Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернувся до суду із позовною заявою у якій просить стягнути з відповідачки заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 02.08.2019 року, яка станом на 20.01.2022 року становить 18745,68 грн. та складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Крім того, просить суд стягнути з відповідачки витрати по оплаті судового збору. 01.09.2022 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою представником позивача було подано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] надала суду заяву про визнання позову, стягнення з неї 1\\2 частини судового збору у зв`язку з визнанням позову. Просить розглядати справу за її відсутності. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до наданих суду документів, 02.08.2019 року між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», та [PERSON] , шляхом підписання Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, укладено Договір про надання банківських послуг, згідно з умовами якого було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У вказаній заяві зазначено, що відповідачка погоджується з тим, що ця заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають між нею та банком Договір про надання банківських послуг. Крім того, вона підтвердила, що ознайомилася з указаними документами. До Договору про надання банківських послуг банк додав Витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб. Згідно із ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Про добровільність дій відповідачки, та її обізнаність про умови кредитування свідчить підпис в графі заяви, в якій першої особи констатує те, що ознайомлена і погоджується з умовами надання кредитних коштів. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Банком умови договору виконані у повному обсязі, проте відповідачка, згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, зобов`язання по кредитному договору виконувала не належним чином, у зв`язку з чим у відповідачки за вказаним договором станом на 20.01.2022 року існує заборгованість у сумі 18745,68 грн., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Наданий позивачем розрахунок детальний, відповідає умовам договору, тому суд бере його до уваги при вирішені справи. Підписана сторонами анкета заява не містить строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд приходить до переконання, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідачем у справі не спростовано доводів позивача щодо отримання, використання, і не погашення кредитних коштів. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Суд вважає, що відповідач фактично отримала та використовувала кошти надані банком, але не повернула їх, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача фактично отриманої та не повернутої суми кредитних коштів. Відповідно до положень ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на визнання відповідачкою позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи,\~ у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання\~позову відповідачем\~до\~початку\~розгляду справи по суті суд у рішенні\~у порядку, установленному законом, вирішує питання про\~повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на вищевказані положення Закону, суд доходить до висновку, що позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а інші 50 відсотків сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved