Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даною заявою вказуючи, що [INFO] помер - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять земельні ділянки загальною площею 3,0162 га з кадастровими номерами 18211830000:05:002:0095 та 18211830000:05:002:0406, які розташовані на території Кропивнянської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області. З 1992 року і по день смерті [PERSON] , вони проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, тобто вели спільне господарство, мали спільний бюджет. 06 липня 2022 року вона, як спадкоємець четвертої черги за законом, звернулася до приватного нотаріуса щодо надання роз`яснення по оформленню спадкових прав після смерті [PERSON] на земельні ділянки загальною площею 3,0162 га за кадастровими номерами 18211830000:05:002:0095 та 18211830000:05:002:0406. Листом приватного нотаріуса позивача повідомлено про неможливість видачі їй свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що вона не прийняла спадщину відповідно до вимог чинного законодавства. Враховуючи викладене, нотаріус рекомендував їй звернутись до суду. Позивач просить суд встановити юридичний факт спільного проживання її та [PERSON] однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 1992 року по 18 вересня 2017 року. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити та надала пояснення по суті заявлених вимог. Представник відповідача Новоборівської селищної ради в судове засідання не з`явився, селищний голова подав до суду заяву про проведення судового засідання за відсутності представника селищної ради, зазначив що не заперечує проти заявлених вимог. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Заслухавши позивача , дослідивши матеріали справи, враховуючи те що відповідач в своїй заяві не заперечував проти задоволення позову, суд її задовольняє, за слідуючих обставин. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Правовідносини, які склались між сторонами регулюються ст.315 ч.1 п.5 ЦПК України, відповідно до якої, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно з ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ч. 4 ст. 3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. Європейський суд з прав людини при розгляді справи [PERSON] зауважив, що відносини де-факто, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатись сімейним життям. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у поняття домогосподарства, закріпленому уст. 1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення» від 19 жовтня 2000 року. Цим законом визначено, що домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] в смт. Хорошів Хорошівського району Житомирської області (а.сп.5). Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №149114 [PERSON] належать земельні ділянки загальною площею 3,0162 га, що знаходиться за території Кропивнянської сільської ради Володарсько - Волинського району Житомирської області (а.сп.7). Згідно відповіді приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Толстіхіної Н.Д. №206 від 06.07.2022 року, [PERSON] повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлого [INFO] [PERSON] , оскільки нею не було подано заяви про прийняття спадщини згідно ст. 1268 ЦК України та рекомендовано звернутись до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю в спадковому будинку (квартирі) разом із спадкодавцем на протязі п`яти років до часу відкриття спадщини, відповідно до ст.1264 ЦК України (а.сп.4). Відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] , [PERSON] з 03.11.1979 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.сп.11). Згідно довідок виконавчого комітету Новоборівської селищної ради №03/1092 та №03/1093 від 12.12.2018 року, [PERSON] , який помер [INFO] на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] ; за шість місяців до його смерті, на день його смерті та шість місяців по тому за вказаною адресою була зареєстрована - [PERSON] , [INFO] (а.сп.9-10). Згідно довідки Новоборівської селищної ради №338/02-25/03 від 05.07.2022 року, [PERSON] з 1992 року по день смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , вони дійсно проживали разом і вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] , що підтверджують свідки: [PERSON] та [PERSON] (а.сп.8). Свідок [PERSON] суду показав, що [PERSON] та [PERSON] з 1992 року проживали разом, як чоловік та жінка в одному будинку, вели спільне господарство, утримували один одного. Позивач поховала [PERSON] . Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] з [PERSON] постійно проживали разом понад 20 років, як чоловік та жінка. Мали спільний побут, вели спільне господарство. [PERSON] здійснила поховання [PERSON] . Позивачем надано достатньо доказів спільного проживання з померлим [PERSON] однією сім`єю. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. З огляду на вищевикладене, враховуючи викладені в заяві обставини, письмові докази на підтвердження обставин справи, покази свідків, відсутність заперечень проти задоволення позову зі сторони відповідача, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову, оскільки в ході розгляду позову доведено факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] без шлюбу за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи те, що встановлення цього факту породжує для позивача юридичні наслідки, від яких залежать його майнові права на спадщину, іншої можливості встановити цей факт позивач не має, у суду відсутні відомості щодо можливого порушення прав інших осіб, у зв`язку зі встановленням факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, а тому позовна заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved