Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Пасічник А. З., звернулася до суду з позовом до [PERSON] , змінивши предмет позову, просить усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками кадастровий номер 6124210100:04:001:0873 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0434 га, кадастровий номер 6124210100:04:001:0831 для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0987 га, кадастровий номер 6124210100:04:001:0872 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0565 га по [ADDRESS] шляхом зобов`язання [PERSON] звільнити самовільно зайняті відповідні частини вищевказаних земельних ділянок, зокрема площею 0,0049 га, 0,0065 га, 0,0007 га, та за власний рахунок відновити в натурі на місцевості межу між земельними ділянками по [ADDRESS] та по [ADDRESS] у відповідності до даних технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі на місцевості по [ADDRESS] шляхом демонтажу та перенесення встановленої відповідачем між зазначеними суміжними ділянками огорожі на межу від Г до А відповідно до кадастрових планів земельних ділянок, кадастровий номер 6124210100:04:001:0873 та 6124210100:04:001:0872, від Д до А відповідно до кадастрового плану земельної ділянки, кадастровий номер 6124210100:04:001:0831. У обґрунтування позову зазначає, що за договором дарування №116 від 10.02.2017 року позивач набула у власність земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6124210100:04:001:0873 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0434 га. За договором дарування №117 від 10.02.2017 року набула у власність земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6124210100:04:001:0831 для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0987 га. За договором дарування №131 від 13.02.2017 року набула у власність земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6124210100:04:001:0872 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0565 га. Дані земельні ділянки з північної сторони межують із земельними ділянками, що належать [PERSON] . У 2019 року [PERSON] виявила, що огорожа розміщена не на межі між їхніми господарствами, а зміщена у сторону її земельних ділянок таким чином, що їх частина шириною приблизно 1 м захоплена відповідачем та перебуває у його користуванні. Своїми діями відповідач порушує її право на користування належними їй земельними ділянками. Представник позивача адвокат Пасічник А. З. позов підтримав з наведених у ньому підстав, просить задовольнити. Суду додатково пояснив, що межа між земельними ділянками сторін проходить таким чином, що [PERSON] фактично користується частиною земельною ділянки, що належить позивачу. Такий ж земельний спір існував і з попереднім власником спірної ділянки [PERSON] , проте правонаступником останньої [PERSON] та [PERSON] було укладено мирову угоду, яка визнана судом ухвалою суду від 19.05.2016 року. Позивач [PERSON] у 2017 році набула за договорами дарування право власності на земельні ділянки, є новим власником, і не є стороною вищевказаної мирової угоди. Отже, умови мирової угоди не є обов`язковими для позивача. Вважає, що позивач має право на захист своїх прав у судовому порядку. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 22.07.2022 року позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити. Суду пояснив, що у 1990 року придбав житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Вже на той час існувала межа огорожа, яку просить перенести позивач. У обґрунтування заперечень на позов посилається на те, що відповідач за адресою: [ADDRESS] не проживає. Зазначив, що існуюча між ними огорожа належить йому, жодних спорів з іншими сусідами у нього немає. Позивач знала про існування мирової угоди з попереднім власником та погоджувалася на її умови. У подальшому відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Представник відповідача адвокат Сверлик О. В. у судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених у відзивах. У задоволенні позову просить відмовити за безпідставністю вимог. У обґрунтування заперечень позовних вимог суду пояснила, що позивач не проживає по сусідству з [PERSON] , а проживає за іншою адресою, отже, відповідач не може чинити їй перешкоди у користуванні земельними ділянками. Окрім того, відповідач придбав житловий будинок у 1990 році, розмір та конфігурація земельної ділянки не змінювалася з того часу. Позивач не надала доказів встановлення огорожі саме відповідачем [PERSON] та того, що їй чиняться перешкоди у користуванні земельною ділянкою. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначила, що у 1990 році [PERSON] придбав житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Огорожа встановлена попереднім власником і до тепер знаходиться на тому ж місці. У квітні травні 2017 року позивач ремонтувала стіну свого будинку зі сторони відповідача і жодних претензій до нього не пред`являла, з проханням про перенесення (зміщення) чи знесення огорожі не зверталась. Відповідач не чинить їй жодних перешкод. Зміщення огорожі у сторону його житлового будинку призведе до суттєвого ущемлення прав відповідача, так як це суттєво зменшить площу його подвір`я. Крім того, ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 19.05.2016 року затверджено мирову угоду з [PERSON] про усунення перешкод в користуванні будинковолодінням та земельною ділянкою, якою на даний час володіє позивач [PERSON] . Даною ухвалою також передбачено, що повторне звернення про той самий предмет спору і з тих самих підстав не допускається. Також посилається на сплив позовної давності, встановленої ст. 257 ЦК України тривалістю у три роки. Просить відмовити у задоволенні позову у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності звернення до суду. У відповіді на відзив представник позивача адвокат Пасічник А. З. зазначив, що позивач звернулася до суду з даним позовом у зв`язку із триваючим порушенням її права власності на земельні ділянки. Позовна давність до вимог за негаторним позовом не застосовується, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі. Тому негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує саме правопорушення. Ухвала суду, якою затверджено мирову угоду, не стосується [PERSON] , оскільки вона не була стороною спору на той час. Обсяг її прав власності в межах цього спору виник пізніше, ніж було ухвалено судове рішення. Мирова угода, визнана судом, стосується виключно прав користування земельними ділянками попереднім власником. У відзиві на заяву про зміну предмету позову представник відповідача адвокат Сверлик О. В. посилається на ті ж обставини, що і у відзиві на позов, зокрема на незмінність огорожі, не проживання відповідача по сусідству з [PERSON] , а також на врегулювання земельного спору шляхом укладення мирової угоди 19.05.2016 року між [PERSON] та [PERSON] , яка визнана судом згідно ухвали від 19.05.2016 року. Ухвалами суду від 15.07.2021 року у даній цивільній справі задоволено клопотання представника позивача адвоката Пасічника А. З. та витребувано докази, зокрема належним чином завірені копії технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, призначено земельно-технічну експертизу. Ухвалою суду від 22.03.2022 року цивільну справу за вищевказаним позовом прийнято до розгляду, поновлено провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 23.06.2022 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Судом установлено такі обставини. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №80128009, сформованого 10.02.2017 року, [PERSON] на підставі договору дарування від 10.02.2017 року належить земельна ділянка площею 0,0987 га, кадастровий номер 6124210100:04:001:0831, призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована по [ADDRESS] . Відповідно до кадастрового плану земельної ділянки, що є додатком до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6113836212020, сформованого 25.11.2020 року, вищезазначена земельна ділянка межує із земельною ділянкою [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №80127079, сформованого 10.02.2017 року, [PERSON] на підставі договору дарування від 10.02.2017 року належить земельна ділянка площею 0,0434 га, кадастровий номер 6124210100:04:001:0873, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована по [ADDRESS] . Відповідно до кадастрового плану земельної ділянки (додатку до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6113836112020 від 25.11.2020 року) дана земельна ділянка межує із земельною ділянкою [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №80251379, сформованого 13.02.2017 року, [PERSON] на підставі договору дарування від 13.02.2017 року належить земельна ділянка площею 0,0565 га, кадастровий номер 6124210100:04:001:0872, розташована по [ADDRESS] . Зазначена земельна ділянка теж межує із земельною ділянкою [PERSON] , що вбачається з кадастрового плану земельної ділянки - додатку до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6113836312020 від 25.11.2020 року. [PERSON] придбав житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 27.03.1990 року. Як убачається з виписки з рішення №251 від 06.07.2001 року, [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0.25 га по [ADDRESS] , зокрема 0,10 га для будівництва і обслуговування жиловогобудинку, господарських будівель і споруд, та 0,15 га для ведення особистого селянського господарства. З пояснень представника відповідача у судовому засіданні слідує, що [PERSON] не приватизував передані йому у власність земельні ділянки за вищевказаною адресою. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 19.05.2016 року визнано мирову угоду, укладену 19.05.2016 року між [PERSON] та [PERSON] у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , правонаступник якої [PERSON] про визнання недійсними рішень Монастириської міської ради Тернопільської області, визнання недійсними свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зустрічним позовом [PERSON] , правонаступник якої [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні будинковолодінням та земельною ділянкою. Як убачається з вищевказаної ухвали суду, сторони погодили вирішити спір, який виник між ними, підписавши мирову угоду, серед умов якої є п. 4, на який посилається відповідач та його представник у судовому засіданні, згідно якого [PERSON] відмовляється від права встановлювати на місцевості межові знаки у вигляді огорожі згідно конфігурації присадибної земельної ділянки кадастровий номер 6124210100:04:001:0830, що розташована у [ADDRESS] , з боку садиби [PERSON] , що розташована по [ADDRESS] , вздовж межі вказаних земельних ділянок, та погоджується на залишення меж між вказаними земельними ділянками згідно фактичного користування, які існують на час розгляду справи та відповідно до Плану земельних ділянок по [ADDRESS] , якими користуються [PERSON] та [PERSON] , зображеного у Додатку №1 до Висновку №108 судової земельно-технічної експертизи від 16.11.2011 року, складного Тернопільським відділенням КНДІСЕ. За результатами проведення земельно-технічної експертизи, що проведена у даній цивільній справі, експертом Тернопільського відділення КНДІСЕ складено висновок №964/21-22 від 11.02.2022 року. Експертом зроблено такі висновки: 1,\~2,\~3. Межі земельних ділянок з кадастровими номерами 6124210100:04:001:0831, 6124210100:04:001:0872, 6124210100:04:001:0873 на місцевості станом на день огляду окремо не закріплені межовими знаками (не відокремлені на місцевості), тобто відновлення меж вищезазначених земельних ділянок можливе виключно за наявності відповідного інструментально-технічного забезпечення, встановити фактичне землекористування по кожній земельній ділянці окремо не вбачається за можливе. Станом на дату проведення огляду та контрольних обмірів земельних ділянок по [ADDRESS] фактична (загальна) площа по фактичному землекористуванні [PERSON] становить 0,1834 га. Загальна площа земельних ділянок з кадастровими номерами 6124210100:04:001:0831, 6124210100:04:001:0872, 6124210100:04:001:0873 становить 0,1987 га. Фактична (загальна) площа земельних ділянок по [ADDRESS] станом на день огляду менша на 0,0153 га (0,1987 га 0,1834 га). 4. Розташування твердої межі (огорожі/паркану) між земельними ділянками по [ADDRESS] та [ADDRESS] не відповідає місцезнаходженню межі від Г до А відповідно до технічної документації із землеустрою, за якою сформовано земельну ділянку з кадастровим номером 6124210100:04:001:0873, а саме існує зміщення т. 1 та т. 2 вглиб ділянки [PERSON] на 0,45 м та 2,81 м відповідно. Площа накладення меж земельної ділянки [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 6124210100:04:001:0873 становить 0,0049 га. 5. Розташування твердої межі (огорожі/паркану) між земельними ділянками по [ADDRESS] та [ADDRESS] не відповідає місцезнаходженню межі від Г до А відповідно до технічної документації із землеустрою, за якою сформовано земельну ділянку з кадастровим номером 6124210100:04:001:0872, а саме існує зміщення в т. 1, т. 2, т. 3, т. 4, т. 5 вглиб ділянки [PERSON] на 2,18 м, 2,83 м, 0,78 м, 0,83 м та 0,86 м відповідно. Площа накладення меж земельної ділянки [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 6124210100:04:001:0872 становить 0,0065 га. 6. Межа від Д до А земельної ділянки з кадастровим номером 6124210100:04:001:0831 згідно кадастрового плану проходить до т.1, т. 8 та т. 9 (а.с. 67). Згідно Додатку 2 до висновку експерта, межа земельної ділянки 6124210100:04:001:0831 у т.1 зміщена вглиб ділянки [PERSON] на 0,45 м, в т. 8 та т. 9 зміщена вглиб фактичного землекористування [PERSON] на 0,32 м та 0,24 м. Площа накладання меж земельної ділянки [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 6124210100:04:001:0831 становить 0,0007 га, площа зміщення вглиб фактичного землекористування [PERSON] становить 0,0020 м (Додаток 2). При цьому, протяжність фактичної огорожі між земельними ділянками по [ADDRESS] та [ADDRESS] , що розташована на земельні ділянці 6124210100:04:001:0831, становить 10,7 м. п. (Додаток 2). Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, відповідача, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~4\~ЦПК України\~кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Власникові, відповідно до частини 1\~ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном. Згідно ст. 78 ЗК України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій-сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до ч. 2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. За змістом частини другої ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Ст. 158 ЗК України передбачено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. З матеріалів справи випливає, що між сторонами існує спір щодо меж належних їм земельних ділянок. