Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

[PERSON] 20\~липня 2022\~року звернувся\~в суд\~із позовом,\~який уточнений\~05\~серпня 2022\~в порядку\~49\~ЦПК України,\~до Рудківської\~міської ради\~Самбірського району\~Львівської області,\~ [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку), виданного на імя [PERSON] , та визнання права власності на земельні частки (паї) в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що його батько [PERSON] помер [INFO] . За життя батькові належало право на земельну частку (пай) розміром 1,63 ум.кад.га, згідно сертифікату на земельну частку (пай) серії ЛВ-14 № 046472769, виданого [PERSON] на підставі розпорядження голови Самбірської райдержадміністрації від 21.04.1997 № 267, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Погірцівській сільській раді № 895 від 25.05.1997. На час його смерті разом з ним в житловому будинку в с. Подгірці Самбірського району Львівської області проживали: дружина [PERSON] та їх дочка [PERSON] , які успадкували спадкове майно після смерті [PERSON] , однак не оформили своїх спадкових прав. [INFO] в с. Погірці Самбірського району Львівської області померла мати позивача, [PERSON] . При житті, 26 серпня 2003 року, [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати на день її смерті і на що за законом матиме право заповіла своєму сину, [PERSON] . До складу спадщини після смерті [PERSON] війшло право на земельну частку (пай) розміром 1,89 ум.кад.га, згідно сертифікату на земельну частку (пай) серії ЛВ-14 № 046471770, виданого [PERSON] на підставі розпорядження голови Самбірської райдержадміністрації від 21.04.1997 № 267, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Погірцівській сільській раді № 894 від 25.05.1997, а також право на земельну частку (пай) який вона успадкувала після смерті чоловіка. Нотаріус листом повідомив позивача, що не може видати свідоцтво про право на спадщину на вище вказані земельні частки (паї), оскільки як [PERSON] , так і [PERSON] за життя не виготовили сертифікати на право на земельну частку (пай) нового зразка, а саме в даних сертифікатах не вказана назва колективного сільськогосподарського підприємства та не визначена його вартість. Позивач просив суд встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку), виданного на імя [PERSON] , його батьку, та визнати за позивачем право власності на земельні частки (паї) в порядку спадкування за законом (а.с. 38-41). Ухвалою суду від 9 серпня 2022 року відкрите провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; розпочато підготовче провадження; витребувано з Рудківської державної нотаріальної контори копії спадкових справ після смерті [PERSON] та [PERSON] (а.с.44). За повідомленням Рудьківської державної нотаріальної контори від 14.09.2022 за №538/02-14 спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а.с.57). 21 вересня 2022 року до суду надійшла з Рудьківської державної нотаріальної контори витребувана копія матеріалів спадкової справи. Заведеної після смерті [PERSON] (а.с.57-85). Ухвалою суду від 4 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження у справі; справу призначено до судового розгляду (а.с.88). У судове засідання позивач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, не прибув, представник позивача адвокат Бобак О.Б. надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просили позов задовольнити (а.с.89). Відповідач Рудківська міська рада Самбірського району Львівської області подала до суду листа про те, що визнає вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення без їхньої участі (а.с.52). Відповідачка [PERSON] , яка повідомлена про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася, подала до суду відзив на позовну заяву в якій зазначила, що позовні вимоги визнає повністю (а.с. 33-36). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Погірцівською сільською радою Самбірського району Львівської області, серія [NUMBER] (а.с.15). З свідоцтва про одруження, серія [NUMBER] , відомо, що [PERSON] , 1927 року народження, та [PERSON] , 1927 року народження, були подружжям (а.с.14). З довідки, виданої Погірцівським старостинським округом виконавчого комітету Рудківської міської ради № 137 від 29 червня 2022 року відомо, що на час смерті [PERSON] , 1927 року народження, який помер [INFO] , разом з ним в житловому будинку в селі Погірці проживали: дружина [PERSON] , 1927 року народження, та дочка, [PERSON] , 1957 року народження (а.с.16). На підставі розпорядження голови Самбірської райдержадміністрації від 21.04.1997 № 267, [PERSON] , був виданий сертифікат серії ЛВ-14 № 046472769 на земельну частку (пай), розміром 1,63 га, без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, на території с. Погірці. Сертифікат зареєстровано 24 травня 1997 року у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 895 (а.с.20). Згідно Витягу з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Погірцівській сільській раді вказаний сертифікат, дійсно, був виданий на ім`я « [PERSON] » (а.с.21). [INFO] в с. Погірці Самбірського району Львівської області померла мати позивача, [PERSON] , що підтверджу\-ється свідоцтвом про смерть виданим виконавчим комітетом Погірцівської сільської ради Самбірського району Львівської області 10.12.2015, серія [NUMBER] (а.с.8). При житті, 26 серпня 2003 року, [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати на день її смерті і на що за законом матиме право заповіла своєму сину, [PERSON] (а.с.12). З довідки виданої Погірцівським старостинським округом виконавчого комітету Рудківської міської ради № 138 від 29.06.2022 відомо, що на час смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , разом з нею в житловому будинку в [ADDRESS] проживав її син, позивач по справі, [PERSON] , [INFO] (а.с.9). З свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , відомо, що батьками [PERSON] були: мати - [PERSON] , батько [PERSON] (а.