Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05 червня 2021 року за адресою: м. Одеса, вул. Софіївська, 22, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Renault Megane д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу KTM 390 DUKE д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , в наслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2021 року, водія [PERSON] який керував автомобілем Renault Megane д.н.з. [NUMBER] було визнано винним у вчиненні правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Згідно висновку судового експерта № ED-2511-2-1913.21 від 31 червня 2021 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу KTM 390 DUKE д.н.з. [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 05 червня 2021 року складає 151\~589,00 грн., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу KTM 390 DUKE д.н.з. [NUMBER] пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 05 червня 2021 року складає 152\~261,80 грн., відновлення транспортного засобу KTM 390 DUKE д.н.з. [NUMBER] пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 05 червня 2021 року не доцільне. Частину збитку, а саме 68274,81 грн. позивачу відшкодовано ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», тож розмір невідшкодованого збитку складає 84\~346,99 грн. Окрім того позивачеві завдано моральні страждання, які були оцінені [PERSON] у розмірі 80\~000,00 грн. Ухвалою суду від 10 листопада 2022 року провадження по справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 17 грудня 2021 року. У судове засідання 17 грудня 2021 року учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника відповідача до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи. Інші учасники справи про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи відкладено на 27 січня 2022 року. 29 грудня 2021 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник [PERSON] зазначає, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Представник відповідача вважає висновок експерта № ED-2511-2-1913.21 від 31 червня 2021 року неналежним доказом, адже експертиза була проведена з порушенням чинного законодавства. Представник відповідача зазначає, що з полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 23 лютого 2021 року № 9182449 страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, становить 130\~000,00 грн., таким чином до справи має бути залучено співвідповідача ПрАТ «СК «УПСК». Окрім того, на думку представника відповідача, позивачем не доведено завдання йому моральної шкоди, оціненої [PERSON] у розмірі 80\~000,00 грн. 24 січня 2022 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив від 29 грудня 2021 року, у якому представник позивача зазначає, що позивач на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення до страховика, від якого ним було отримано часткове відшкодування, а також звернення з відповідними вимогами до особи яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди та стягнення різниці. Щодо невірної дати складання експертного висновку № ED-2511-2-1913.21, експертом було складено відповідні уточнення, та зазначено вірну дату складання, а саме: 30 червня 2021 року. 27 січня 2022 року від представника відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких зазначено, що відповідь на відзив від 24 січня 2022 року слід залишити без розгляду, у зв`язку із пропуском встановленого законодавством строку на подання до суду. У судове засідання 27 січня 2022 року з`явився представник позивача [PERSON] . Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника відповідача до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи. Третя особа про причини неявки суд не повідомила. Розгляд справи відкладено на 23 лютого 2022 року. У судове засідання 23 лютого 2022 року з`явилися представник позивача та представник відповідача. У судове засідання не з`явився представник ПрАТ «УПСК». Про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував. Від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення з наданими до суду представником відповідача доказами. Розгляд справи відкладено на 16 березня 2022 року. 09 березня 2022 року від представника позивача до суду надійшла заява про зміну розміру позовних вимог, який просить: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] збитки у розмірі 21\~589,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 80\~000,00 грн.; стягнути з ПрАТ «УПСК» на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 61 725,19 грн.; стягнути з [PERSON] та ПрАТ «УПСК» на користь [PERSON] солідарно судові витрати у сумі 41\~678,00 грн. У зв`язку зі знаходженням судді Свяченої Ю.Б. у відпустці, розгляд справи відкладено на 19 квітня 2022 року. 29 квітня 2022 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на заяву про зміну розміру позовних вимог. Представник відповідача зазначає, що [PERSON] реалізував своє право та отримав відшкодування шкоди, яка була завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 05 червня 2021 року від ПрАТ «УПСК» у необхідному розмірі. У судове засідання 19 квітня 2022 року з`явилися представник позивача та представник відповідача. У судове засідання не з`явився представник ПрАТ «УПСК». Про причини неявки суд не повідомив. Розгляд справи відкладено на 24 травня 2022 року. У судове засідання 24 травня 2022 року сторони не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника ПрАТ «УПСК» до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Інші учасники справи про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи відкладено на 11 липня 2022 року. У судове засідання 11 липня 2022 року сторони не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Інші учасники справи про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи відкладено на 15 серпня 2022 року. У судове засідання 11 липня 2022 року сторони не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності позивача та його представника. Від представника відповідача до суду надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності відповідача та його представника. Від представника ПрАТ «УПСК» до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 12 вересня 2022 року. 08 вересня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника відповідача ПрАТ «УПСК» надійшла заява про закриття провадження по справі у частині вимог про стягнення з ПрАТ «УПСК»\~ на користь [PERSON] грошових коштів у сумі 98 274,81 грн. Заява обґрунтована тим, що 05 вересня 2022 року між [PERSON] та ПрАТ «УПСК»\~ укладено Угоду про припинення зобов`язання за угодою сторін, відповідно до якої Страховик (ПрАТ «УПСК» ) сплатив на користь [PERSON] необхідні кошти. До суду 12 вересня 2022 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява про відмову від позову у частині позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення грошових коштів у сумі 98 274,81 грн. з підстав укладення між сторонами 05 вересня 2022 року Угоди про припинення зобов`язання за угодою сторін. У судове засідання 12 вересня 2022 року з`явилися представник позивача [PERSON] та представник відповідача [PERSON] . Відповідач ПрАТ «УПСК»\~ про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник позивача підтримав заяву представника відповідача та просив закрити провадження по справі у частині вимог [PERSON] до ПрАТ «УПСК». Представник відповідача [PERSON] , проти задоволення заяви ПрАТ «УПСК» не заперечувала. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2022 року закрито провадження по справі у частині вимог [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення грошових коштів у сумі 98\~274,81 грн.,\~продовжено розгляд\~цивільної справи\~у частині\~вимог [PERSON] \~до [PERSON] про\~відшкодування матеріальної\~та моральної\~шкоди,\~завданої внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди. Розгляд справи відкладено на 13 жовтня 2022 року. У судове засідання 13 жовтня 2022 року учасники справи не з`явилися. Про дату час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, проти задоволення позовних вимог заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 05 червня 2021 року за адресою: м. Одеса, вул. Софіївська, 22, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Renault Megane д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу KTM 390 DUKE д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , в наслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2021 року, водія [PERSON] який керував автомобілем Renault Megane д.н.з. [NUMBER] було визнано винним у вчиненні правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Виходячи з вимог ч. 1 ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього\~руху України). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «УПСК» згідно полісу № АР/ 9182449 від 23 лютого 2021 року, згідно якого страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 130 00,00 грн. Нормами статті 11\~ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За п. 22.1 ст.\~22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.\~29\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно висновку судового експерта Судової незалежної експертизи України за № ED-2511-2-1913.21 від 31 червня 2021 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу KTM 390 DUKE д.н.з. [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 05 червня 2021 року складає 151\~589,00 грн., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу KTM 390 DUKE д.н.з. [NUMBER] пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 05 червня 2021 року складає 152\~261,80 грн., відновлення транспортного засобу KTM 390 DUKE д.н.з. [NUMBER] пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 05 червня 2021 року не доцільне. Відповідно до страхової справи за наслідками розгляду події, яка сталася 05 червня 2021 року за участю транспортного засобу KTM 390 DUKE д.н.з. [NUMBER] та транспортного засобу Renault Megane д.н.з. [NUMBER] , поліс АР/ 9182449 вартість ремонту транспортного засобу KTM 390 DUKE д.н.з. [NUMBER] становить 68\~274,81 грн. Відповідно до Страхового акту № 044/037/012177/21/1 ПрАТ «УПСК» було виплачене [PERSON] страхове відшкодування у сумі 68\~274,81. Однак 05 вересня 2022 року між [PERSON] та ПрАТ «УПСК» укладено Угоду про припинення зобов`язання за угодою сторін, відповідно до якої Страховик (ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія») сплатив на користь [PERSON] необхідні кошти сумі 30\~000,00 грн. Таким чином, ПрАТ «УПСК»\~ визнав вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу KTM 390 DUKE д.н.з. [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди встановлену висновком судового експерта Судової незалежної експертизи України за № ED-2511-2-1913.21 від 31 червня 2021 року. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону). Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 14 грудня 2021 року справа № 147/66/17 послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17). Таким чином, вимоги [PERSON] , щодо стягнення з [PERSON] різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування є обґрунтованою та не суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Щодо відшкодування моральної шкоди слід зазначити наступне. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)'' від 31.03.1995 р. (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явиш заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Згідно з ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом чи/або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву від 29 грудня 2021 року зазначає, що позивачем не доведено факт завдання йому моральної шкоди унаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 05 червня 2021 року. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палити Касаційного цивільного суду розглянув справу № 761/24143/19 та встановив, що моральна шкода вважається завданою позивачу, якщо відповідачем не доведено належними доказами відсутність його вини у завданні такої шкоди. Розглядаючи справу, ВС зазначив, що у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня\~ 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Також ВС нагадав, що прецедентною практикою Європейського суду з прав людини і на законодавчому рівні в Україні, у тому числі частиною другою статті 1166 ЦК України, згідно з якою особа, яка завдала школи, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, закріплено дію презумпції моральної шкоди. Тобто, моральна шкода вважається завданою позивачу, якщо відповідачем не доведено належними доказами відсутність його вини у завданні такої шкоди. Відповідно до постанови Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2021 року, водія [PERSON] який керував автомобілем Renault Megane д.н.з. [NUMBER] було визнано винним у вчиненні правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП, чим доведено протиправність діяння заподіювача моральної шкоди [PERSON] - [PERSON] . За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [PERSON] не надано до суду доказів завдання йому моральної шкоди у обсязі заявленому в позовній заяві. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення вимог в цій частині частково. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 30 000,00 грн. слід зазначити наступне. У статті 133 ЦПК України перелічено види судових витрат. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч.1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач в своїй позовній заяві зазначив попередній орієнтовний розрахунок судових витрат у сумі 30000,00 грн. Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Отже, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 01 жовтня 2018 року у справі № 569/17904/17. Однак, у супереч вимог чинного цивільно-процесуального законодавства, позивачем до суду не було надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, в матеріалах справи наявний лише договір про надання правничої допомоги від 01 липня 2021 року. Таким чином, підстави для відшкодування позивачеві витрат на правничу допомогу відсутні. Щодо відшкодування витрат на проведення експертного дослідження № ED-2511-2-1913.21 від 31 червня 2021 року. 23 червня 2021 року [PERSON] звернувся до судового експерта ТОВ «Судова незалежна експертиза України» Вітвіцького І.І. із заявою про проведення автотоварознавчого експертного дослідження, задля визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу KTM 390 DUKE д.н.з. [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 05 червня 2021 року, вартості відновлювального ремонту транспортного засобу KTM 390 DUKE д.н.з. [NUMBER] пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 05 червня 2021 року, а чи є доцільним відновлення транспортного засобу KTM 390 DUKE д.н.з. [NUMBER] пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 05 червня 2021 року. Вартість проведеного дослідження, як зазначає представник позивача згідно акту № ЕD-2511-2-1913.21 від 05 липня 2021 року становить 8500,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Це означає, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, призначення та проведення експертизи має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі. Замовлення експертизи та отримання експертного висновку відбулося за ініціативою [PERSON] до звернення до суду з позовом, що обумовлює відсутність підстав для відшкодування [PERSON] витрат на підготовку експертного висновку. Окрім того, в матеріалах справи відсутній акт № ЕD-2511-2-1913.21 від 05 липня 2021 року з якого вбачається вартість виконаного дослідження. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. [PERSON] було сплачено судовий збір у сумі 3178 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією № 40754 від 13 жовтня 2021 року на суму 3178 грн. 00 коп. за подання позовної заяви. Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог [PERSON] з [PERSON] слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 546 грн. 30 коп.

Outcome: partial