Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

06 вересня 2022 року [PERSON] засобами\~поштового зв`язку звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] та зняти її з реєстрації місця проживання. Обгрунтовано позов тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач зареєстрована в указаному житловому приміщенні, однак не проживає в ньому більше двох років, житлом не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, кореспонденцію не отримує, у здійсненні поточного та капітального ремонтів участі не бере. Також, особистих речей відповідача у квартирі немає. Перешкод у користуванні житлом позивач відповідачу не чинила, остання добровільно визначила собі інше місце проживання, а тому є підстави для визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 вересня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзив на позов не подала. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщалася завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою її місця проживання, зареєстрованою в установленому законом порядку. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно та належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 26 травня 2005 року (а.с. 11), копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 грудня 2010 року (а.с. 13) та копіями витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с 12, 14). У вказаній квартирі, крім позивача, зареєстрована також відповідач, про що свідчить копія довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 19 серпня 2022 року № 9546, видана Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради (а.с. 15). Позивач зазначила, що відповідач не була та не є членом її сім`ї, не проживає в квартирі більше двох років, житлом не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, кореспонденцію не отримує, у здійсненні поточного та капітального ремонтів участі не бере. Також, особистих речей відповідача у квартирі немає. Перешкод у користуванні житлом позивач відповідачу не чинила, остання добровільно визначила собі інше місце проживання. Позивач сама несе витрати на утримання житла і реєстрація відповідача у квартирі значно обмежує її законні права. Так, з копії акту про непроживання особи за місцем реєстрації від 19 серпня 2022 року, підписаного мешканцями будинку [ADDRESS] , а саме: [PERSON] та [PERSON] , в присутності майстра технічної дільниці ДОЖФ № 3 Комунального підприємства «Деснянське» Чернігівської міської ради, вбачається, що відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації (а.с. 16). Згідно з положеннями статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі статтею 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частин першої, другої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із\~частинами першою,\~другою статті\~321\~Цивільного кодексу\~України право\~власності є\~непорушним.\~Ніхто не\~може бути\~протиправно позбавлений\~цього права\~чи обмежений\~у його\~здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною першою статті 383 Цивільного кодексу України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 Цивільного кодексу України). Отже, закон встановлює пріоритет прав власника житла над правами інших осіб щодо нього. Верховний Суд у своїх постановах наголошує, що користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 Цивільного кодексу України. Так,\~відповідно до\~частини першої,\~другої статті\~406\~Цивільного кодексу\~України сервітут\~припиняється у\~разі: 1)\~поєднання в\~одній особі\~особи,\~в інтересах\~якої встановлений\~сервітут,\~і власника\~майна,\~обтяженого сервітутом; 2)\~відмови від\~нього особи,\~в інтересах\~якої встановлений\~сервітут; 3)\~спливу строку,\~на який\~було встановлено\~сервітут; 4)\~припинення обставини,\~яка була\~підставою для\~встановлення сервітуту; 5)\~невикористання сервітуту\~протягом трьох\~років підряд; 6)\~смерті особи,\~на користь\~якої було\~встановлено особистий\~сервітут. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Враховуючи норми законодавства, що відповідач не була та не є членом сім`ї позивача, не проживає за адресою своєї реєстрації більше двох років, житлом не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, беручи до уваги, що реєстрація відповідача створює перешкоди позивачу у здійсненні прав власника, а тому суд знаходить підстави для визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про зняття відповідача з реєстрації місця проживання, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом є підставою для зняття її з реєстраці. За вказаних обставин, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір.

Outcome: partial