Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Посилалася на те, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Будинок належить позивачці, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 12.10.1990 року, видане на підставі рішення виконкому Сокирянської районної ради народних депутатів 12.06.1990 року №74 та зареєстровано в Чернівецькому обласному бюро технічної інвентаризації на праві особистої приватної власності за реєстровим номером №213. За цією адресою також зареєстрований син позивачки [PERSON] , [INFO] , однак фактично в зазначеному будинку не проживає з 2002 року, оскільки виїхав за кордон до Російської Федерації, точна адреса невідома. Будь-яких домовленостей між позивачкою та відповідачем стосовно проживання в її будинку не існує. У зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований за даною адресою, у неї виникли труднощі в оформленні субсидії. Просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, проте її представником [PERSON] подана до суду заява, в якій просила розглянути справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримала та надала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] належним чином та завчасно повідомлялася про дату, час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилася та не повідомив про причини своєї неявки, не подав відзив на позов. Передбачених ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, у зв`язку з чим судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без поважних причин або без повідомлення причин, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе розглянути справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів, оскільки проти цього не заперечує позивач. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно копії свідоцтва про право власності на житловий будинок виданого виконавчим комітетом Вітрянської сільської ради на підставі рішення виконкому Сокирянської районної ради народних депутатів від 12.06.1990 року №74 та зареєстрованого в Чернівецькому обласному бюро технічної інвентаризації на праві особистої приватної власності 12.10.1990 року за реєстровим номером 213, копією технічного паспорта на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивачка [PERSON] є одноосібним власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за №68 від 04.05.2022 року, виданою Вітрянським старостинським округом Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області та копією домової книги підтверджується, що в належному [PERSON] житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , дійсно зареєстровані: уповноважений власник - [PERSON] , 1954 року народження; син - [PERSON] ,1976 року народження. Актом обстеження житлово-побутових умов, складеним 03.05.2022 року старостою Вітрянського старостинського округу Зелінського М.В., діловода Сідляр С.Б. , працівника Кулішівської АЗПСМ Казимірової Г.М. та в присутності сусідів - [PERSON] , [PERSON] , підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] , але фактично не проживає з 2002 року. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник майна має право на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися ним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Згідно преамбули Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІV відповідно до Конституції України даний Закон регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження. Частиною першою ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІV визначено підстави зняття з реєстрації місця проживання особи, у т.ч. на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до положень ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Частиною другою ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на викладене, а також враховуючи те, що відповідач фактично не проживає в житловому будинку позивачки без поважних причин та відсутній в ньому більше одного року, суд вважає, що є всі передбачені законом підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в належному позивачці житловому будинку, в тому числі і право на реєстрацію в ньому місця проживання, яка є похідною від наявності у відповідача права на користування житлом. За таких обставин, позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення. На підставі ст.405 ч.2 ЦК України, ст.ст. 263, 265, 268, 273, 280 ч.1, 282, 284, 287 ч.4, 288 ч.2, 289, 354, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд,-

Outcome: approved