Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

В листопаді 2021р. позивач ПрАТ «СК «АРКС» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом (а.с. 1-6) до відповідачки [PERSON] , в якому просив суд: стягнути з відповідачки на свою користь у відшкодування матеріальної шкоди, в порядку суброгації 98249,76 грн.; судовий збір у розмірі 2270,0 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 23 травня 2019р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 146331а9зг, (надалі по тексту - договір страхування), у відповідності до якого позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані із експлуатацією автомобіля «Toyota» д.н.з. [NUMBER] (надалі по тексту - застрахований ТЗ). 06 березня 2020р. по перехресті вул. вул. Полярна-Калнишевського в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (наді по тексту - ДТП) за участю застрахованого ТЗ та автомобіля «Hyundai» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідачки. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 15 травня 2020р. по справі № 756/3670/20, відповідачку було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Вищезазначену подію було визнано позивачем страховим випадком, в зв`язку із чим, ним було складено Страховий акт № АХА2234099 від 08 квітня 2020р. та проведено виплату страхового відшкодування у розмірі 197249,76 грн., однак страховим полісом відповідачки не було покрито суму в розмірі 98249,76 грн. Оскільки в досудовому порядку відповідач відмовляється відшкодувати сплачену суму страхового відшкодування, проігнорував досудовому претензію позивача, останній вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом для захисту свого порушеного права. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2022р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. До судового засідання, стороною позивача було подано до суду заяву, про розгляд справи у відсутність повноваженого представника позивача. Заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, у судове засідання свого представника не направила, поважності причин неявки не повідомила, у встановлений судом строк відзив на позов стороною відповідача не подавався. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 280, 282 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 23 травня 2019р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір страхування, у відповідності до якого позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані із експлуатацією застрахованого ТЗ. 06 березня 2020р. по перехресті вул. вул. Полярна-Калнишевського в м. Києві, сталася ДТП, за участю застрахованого ТЗ та автомобіля «Hyundai» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідачки. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 15 травня 2020р. по справі № 756/3670/20, відповідачку було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що внаслідок виплати ним страхового відшкодування у розмірі 197249,76 грн., до нього перейшло право вимоги до відповідачки в частині сплаченої суми страхового відшкодування, яка не була покрита страховим полісом відповідачки у розмірі 98249,76 грн. Суд вважає, що право вимоги яке виникає в порядку та на умовах передбачених ст. 993 ЦК України, а також ст. 27 Закону України «Про страхування», є суброгаційним, а відповідний обов`язок відшкодування шкоди винною особою, з огляду на положення ст. 1166 ЦК України є деліктним зобов`язанням. Положеннями ст. ст. 512, 514 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках встановлених законом, при цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом». Зокрема положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п .27 постанови № 4 від 01 березня 2013р., що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика, суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Так, у випадку суброгації, відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні, із збереженням самого зобов`язання, на підставі договору страхування, а також ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування». У випадку регресу, одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється нормами ст. 1191 ЦК України. Враховуючи те, що позивач виплатив суму страхового відшкодування за договором страхування у розмірі 197249,76 грн., однак ні страховим полісом ЕР/136740509, не було покрито суму в розмірі 98249,76 грн., до нього в порядку та на умовах передбачених ст. ст. 512, 514, 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», перейшло суброгаційне право вимоги до відповідача. При цьому, що зобов`язання не було припинено зміною кредитора. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума страхового відшкодування у розмірі 98249,76 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270,0грн.

Outcome: approved