Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

У липні 2022 року представник позивача адвокат Яцун Володимир Михайлович, діючи від імені та представляючи інтереси позивача [PERSON] , звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою про визнання за позивачем права на земельну частку (пай) у порядку спадкування. Позовні вимоги представник позивача мотивував тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається із права на земельну частку (пай) розміром 4,83 умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Шевченка, що знаходиться на території Носівської міської ради Чернігівської області, що належало померлому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221834. На момент смерті [PERSON] разом з ним були зареєстровані дружина [PERSON] та дочка [PERSON] , які відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР уважаються такими, що фактично прийняли спадщину як спадкоємці першої черги за законом. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із 1/2 частини права на земельну частку (пай) розміром 4,83 умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Шевченка, що знаходиться на території Носівської міської ради Чернігівської області, що належало її померлому чоловіку [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221834, зареєстрованого 20 серпня 1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 378, яке [PERSON] фактично успадкувала після смерті чоловіка, але на яке не оформила своїх спадкових прав. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивач. Позивач зверталася до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав на вказану земельну частку (пай) після померлих батьків, однак нотаріусом роз`яснено про неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину у зв`язку з тим, що відсутній оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай). Тому представник позивача просив судовим рішенням визнати за [PERSON] право: - на 1/2 частини земельної частки (паю) розміром 4,83 умовних кадастрових гектарів із земель, які перебували в колективній власності колишнього КСП ім. Шевченка на території Носівської міської ради Чернігівської області, яке на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221834 належало [PERSON] , у порядку спадкування за законом після його смерті; - на 1/2 частини земельної частки (паю) розміром 4,83 умовних кадастрових гектарів із земель, які перебували в колективній власності колишнього КСП ім. Шевченка на території Носівської міської ради Чернігівської області, яке на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221834 належало [PERSON] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Ухвалою судді від 04 липня 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 03 жовтня 2022 року. Ухвалою суду від 03 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження в цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 18 жовтня 2022 року. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, але до початку розгляду справи по суті представник позивача подав до суду заяву, у якій зазначив, що він підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити та розглянути справу без участі позивача та представника позивача. Представник відповідача Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явилася, але до початку розгляду справи по суті подала до суду заяву, у якій указала, що відповідач просить розглянути цивільну справу без участі представника міської ради за наявними в ній матеріалами та дослідженими в судовому засіданні доказами, заявлені позовні вимоги Носівська міська рада визнає, проти задоволення позовну не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд проводить судове засідання за відсутності учасників справи та вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст. 12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 77-78 ЦПК України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя набув право на земельну частку (пай) розміром 4,83 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП ім. Шевченка в адміністративних межах Носівської міської ради Чернігівської області (в минулому Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області). На його ім`я було виписано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221834, який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 378 від 20 серпня 1996 року. Грошова оцінка земельної частки (паю) становить 116629,49 грн., що підтверджується копією повідомлення відділу у Носівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 31-25-0.32-647/112-18 від 08 червня 2018 року (а. с. 4) та довідкою управління в Ніжинському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 31-25-0.32-397/83-21 від 4 жовтня 2021 року (а. с. 5). Судом установлено, що оригінал вищевказаного сертифіката на право земельну частку (пай) втрачено, що підтверджується оголошенням в місцевій газеті «Носівські вісті» від 21 березня 2019 року (а. с. 6). [INFO] в с. Держанівка Носівського району Чернігівської області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 9). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 14 липня 2022 року (а. с. 33), а тому спадкоємство після його смерті здійснюється за законом. Судом встановлено, що спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилася, що підтверджується повідомленням Державного нотаріального архіву Чернігівської області № 1744/01-17 від 14 липня 2022 року (а. с. 34) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 31). Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), той з подружжя, який його пережив, і батьки (усиновителі) померлого. Судом установлено, що [PERSON] була дружиною померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 7). [PERSON] була дочкою померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] (а. с. 11), копією свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а. с. 12), копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища [PERSON] (а. с. 13). Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, крім іншого, довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним. Судом встановлено, що [PERSON] на момент своєї смерті був зареєстрований та проживав у [ADDRESS] . На день смерті разом з ним були зареєстровані дружина [PERSON] та дочка [PERSON] , що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 205 від 18 березня 2019 року (а. с. 9). А, отже, [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці першої черги за законом після смерті [PERSON] фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, а тому визнаються такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] . Вони успадкували право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221834 у рівних частинах, але не оформили юридично своїх прав на спадкову земельну частку (пай). Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. [INFO] у с. Держанівка Носівського району Чернігівської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 8). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 36). Отже, спадкування після її смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, його дружина та батьки. [PERSON] була дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] (а. с. 11), копією свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а. с. 12), копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища [PERSON] (а. с. 13). Отже, вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . Судом встановлено, що Носівською районною державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа до майна померлої [PERSON] за № 400/2018, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину (а. с. 38). Із копії спадкової справи до майна померлої [PERSON] убачається, що спадщину після її смерті прийняла її дочка [PERSON] [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом (а. с. 52-53). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON] успадкувала 1/2 частини права на земельну частку (пай), яке на підставі сертифіката серії ЧН № 0221834 належало [PERSON] , після смерті якого спадщину фактично прийняла [PERSON] , але не оформила своїх спадкових прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Судом установлено, що позивач в особі свого представника зверталася до Носівської державної нотаріальної контори Ніжинського районного нотаріального округу із заявами про видачу їй свідоцтв про право на спадщину за законом після померлих батьків [PERSON] та [PERSON] на право на земельну частку (пай) площею 4,83 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП ім. Шевченка в адміністративних межах Носівської міської ради Чернігівської області (раніше Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області), що належало [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ЧН № 0221834. Однак, державний нотаріус Носівської державної нотаріальної контори Перев`язко Л.М. відмовила позивачеві у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа на вищевказане майно, що підтверджується постановами нотаріуса № 118/02-31 від 15 лютого 2022 року (а. с. 14) та № 119/02-31 від 15 лютого 2022 року (а. с. 15). У п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 6 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно з п. п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам-власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Видача дубліката чи повторного сертифіката на право на земельну частку (пай) законодавством не передбачена. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, ураховуючи вищевикладені правові норми, суд робить висновок, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач [PERSON] сплатила судовий збір у сумі 1166,29 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а. с. 3). Ураховуючи, що заява представника відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову.

Outcome: approved