Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

У липні 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги у сумі 92 931, 58 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №830, надає населенню м.Павлограда, а також підприємствам, установам і організаціям теплову енергію для потреб опалення, в обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами. Відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення, що надаються за адресою: [ADDRESS] . Однак, оплата за спожиту теплову енергію відповідачем фактично не проводилася, у результаті чого, за період з 01.03.2003 року по 01.07.2021 року утворилася заборгованість у розмірі 92 931,58 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2022 року позов задоволено повністю. Ухвалою суду від 20 вересня 2022 року заочне рішення скасовано за заявою відповідача, справу призначено до розгляду у загальному порядку. Представник позивача у судове засідання не з`явився, одночасно з позовом надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Також відповідачем надано відзив, у якому позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення заборгованості у межах трирічного строку позовної давності. Позовні вимоги за період з 01.03.2003 по 01.01.2011 вважає безпідставними, у зв`язку з тим, що є таке, що набрало законної сили рішення суду за цими позовними вимогами. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані\~ докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що КП "Павлоградтеплоенерго" згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, а також Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених Постановою КМУ від 21 серпня 2019 року №830 та Закону України "Про теплопостачання" постачає теплову енергію до житлового приміщення, в якому мешкає відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з особового рахунку № [NUMBER] , оформленого на [PERSON] ,\~\~ за адресою: [ADDRESS] , утворилась заборгованість за оплату послуг з теплопостачання у період з 01 березня 2003 року по 01 липня 2021 року перед Комунальним підприємством "Павлоградтеплоенерго" у сумі 92931,58 грн. З рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2011 року у справі №2-1989/11, яке набрало законної сили 01 березня 2011 року вбачається, що позивач звертався з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, яка надавалась за вищевказаною адресою за період з 01 березня 2003 року; позов задоволено частково, з відповідача стягнуто заборгованість за період з 01.01.2008 по 01.01.2011, в решті позовних вимог відмовлено. У зв`язку з наведеним, ухвалою суду від 20 жовтня 2022 року, провадження у справі в частині вимог про стягнення заборгованості за період з 01 березня 2003 року по 01 січня 2011 року закрито. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов`язок оплатити надані послуги з теплопостачання встановлено ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), а саме споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст.322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідач просив застосувати строк позовної давності. З позовом про стягнення боргу за спожиту теплову енергію Комунальне підприємство "Павлоградтеплоенерго" звернулось до суду 05 липня 2021 року. Відповідно до ст. 256, 257, ч.1 ст. 261 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно частин 2-5 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Таким чином, з урахуванням застосування трирічного строку позовної давності та закриття провадження у частині вимог, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 41130 грн 57 коп., яка утворилась у період з 05.07.2018 року по 01.07.2021 року (92931,58 грн 6828,28 грн (заборгованість, яка утворилась за період з 01.03.2003 року до 01.01.2007 року) 44972,73 (заборгованість, яка утворилася за період з 01.01.2007 року до 04.07.2018 року). Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої\~ судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі\~ 1004,68 грн., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial