Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

Позивач звернулася до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Кілійської міської\~радипро\~визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач у позові вказала, що відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Кілійської міської ради Одеської області, що згідно особового рахунку у погосподарській книзі № 1 (за 2011 -2015 роки) Фурманівської сільської ради Кілійського району Одеської області на ім`я [PERSON] , [INFO] зареєстрований житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці площею - 0, 51 га, в тому числі присадибна ділянка - 0, 5 га. Земельна ділянка не приватизована, із заявою про приватизацію земельної ділянки ніхто не звертався та державний акт не видавався. Згідно довідки комунального підприємства Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» по даним реєстрації на паперових носіях КП «КМР «БТІ» станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. Окрім того, позивач з 24.07.2007 року відкрито та безперервно проживає у житловому будинку [ADDRESS] , на неї оформлені відповідний особовий рахунок на оплату електроенергії за вищезазначеною адресою. Позивач користується нерухомим майном, доглядає та утримує його, робить ремонти, сплачує інші комунальні платежі. Відповідно до акту обстеження по факту проживання особи, складеного депутатом Кілійської міської ради, [PERSON] фактично проживає в [ADDRESS] з липня 2007 р. по день складання акту та зареєстрована за вищезазначеною адресою з 26.02.2009 р. Враховуючи викладене, позивач просить суд: -визнати за\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~РНОКПП [NUMBER] \~право\~власностіна\~житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який складається з: літ. «А1-А2» - житловий будинок /житловою площею 48,5 кв.м., загальною площею 129, 3 кв.м./ літ. «Б» - гараж, літ. «В1» - літня кухня, літ. «Г» - сарай, літ. «Д» - сарай, літ. «Е» - погріб, літ. «Ж» - убиральня, № 1-5, І - надвірні споруди, розташований на земельній ділянці площею 5873 кв.м., за набувальною давністю. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила суд розглянути позов за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача, Кілійської міської ради, в підготовче судове засідання\~ не з`явився, надав відзив, згідно якого просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги позивача визнає у повному обсязі. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: \~Відповідно до виписки із погосподарської книги за вих. № 36 від 17.02.2021 року виданої виконавчим комітетом Кілійської міської ради Одеської області встановлено, що згідно особового рахунку № [NUMBER] у по господарській книзі № 1 (за 2011 -2015 роки) Фурманівської сільської ради Кілійського району Одеської області на ім`я [PERSON] , [INFO] зареєстрований житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці площею - 0,51 га, в тому числі присадибна ділянка - 0,51 га. Земельна ділянка не приватизована, із заявою про приватизацію земельної ділянки ніхто не звертався та державний акт не видавався, /а.с.17/. Згідно довідки за вих. № 302 від 13.04.2021 року виданої комунальним підприємством Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» встановлено, що по даним реєстрації на паперових носіях КП «КМР «БТІ» станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано, /а.с. 18/. Відповідно до технічного паспорту складеного 22.03.2021 року комунальним підприємством Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації», будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] складається з: літ. «А1-А2» - житловий будинок (житловою площею 48,5 кв.м., загальною площею 129, 3 кв.м.) літ. «Б» - гараж, літ. «В1» - літня кухня, літ. «Г» - сарай, літ. «Д» - сарай, літ. «Е» - погріб, літ. «Ж» - убиральня, № 1-5, І - надвірні споруди, розташований на земельній ділянці площею 5873 кв.м, /а.с. 8-15/. З акту обстеження по факту проживання особи, складеного депутатом Кілійської міської ради 28.05.2021 року встановлено, що [PERSON] фактично проживає в [ADDRESS] з липня 2007 року, /а.с. 22/. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 296318794 від 26.01.2022 року та Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ - 1816518042021 від 04.11.2021 року, земельна ділянка площею 0,2500 га призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд /присадибна ділянка/ розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер 5122385100:02:001:0307 належить на праві власності [PERSON] , /а.с. 33-36/. З розписки складеної 24.07.2007 року встановлено, що [PERSON] отримав 500 доларів США від [PERSON] у якості оплати за житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , /а.с.16/. З письмових пояснень [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 28.09. 2022 року вбачається, що вони були свідками складення розписки, за якою [PERSON] продав будинок в [ADDRESS] , [PERSON] , претензій до неї не має, дозволяє їй користуватися будинком на свій розсуд та оформляти будинок на себе. При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами: У відповідності зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України" від 11 лютого 2010 року № 1878-УІ зі змінами станом на 04.07.2013 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводиться на підставі правовстановлюючого документу. Та із заявою щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно може звернутися лише власник, або уповноважена ним особа. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом. Статтею 344 ч.1 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Згідно із ст.344 ч.4 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно\~ п. 9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Згідно\~ п.п. 11-12 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» -\~Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об`єкт третіми особами за набувальною давністю. Ураховуючи положення статей 16, 344, 396 ЦК, до набуття права власності на майно за набувальною давністю особа, яка володіє майном, має право на захист свого володіння від третіх осіб, які не є власниками майна і не мають прав на володіння цим майном в силу іншої передбаченої законом чи договором підстави. Таким чином, давнісний володілець має право на захист свого володіння відповідно до вимог статей 387, 391 ЦК. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.\~263\~ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач\~ не має можливості отримати свідоцтво на право власності на нежитлове майно, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої права, в зв`язку з чим її право підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved