Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищезазначеною заявою, в якій просить суд встановити юридичний факт належності йому державного акта на право приватної власності на землю серії І-ХМ № 020469, яка розташована на території колишньої Вільховецької сільської ради Новоушицького району Хмельницької області, площею 1,1 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданого 05 лютого 2001 року на підставі рішення Вільховецької сільської ради № 2 від 28 жовтня 2000 року на ім`я [PERSON] . В обґрунтування зазначив, що 05.02.2001 р. йому було видано державний акт. При оформленні державного акту було допущено помилку в анкетних даних, замість вірного зазначення по батькові « [PERSON] » помилково зазначено « [PERSON] ». Встановлення юридичного факту належності заявнику правовстановлюючого документа, а саме державного акта на право приватної власності на земельну необхідне для вільного володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою. Ухвалою від 27.09.22 р. відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін. Голова Новоушицької селищної\~ради Олійник А. подав до суду заяву, в якій зазначив, що він не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] та прохає розглядати справи у їх відсутність. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, провівши у сукупності дослідження матеріалів справи, вважає, що вимоги заяви підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України, справу про встановлення факту, що має юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження. За змістом ч. 4\~ст. 294 ЦПК України\~передбачено, що справи окремого провадження розглядаються за участю заявника і заінтересованих осіб. Слідуючи приписам п. 6)\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи щодо належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що 05 лютого 2001 року, [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю серії І-ХМ № 020469, яка розташована на території колишньої Вільховецької сільської ради Новоушицького районну Хмельницької області, площею 1,1 га та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. При оформленні державного акта на землю було допущено помилку в анкетних даних - замість правильного зазначення по батькові « [PERSON] » помилково зазначено « [PERSON] ». З метою внесення виправлення в державний акт заявник звернувся в головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області. Листом відділу від 19.09.2022 року [PERSON] було відмовлено у внесенні виправлень та зазначено, що порядок заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою до 1 січня 2013 року було передбачено Інструкцією про порядок заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009 року №325. Відповідно до п.4.1 вище згаданої Інструкції, виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку та державному акті не допускається. З набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр" від 7 липня 2011 року №3613-VI та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру" від 17 жовтня 2012 р. №1051, відповідно яких відмінені державні акти, видача державних актів взамін втрачених (пошкоджених) унеможливлюється. Згідно даних паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 18.03.1997 року заявник зазначається як - [PERSON] . Відповідно до даних трудової книжки колгоспника № [NUMBER] , [PERSON] записаний як - [PERSON] . Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 05.02.2016 року у справі № 674/106/16-ц було встановлено, що трудова книжка колгоспника № [NUMBER] , видана 15.04.1983 року у колгоспі Ім. Кірова Вільховецької сільської ради Новоушицького району Хмельницької області на ім`я [PERSON] , 1955 року народження, належить [PERSON] . Рішення набрало законної сили 16.02.2016 року. У списку членів колективного сільськогосподарського підприємства Ім. Кірова Новоушицького району Хмельницької області та пенсіонерів з їх числа які раніше працювали в господарстві і залишились його членами, заявника зазначено як [PERSON] та записано за №782. У книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) Новоушицької районної державної адміністрації КСП ім. Кірова с. Вільховець, заявник зазначається під № 270 як [PERSON] . Фактично з цього моменту виникла помилка у зазначенні по батькові заявника « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] », що в майбутньому призвело до видачі державного акта на право приватної власності на землю серії І-ХМ № 020469 з помилкою. Відповідно до довідки старости сіл Вільховець, Нова Гута, Маціорськ № 752 від 19.09.2022 року, [PERSON] , [INFO] з 15.12.1983 року по 16.11.2000 року був зареєстрований та проживав в селі Вільховець Новоушицького району Хмельницької області. Інша особа з таким прізвищем, іменем та по батькові не була зареєстрована та не проживала. Згідно ч.ч. 1-3\~ст. 78 ЗК України\~право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЗК України\~громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до чинної редакції\~ст. 125 ЗК України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до\~ст. 126 ЗК України\~право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У той же час на момент дати видачі державного акту на право приватної власності на землю було передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Разом з тим, Земельним Кодексом України№561-XII від 18.12.1990, тобто в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин, визначалось, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (ст. 23 ЗК України). З 01 січня 2013 року набрав чинності\~Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України», а також\~Закон України «Про державний земельний кадастр», яким запроваджено ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно як єдиної держаної інформаційної системи, яка має містити відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав. При цьому,\~Законом України «Про Державний земельний кадастр»\~відмінено видачу державних актів на землю. Чинним законодавством України не передбачено порядку внесення змін до державних актів на право приватної власності на землю, видачі нових державних актів на право приватної власності на землю, тобто єдиною можливістю встановити факт належності заявнику державного акту на право приватної власності на землю серії І-ХМ № 020469, яка розташована на території колишньої Вільховецької сільської ради Новоушицького району Хмельницької області, площею 1,1 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданого 05 лютого 2001 року на підставі рішення Вільховецької сільської ради № 2 від 28 жовтня 2000 року є встановлення даного факту у судовому порядку. Відповідно до\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~з 01.01.2013 року реєстрацію прав на нерухоме майно здійснюють структурні підрозділи територіальних органів Мін`юсту та не передбачено видачі державних актів про право власності на землю, як не передбачено і можливості внесення виправлень до вже виданих державних актів. Окрім того, порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі регулювався Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженою\~наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року №43\~та Інструкцією про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженою\~наказом Держкомзему від 22 червня 2009 року №325, які втратили чинність. Таким чином, встановити даний факт іншим шляхом заявник не має можливості. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали документи не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1\~ст. 315 ЦПК України\~громадяни мають право звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. З урахуванням наданих заявником доказів, оскільки невідповідність в написанні по батькові у правовстановлюючому документі перешкоджає реалізації заявником права розпорядитись належним йому нерухомим майном, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви. Суд приймає до уваги той факт, що інші відомості про особу, такі як ім`я та прізвище особи повністю співпадають з тими, що містяться у паспорті громадянина України, та довідці про присвоєння ідентифікаційного номера.

Outcome: approved