Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

До Корольовського районного суду м. Житомира 09 червня 2021 року надійшли матеріали вказаної позовної заяви, в якій [PERSON] просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №044/08/52-ZNv від 13 червня 2008 року у розмірі 967 962,84 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] загальною площею 39,1 кв.м. шляхом продажу її на прилюдних торгах, у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, згідно Закону України «Про виконавче провадження». Обґрунтовуючи вимоги, позивач посилається на те, що 13 червня 2008 року [PERSON] і Акціонерний комерційний банк «Форум», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «БАНК ФОРУМ», уклали кредитний договір №044/08/52-ZNv, за умовами якого остання отримала кредит для споживчих потреб у розмірі 30 000,00 доларів США зі сплатою 13,5 % річних з кінцевим терміном повернення - 12 червня 2018 року. В забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з кредитного договору, 13 червня 2008 року між АКБ «Форум» та [PERSON] укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS] , що належить останній на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира №2-4314 від 17 листопада 2006 року. Крім того, 19 березня 2009 року АКБ «Форум», [PERSON] і [PERSON] уклали додатковий договір №1 до кредитного договору №044/08/52-ZNv від 13 червня 2008 року і договір про внесення змін та доповнень до іпотечного договору від 13 червня 2008 року, згідно яких сторони змінили і доповнили умови та порядок повернення [PERSON] кредитних коштів. Відповідно до договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 13 червня 2019 року та договору №0084/07/6/10-CL/1 про відступлення прав вимоги за кредитним договором від 13 червня 2019 року з додатками до нього, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕСТА» відступило, а [PERSON] набула (прийняла) права вимоги належні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕСТА»: - на підставі договору №002/19/5 від 26 березня 2019 року про відступлення права вимоги за кредитним договором №044/08/52-ZNv від 13 червня 2008 року з усіма змінами і доповненнями до нього, укладеного ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕСТА» з Публічним акціонерним товариством «БАНК ФОРУМ», який є правонаступником АКБ «Форум»; - на підставі укладеного 26 березня 2019 року між ПАТ «БАНК ФОРУМ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕСТА» договору купівлі-продажу прав вимоги за іпотечним договором, укладеного 13 червня 2008 року [PERSON] з АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «БАНК ФОРУМ». [PERSON] вказує, що відповідач [PERSON] не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором і станом на дату укладання договору №0084/07/6/10-CL/l від 13 червня 2019 року про відступлення прав вимоги має перед нею заборгованість у розмірі 967 962,84 грн., з яких 752 895,81 грн. - тіло кредиту і 215 066,03 грн. - несплачені відсотки за користування кредитом, в зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Ухвалою судді від 11 червня 2021 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. На виконання вимог вказаної ухвали, 06 серпня 2021 року до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків. Ухвалою судді від 20 вересня 2021 року позов [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача та третьої особи про розгляд цієї справи, однак, відповідач не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а третя особа правом подачі письмових пояснень і доказів, на підтвердження своїх заперечень. Позивач 02 листопада 2021 року, 12 січня 2022 року надала суду письмові заяви про розгляд справи за її відсутності, де позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Ухвалою від 13 січня 2022 року судом закрито підготовче провадження в справі та призначено судовий розгляд її по суті. Сторони у судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили. Враховуючи викладені обставини і те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, суд, згідно ст.280-282 ЦПК України та на підставі наявних у справі доказів вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з таких підстав. Встановлено, шо 13 червня 2008 року [PERSON] і Акціонерний комерційний банк «Форум», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «БАНК ФОРУМ», уклали кредитний договір №044/08/52-ZNv, за умовами якого остання отримала кредит для споживчих потреб у розмірі 30 000,00 доларів США зі сплатою 13,5 % річних з кінцевим терміном повернення - 12 червня 2018 року. Цей договір набув чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. В забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з кредитного договору, 13 червня 2008 року між АКБ «Форум» та [PERSON] укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS] , що належить останній на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира №2-4314 від 17 листопада 2006 року. Розділом 5 договору іпотеки сторонами визначено порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до змісту вказаного розділу іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, зокрема, у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим договором. Звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. Право визначення підстави та способу звернення стягнення належить іпотекодавцю. Крім того, 19 березня 2009 року АКБ «Форум», [PERSON] і [PERSON] уклали додатковий договір №1 до кредитного договору №044/08/52-ZNv від 13 червня 2008 року і договір про внесення змін та доповнень до іпотечного договору від 13 червня 2008 року, згідно яких сторони змінили і доповнили умови та порядок повернення [PERSON] кредитних коштів. Відповідно до договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 13 червня 2019 року та договору №0084/07/6/10-CL/1 про відступлення прав вимоги за кредитним договором від 13 червня 2019 року з додатками до нього, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕСТА» відступило, а [PERSON] набула (прийняла) права вимоги належні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕСТА»: - на підставі договору №002/19/5 від 26 березня 2019 року про відступлення права вимоги за кредитним договором №044/08/52-ZNv від 13 червня 2008 року з усіма змінами і доповненнями до нього, укладеного ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕСТА» з Публічним акціонерним товариством «БАНК ФОРУМ», який є правонаступником АКБ «Форум»; - на підставі укладеного 26 березня 2019 року між ПАТ «БАНК ФОРУМ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕСТА» договору купівлі-продажу прав вимоги за іпотечним договором, укладеного 13 червня 2008 року [PERSON] з АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «БАНК ФОРУМ». Згідно із актом приймання-передачі прав вимоги загальна сума права вимоги складає 967 962,84 грн. Як вбачається з копії висновку про вартість майна від 23 липня 2021 року, ринкова вартість квартири [ADDRESS] визначена - 531 838,00 грн. Вирішуючи питання по суті позовних вимог [PERSON] , суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). За змістом ч.1 ст.575 ЦК України та ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права й обов`язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням). Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку не доведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Відповідно до ст.589 ЦК України, ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених ст.12 цього Закону. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене в ст.590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку», згідно з ч.3 ст.33 якого звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання. Оскільки наявними у матеріалах справи належними, допустимими та достовірними доказами, неспростованими відповідачем і третьою особою, підтверджується факт неналежного виконання боржником основного зобов`язання, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, є вимога позивача, як іпотекодержателя, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його реалізації на прилюдних торгах. Таким чином, зважаючи на те, що позивачем на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, надано належні, допустимі та достовірні докази, які відповідачем та третьою особою спростовані не були, суд дійшов висновку про наявність у справі підстав для задоволення позову та звернення стягнення на предмет іпотеки у вигляді квартири. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102- IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України. Законом України від 22 травня 2022 року №2263-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» Верховна Рада України затвердила Указ Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховна Рада України постановила розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» доповнити пунктом 5-2 такого змісту: «5-2. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія ст.37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), ст.38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), ст.40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), ст.41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону». Враховуючи, що на момент ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки воєнний стан в Україні триває, виконання рішення суду зупиняється на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. У такому висновку суд виходить з того, що згадані норми права не втратили свою чинність, оскільки не були виключені з тексту зазначеного Закону, а спеціальним законом лише запроваджене зупинення виконання цих правил на певний період. Надалі у разі припинення запровадження воєнного стану дія згаданих правил відновить свою дію без окремого рішення та закону. На підставі викладеного та

Outcome: approved