону та планшету, який необхідний дитині для навчання, тощо. Пояснив, що він не працює, однак утримує підсобне господарство за рахунок якого живе та отримує певний дохід. Проживає разом із своїми батьками, у власності не має земельних ділянок для ведення сільськогосподарського виробництва. З урахуванням чого вважає, що зможе щомісячно сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі не більше 1500 грн щомісячно. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та відзиву, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що у сторін від спільного проживання народився син - [PERSON] , [INFO] , відносно якого відповідач [PERSON] визнав своє батькіство, що підтверджено свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 12.10.2016 (а.с.2). Згідно довідки № 96 виданої 08.09.2022 виконавчим комітетом Девладівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області позивач проживає разом із сином [PERSON] , 2016 року народження, у будинку [ADDRESS] (а.с. 4). Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами частини 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами 1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Відповідно до ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у судовому порядку. Приписами ст.182 Сімейного кодексу України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, згідно положень абз. 3 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Нормами ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Зміст позовних вимог та доводи позивача у своєму позові свідчать про те, що вищевказана дитина перебуває винятково на її утриманні, тоді як на теперішній час відповідач матеріального утримання на сина не надає. Згідно до ст.184 СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем. Між тим, при визначенні величини аліментного платежу суд має враховувати матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст.180 СК України згідно якої обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Так, відповідач перебуває в працездатному віці, за твердженням позивача, що підтверджено і самим відповідачем, має мінливий та нерегулярний дохід, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, інформації щодо стягнень по іншим аліментним зобов`язанням відповідача, сторонами до суду не надавалося, а тому зважаючи, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, останній зобов`язаний утримувати його до повноліття. Позивачкою не наведено аргументів та не надано для їх підтвердження жодних доказів, які свідчать про необхідність стягнення з відповідача аліментів саме у заявленому нею розмірі. З огляду на викладене, приймаючи до уваги матеріальне положення дитини, яка потребує матеріальної допомоги, матеріальне становище відповідача та те, що останній не заперечив проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1500 грн., що навіть дещо перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, встановлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» (з 1 липня - 2744 гривні Х 50% = 1372 грн, з 1 грудня - 2833 гривні Х 50% = 1416,5 грн.), суд вважає за можливе визначити розмір аліментів з відповідача на утримання дитини на користь позивача у твердій грошовій сумі саме в розмірі 1500,00 грн щомісячно. Суд вважає, що визначений розмір аліментів на дитину буде достатнім та не буде порушувати майнові права дитини. За таких обставин, суд вважає необхідним позов задовольнити частково. У відповідності до п.1 ч.1ст. 430 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Частиною 2 ст.184 СК України, визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Оскільки, спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», то розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі на підставі ч.2ст.184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно ч.9 ст.10 ЦПК України в порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Таким чином, обов`язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме положеннями ст.184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial