Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

[PERSON] (далі - Заявник) звернулася до суду з заявою заінтересована особа: Попільнянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про оголошення фізичної особи померлою. В обґрунтування своєї заяви, посилається на те, що [INFO] року її чоловік [PERSON] , [INFO] , з яким вона проживала спільно в [ADDRESS] , на той час Єрчицької сільської ради, Попільнянського району Житомирської області, за невідомих їй обставин потрапив під електропотяг, неподалік залізничної станції Чернявка, на лінії Фастів І Козятин , між станціями Кожанка та Попільня . Від отриманих травм помер. Вона відразу не знала про цю подію і чоловік вважався як невпізнаною особою, однак через певний час їй запросили на впізнання, де вона його впізнала та його було ідентифіковано правоохоронними органами. Про його смерть в Єрчицькій сільській раді було зроблено актовий запис №18 від 15.07.1996 року. На даний час у Заявника виникла необхідність в оформленні спадщини після смерті чоловіка і вона звернулася до відділу РАЦС у повторній видачі свідоцтва про смерть чоловіка, однак отримала відповідь про те, що актовий запис про смерть [PERSON] , не виявлено. В зв`язку з тим, що її чоловік загинув від нещасного випадку, або внаслідок самогубства, однак з невідомих причин не зареєстровано його факт смерті, вважає що є підстави для оголошення його померлим саме [INFO] . Після смерті чоловіка [PERSON] відкрилася спадщина, на земельну частку (пай), тому оголошення чоловіка померлим необхідно для вирішення питання про оформлення спадщини після його смерті. На підставі вищевикладеного, Заявник просить оголосити [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Велика Чернявка Попільнянського району Житомирської області, жителя [ADDRESS] , померлим [INFO] . Представник Заявника в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Попільнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви, зазначила, що актовий запис про смерть [PERSON] відсутній, лише актовий запис про смерть невідомої особи. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, вислухавши учасників процесу, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Правовідносини з приводу оголошення особи померлою регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до частини першої, пункту 3 частини другої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З матеріалів справи, судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] та його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 18 вчинений 13 жовтня 1949 року виконавчим комітетом Велико - Чернявської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133.135 СУ України від 13 червня 2018 року. /а.с.5/ 26 червня 1973 року [PERSON] , [INFO] зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] / копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] /./а.с.6/ Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану від 25 вересня 2018 року, проведеною перевіркою за період з 01 січня 1993 року по 31 грудня 1999 рік та з 01 січня 1997 року по 06 липня 2018 рік, актовий запис про смерть [PERSON] , [INFO] , в державному реєстрі актів цивільного стану - відсутній. /а.с.7/ Згідно копії Виписки з погосподарської книги № 3,4 Єрчицької сільської ради за 1996-2000 роки, [PERSON] , [INFO] , рахувався головою господарства особовий рахунок № [NUMBER] с. Яблунівка, працював ПКП ім. Фрунзе - різноробочим та помер [INFO] , актовий запис № 18. Дружина [PERSON] , [INFO] ; свекруха [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] . /а.с.9/ Відповідно до листа Попільнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 06 липня 2018 року № 2869/30/4.2/2018 Л, в архівах Попільнянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області та відділі державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис про смерть [PERSON] , не виявлено. Перевірка проведена за 7 років (1993-1999) по первинних актових записах про смерть по першому та другому примірниках. /а.с.8/ Також, відповідно до листа Обласного бюро судово - медичної експертизи Житомирської обласної ради від 01 червня 2022 року, згідно журналу запису № 658 реєстрації трупів за направленням начальника РВВС та станції Козятин Козачка Н.Ф. від 15.07.1996 року в приміщенні моргу Попільнянської ЦРЛ було проведено дослідження трупа невідомого чоловіка, віком близько 45 років, який був доставлений з місця виявлення на 947 кілометрі перегону ст. Кожанка - ст. Попільня, встановлена причина смерті «Відділення голови». Надати копію акта судово - медичного дослідження трупа не представляється можливим, оскільки термін зберігання та висновків судово - медичних досліджень та експертиз становить 25 років, а тому даний документ на даний час уже знищений. /а.с.18, 21-22/ Свідки: [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що [PERSON] помер [INFO] , вони були особисто присутні на похованні. Суд не має підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідками. Даних про яку-небудь зацікавленість свідків в результаті розгляду справи немає, їх покази відповідають і не суперечать обставинам, відомості про які містяться в інших зібраних по справі доказах. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» надано роз`яснення, що судам необхідно відрізняти оголошення фізичної особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідомо. Рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Виняток встановлений у частини другій статті 46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісті у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій; неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті, згідно статті 47 ЦК України. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Відповідно до роз`яснень викладених у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Статтею 306 ЦПК України визначено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Відповідно до положень статті 49 Цивільного кодексу України, смерть фізичної особи є актом цивільного стану та підлягає державній реєстрації відповідно до закону. За частиною 1 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Згідно частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. Також, Конституційний Суд України у своєму рішенні № 8-рп/2002 від 07.05.2002 визначив, що судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. І саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право, а за змістом частини 2 статті 4 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 та 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 76-77 та 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки факт смерті [PERSON] , який помер [INFO] , підтверджується дослідженими судом доказами та показами свідків і відповідає обставинам, викладеним у заяві, а також так як законом не визначено іншого, окрім судового порядку встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, за таких обставин вимоги Заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з частиною 2 статті 308 ЦПК України після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, - відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. За наявності в населеному пункті кількох нотаріусів, а також у випадках, коли місце відкриття спадщини невідоме, рішення надсилається до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна. Відповідно до частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved