Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

У серпні 2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до Управління майном комунальної власності міста, в якій просить визнати за нею право користування на законних підставах житловим приміщенням - квартирою за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 29,0 кв. м. (в тому числі, житловою площею 19,7 кв. м.). В обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що квартира [ADDRESS] є власністю Полтавської міської територіальної громади (комунальна власність). Особовий рахунок на цю квартиру оформлено на [PERSON] , яка на законних підставах проживає у ній та користується квартирою з 23 серпня 1962 року, сплачуючи всі житлово-комунальні послуги. Разом із цим, ордер на квартиру, який був підставою для вселення позивачки в квартиру, не зберігся та немає можливості видати його дублікат. У свою чергу, позивачка має гарантоване їй право на приватизацію даного житлового приміщення у порядку, визначеному чинним законодавством. Однак, у зв`язку з відсутністю ордера на вселення до квартири, проведення приватизації можливе лише за умови підтвердження права на приватизацію відповідним рішенням суду про визнання права користування житловим приміщенням, а тому вона вимушена звернутись за судовим захистом. 10 серпня 2022 року ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави позовну заяву залишено без руху (а. с. 14). 17 серпня 2022 року ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами (а. с. 17-18). Від представника відповідача Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Зазначає, що факт проживання позивачки у квартирі за адресою: [ADDRESS] з 23 серпня 1962 року підтверджується відміткою у паспорті та довідкою про реєстрацію місця проживання особи. Відповідач обізнаний з тим, що основною причиною звернення позивачки до суду стало її бажання здійснити процедуру приватизації квартири, для чого їй необхідно підтвердити факт користування квартирою на законних підставах. Право на приватизацію закріплене, визнане та гарантоване чинним законодавством України правом громадян. Тоді як Управління майном комунальної власності міста є виконавчим органом Полтавської міської ради і створене для реалізації державної та регіональної політики у сфері управління майном, що є власністю Полтавської міської територіальної громади, та у сфері житлового законодавства. При цьому право комунальної власності належить Полтавській міській територіальній громаді в особі Полтавської міської ради. Управління діє виключно в межах закону і жодними своїми діями чи бездіяльністю не створювало порушення, невизнання чи оспорювання прав позивача, в тому числі і права на приватизацію житла (а. с. 25-27). У судове засідання учасники процесу не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а. с. 30, 31). Представник відповідача Управління майном комунальної власності міста в наданому суду відзиві просив розглядати справу без його участі (а. с. 27). Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд без участі, проти заявлених позовних вимог не заперечує (а. с. 32). Клопотань про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін до суду не надійшло. За таких обставин, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд розглянув справу за наявними у ній матеріалами. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, надавши належну правову оцінку зібраним доказам, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині першій статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Звертаючись до суду із цією позовною заявою, позивачка зазначає, що визнання за нею права користування на законних підставах житловим приміщенням в судовому порядку їй необхідно з метою приватизації житла. З матеріалів справи видно, що позивачка [PERSON] з 23 серпня 1962 року зареєстрована та проживає у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується відміткою про реєстрацію місця проживання у її паспорті (а. с. 4). Ордер до матеріалів справи позивачкою не надано, однак правомірність її вселення до квартири на підставі виданого ордеру не оспорюється учасниками справи з огляду на таке. Так, відповідно до копії довідки Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради № 1290 від 08 серпня 2022 року особовий рахунок на вищевказану квартиру (житлове приміщення) оформлений саме на [PERSON] , яка є квартиронаймачем та проживає в ній з 23 серпня 1962 року (а. с. 7). Згідно з повідомленням цього ж підприємства № 520/2022 від 08 серпня 2022 року позивачці зазначено, що ордер на вищезазначену квартиру відсутній, а тому надати його копію немає можливості. Одночасно, за наявною у підприємства інформацією квартира, [ADDRESS] , наймачем якої є [PERSON] , не значиться як службова (а. с. 8). Відтак, є достатні підстави вважати, що з 23 серпня 1962 року [PERSON] на законних підставах вселена у квартиру [ADDRESS] . Згідно з копією технічного паспорту, виготовленого ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» станом на 01 серпня 2022 року об`єкт нерухомості - квартира [ADDRESS] складається з таких приміщень: кімната (1) площею 19,7 кв. м, кухня (2) площею 6,5 кв. м., санвузол (3) площею 2,8 кв м., загальна площа 29,0 кв. м., у тому числі житлова площа 19,7 кв. м. (а. с. 9-11). З матеріалів справи видно, що вказана квартира є постійним зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивачки. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону чи за рішенням суду. За правилами 345 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) фізична особа або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленого законом. Відповідно до ст. 58 Житлового кодексу Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. З урахуванням викладеного, наявність реєстрації місця проживання (прописки) позивачки свідчить про її вселення у квартиру [ADDRESS] на законних підставах та законність проживання у ній, однак письмових документів (рішення, ордеру), які підтверджують таке право, не знайдено. Відповідно до Положення про управління майном комунальної власності міста, затвердженого рішенням п`ятої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання від 16 червня 2016 року, Управління майном комунальної власності міста створене для реалізації державної та регіональної політики у сфері управління майном, що є власністю територіальної громади м. Полтава, та у сфері житлового законодавства. До основних функцій Управління майном комунальної власності міста належать повноваження щодо: вчинення дій з приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Полтави відповідно до діючого законодавства України; здійснення передачі у приватну власність шляхом приватизації займаних квартир (будинків), кімнат у комунальних квартирах, що перебувають у комунальній власності міста, за рішеннями судів. Таким чином, оскільки позивачка [PERSON] з 23 серпня 1962 року на законних підставах була вселена до квартири [ADDRESS] , з указаного часу постійно проживала та проживає в цій квартирі, будучи її наймачем та сплачуючи комунальні послуги (а. с. 5-6), що підтверджується сукупністю наданих доказів, а тому суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved