Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Орган опіки та піклування Мукачівської міської ради про розірвання шлюбу та залишення на утриманні і вихованні неповнолітнього сина. Позовна заява мотивована тим, що 18.10.2014 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] був зареєстрований у ВДРАЦС по м.Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, після чого остання змінила прізвище на [PERSON] , актовий запис №575. Позивач шлюб бажає розірвати, оскільки спільне життя у сторін не склалося, у них різні погляди на сімейне життя, а тому шлюб існує тільки формально. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просить суд позов задовольнити з підстав зазначених у ньому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Органу опіки та піклування Мукачівської міської ради - Степанова О.Р. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18.10.2014 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис №575, після чого остання змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.10.2015 року батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). З позовної заяви слідує, що спільне життя у сторін не склалося, у них різні погляди на сімейне життя, а тому шлюб існує тільки формально. Правовідносини між сторонами регулюються Сімейним кодексом України. У відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому його слід розірвати. Що стосується іншої позовної вимоги про залишення на утриманні і вихованні неповнолітнього сина із позивачем, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до частини першої статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. 2 ст. 155 СК України). За положеннями частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ч. 1 ст. 161 СК України). Згідно з частиною четвертою статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місце знаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. В силу приписів частини другої статті 161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з положеннями частин другої, восьмої, дев`ятої, десятої статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Hunt v. Ukraine, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Mamchur v. Ukraine, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). На підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивача про залишення на утриманні і вихованні неповнолітнього сина разом із батьком.

Outcome: approved