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт (ст. 55 Закону «Про землеустрій»). Власник земельної ділянки, землекористувач має право вимагати від власника суміжної земельної ділянки сприяння у встановленні спільних меж, а також встановлення або відновлення межових знаків, у разі якщо вони відсутні, зникли, перемістилися або стали невиразними. У разі відсутності згоди власника суміжної земельної ділянки встановлення спільних меж здійснюється за рішенням суду (ст. 106 ЗК України). Згідно із статтею 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Підставою для подання позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є створення іншою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою цього позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Судом установлено, що земельні ділянки [PERSON] накладені на земельні ділянки [PERSON] вглиб її земельних ділянок, існуюча огорожа між їхніми суміжними земельними ділянками зміщена у сторону земельних ділянок [PERSON] , тому ефективним способом захисту прав позивача буде усунення перешкод в користуванні земельними ділянками кадастровий номер 6124210100:04:001:0873 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0434 га, кадастровий номер 6124210100:04:001:0831 для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0987 га, кадастровий номер 6124210100:04:001:0872 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0565 га по [ADDRESS] шляхом зобов`язання [PERSON] звільнити самовільно зайняті: частину земельної ділянки кадастровий номер 6124210100:04:001:0873, площею 0,0049 га, частину земельної ділянки кадастровий номер 6124210100:04:001:0872 площею 0,0065 га, частину земельної ділянки кадастровий номер 6124210100:04:001:0831 площею 0,0007 га, та за власний рахунок відновити в натурі на місцевості межу між земельними ділянками по [ADDRESS] та по [ADDRESS] у відповідності до даних технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі на місцевості по [ADDRESS] шляхом демонтажу та перенесення встановленої між зазначеними суміжними ділянками огорожі на межу від Г до А відповідно до кадастрових планів земельних ділянок, кадастровий номер 6124210100:04:001:0873 та 6124210100:04:001:0872, від Д до А відповідно до кадастрового плану земельної ділянки, кадастровий номер 6124210100:04:001:0831. Визначаючись із позовом, суд вважає безпідставними твердження відповідача та його представника про те, що умови мирової угоди, укладеної між [PERSON] та [PERSON] , та визнаної судом згідно ухвали від 19.05.2016 року, якою врегульовано земельний спір, є обов`язковими для нового власника позивача [PERSON] . Суд вважає слушними посилання представника позивача на те, що позивач не є стороною вищевказаної мирової угоди, а тому умови такої не є обов`язковими для [PERSON] . Окрім цього, як з`ясовано у судовому засіданні, [PERSON] як правонаступник [PERSON] не вчиняла дій щодо зменшення площі належної їй на той час земельної ділянки, не відступала частину площі земельної ділянки на користь [PERSON] , нова земельно-технічна документація не розроблялася, правомочності [PERSON] як власника не обмежувалися. Покликаючись на умови п. 4 мирової угоди, відповідачем та його представником не було надано для дослідження Висновок №108 судової земельно-технічної експертизи від 16.11.2011 року, про який йдеться в зазначеному пункті угоди. Що ж стосується посилань на порушення прав відповідача у випадку задоволення позову через зменшення площі подвір`я відповідача, суд вважає за необхідне відмітити, що відповідач не приватизував належні йому земельні ділянки, і представник відповідача не змогла повідомити суду дані про фактичну площу земельної ділянки відповідача, що існує на час розгляду справи. Доводи про те, що [PERSON] не чиняться перешкоди у користуванні земельними ділянками, так як позивач не проживає по [ADDRESS] , а мешкає за іншою адресою, є безпідставними і такими, що не заслуговують на увагу. Підстав для застосування строку позовної давності, як про це заявляла представник відповідача, суд не вбачає: як правильно зазначив представник позивача, до позовів про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном позовна давність не застосовується, оскільки негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує відповідне правопорушення. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати по справі. У силу ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи: на професійну\~правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Суду надано угоду про надання правової (правничої) допомоги від 03.12.2020 року, укладену між [PERSON] та адвокатом Пасічник А. З., в якій визначено предмет договору, права та обов`язки сторін тощо. Згідно акта виконаних робіт від 15.04.2021 року та попереднього розрахунку судових витрат від 15.04.2021 року адвокатом надано правову допомогу: надання консультацій клієнту (1 год) вартістю 500 грн, попереднє опрацювання матеріалів справи (2 год) 1000 грн, опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини (2 год) 1000 грн, формування правової позиції, складання позовної заяви (4 год) 2000 грн, складення клопотань: про призначення експертизи (2 год) 1000 грн, про витребування доказів (1 год) 500 грн; складення адвокатських запитів (2 шт) (0,5 год) 500 грн, всього на загальну суму 6500 грн. [PERSON] оплачено вказану суму згідно квитанції № 29 від 15.04.2021 року. Виходячи з вищевикладеного, з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6500 грн. Також у силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути по 908 грн сплаченого судового збору. Окрім цього, відповідно до ст. 139 ЦПК України з [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] витрати за проведення земельно технічної експертизи у розмірі5491,52 грн.

Outcome: approved