с.13). На підставі розпорядження голови Самбірської райдержадміністрації від 21.04.1997 № 267, [PERSON] , був виданий сертифікат серії ЛВ-14 № 046471770 на земельну частку (пай), розміром 1,89 га, без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, на території с. Погірці. Сертифікат зареєстровано 24 травня 1997 року у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 894 (а.с.18). Згідно Витягу з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Погірцівській сільській раді вказаний сертифікат, дійсно, був виданий на ім`я [PERSON] (а.с.19). Згідно спадкової справи № 109/2016, що заведена після смерті [PERSON] вбачається, що позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини за заповітом 26.04.2016 року (а.с.60). До складу спадщини війшло наступне майно: житловий будинок, земельні частки (паї), майновий пай. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Погірцівської сільської ради Самбірського району Львівської області, [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав (а.с.63 зворот). Відповідачка [PERSON] відмовилася від прийняття спадщинини на користь брата [PERSON] , як після смерті батька, так і після смерті матері, що підтверджується її заявами (а.с.69,70). Позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері, а саме на житловий будинок 29.08.2016 року (а.с.78 зворот). Листом від 03 серпня 2021 року №559 державний нотаріус Рудківської державної нотаріальної контори відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вище вказані земельні частки (паї) (а.с.7). Статтею 4\~ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з п. 6) ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Аналіз наданих позивачем доказів беззаперечно свідчить про те, що при видачі [PERSON] сертифікату серії ЛВ-14 № 046472769 на земельну частку (пай), розміром 1,63 га, без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, на території с. Погірці, було допущено помилку в написанні по імені власника, невірно зазначено « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». За встановлених обставин, встановлення факту належності сертифікату померлому [PERSON] породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення майнових прав позивача; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Позивач наразі не має іншої можливості одержати чи внести виправлення в даний документ. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що необхідно встановити факт що [PERSON] , який помер [INFO] , належав сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку), серії ЛВ-14 № 046472769, на земельну частку (пай), розміром 1,63 ум.кад.га у КСГП «Погірцівське», виданого на ім`я [PERSON] , на підставі розпорядження голови Самбірської райдержадміністрації від 21.04.1997, №267, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Погірцівській сільській раді № 895 від 25.05.1997. За загальними положеннями спадкуванням є\~перехід прав\~та обов`язків\~(спадщини)\~від фізичної\~особи,\~яка померла\~(спадкодавця),\~до інших\~осіб (спадкоємців);\~спадкування здійснюється\~за заповітом\~або за\~законом;\~до складу\~спадщини входять\~усі права\~та обов`язки,\~що належали\~спадкодавцеві на\~момент відкриття\~спадщини і\~не припинилися\~внаслідок його\~смерті;\~спадщина відкривається\~внаслідок смерті\~особи або\~оголошення її\~померлою \~(ст.\~1216,\~1217,\~1218,\~1220\~ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно частини 3 статті 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до приписів статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно частини 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як встановлено судом, позивач та [PERSON] є рідними матір`ю та сином, що підтверджується наданими позивачем копією свідоцтва про його народження. Суд вважає, що належними та допустимими доказами по справі доведено, що після смерті чоловіка [PERSON] , його дружина [PERSON] прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. На теперішній час позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] , оскільки прийняв спадщину, інші спадкоємці відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 109/2016. Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після смерті матері [PERSON] , як [PERSON] , так і [PERSON] за життя не виготовили сертифікат на право на земельну частку (пай) нового зразка, а саме в даних сертифікатах не вказана назва колективного сільськогосподарського підприємства та не визначена його вартість, крім того [PERSON] , не оформила своїх спадкових прав після смерті [PERSON] . Таким чином на теперішній час позивач позбавлений права на спадщину та в позасудовому порядку не має можливості вирішити це питання. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Нормами статті 328\~ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (п. 24 рішення ЄСПЛ від 09.10.1979 у справі «Ейрі»; п. 32 рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства»). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини»). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний у практиці Європейського суду з прав людини, отримане (хоча і не оформлене належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу. У рішеннях\~Європейського суду\~з прав\~людини «Спадея і Скалабріно проти Італії» від 1 вересня 1995 року (справа № 12868/87) та «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28 липня 1999 року (справа № 22774/93) зазначено, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах. Але, окрім того, втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має забезпечити «справедливу рівність» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються, і поставленою метою. Судом не встановлені обставини, які б в даному випадку обґрунтовували втручання держави у право власності на спадкове майно [PERSON] . Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий в розмірі 992 грн. 40 коп., 496,20 грн. (а.с. 7,42). Позивач при зверненні до суду не просив відшкодувати йому понесені судові витрати. Отже, враховуючи такий принцип цивільного судочинства як диспозитивність (ст. 13 ЦПК України), понесені судові витрати позивачу при ухваленні рішення не відшкодовуються.

Outcome: approved