Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до Кролевецького районного суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 08 грудня 2006 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, шлюб між ними було розірвано. Дитина проживає разом з нею. З моменту припинення шлюбних відносин між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо матеріального утримання та виховання їх сина. З 2020 року батько участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на сина, він працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, транспортний засіб, іншої родини та дітей він не має, інших осіб на утриманні також не має. Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить задовольнити (а.с.20). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання (а.с. 27), в судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, заяв, клопотань чи відзиву суду не надав. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. З урахуванням зазначених положень ЦПК України та клопотання позивача суд визнав можливим розглянути справу за відсутності учасників справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 5). Дитина народилася у шлюбі, в якому сторони перебували з 08 грудня 2006 року (а.с.7). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №26 від 14.04.2010 року. Після реєстрації розірвання шлюбу їй (дружині) присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.8). 20 жовтня 2012 року позивач уклала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.28). В подальшому вона змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені (а.с.29). Позивач [PERSON] та дитина [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ЦНАП виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області від 30.09.2021 року №19757 та довідкою, засвідченою секретарем Кролевецької міської ради Сумської області Козинець С.М. (а.с. 6, 9). Місце проживання відповідача зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ЦНАП виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області (а.с.14). Домовленість щодо утримання дитини між сторонами відсутня і позивач бажає, щоб відповідач сплачував аліменти за рішенням суду. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Стаття 141 СК України передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст.182 СК України встановлено два поняття розміру аліментів «мінімальний гарантований розмір аліментів» і «мінімальний рекомендований розмір аліментів». Мінімальний гарантований розмір аліментів є нижньою межею, тобто розміром, який гарантовано буде стягнутий. Він становить 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дана норма однаково застосовується до всіх платників аліментів. Мінімальний рекомендований розмір аліментів може бути присуджений лише в порядку позовного провадження у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів і становить один прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Достатній рівень означає наявність «мінімуму достатку», який дає змогу виживати особі або сім`ї, в зв`язку з чим присудження мінімального рекомендованого розміру аліментів входить до предмета доказування та присудження стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» з 1 липня 2022 року розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років становить 2744 грн., тому мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років повинен становити не менше 1372 грн. (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років). Згідно ч.ч. 1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За заявленими вимогами позивач просить стягувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, зазначених в позовній заяві, зокрема, що відповідач має дохід, має нерухоме майно, транспортний засіб, тобто не підтверджено достатність доходів відповідача у розумінні ч.2 ст.182 СК України. У відповідності з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру, які будуть стягуватись на дитину, суд враховує стан здоров`я дитини, про який є підстави вважати, що він є задовільним, оскільки позивач не зазначила і не довела протилежного; матеріальне становище дитини, яке на сьогодні залежить від доходів матері. Також суд враховує, що відповідач є працездатним, про незадовільний стан здоров`я та наявність у нього інших утриманців суду не повідомив, і він повинен влаштовувати своє життя так, щоб утримувати себе та виконувати свої батьківські обов`язки стосовно дитини, в тому числі утримувати її, і розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За таких обставин, враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.180-182, 184 СК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, розмір яких суд визначає 1372 грн. 00 коп. щомісяця з щорічною індексацією відповідно до закону, що становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, встановленого Законом України «Про Державний бюджет на 2022 рік» з 1 липня 2019 року у розмірі 2744 грн. На думку суду, вказаний розмір аліментів буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дитини, не є завищеним та не буде порушувати прав та інтересів відповідача. Підстави для стягнення аліментів у розмірі 2500 грн., із врахуванням поданих позивачем доказів, в судовому засіданні не встановлені. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити за їх необгрунтованістю. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно зі ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 498 грн 31 коп. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (908*(1372/2500)=498,31 грн) та на підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~ст.\~ст.\~180-182,\~184\~Сімейного кодексу\~України,\~

Outcome: partial