Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-09 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 19 червня 2019 року приватним нотаріусом Харою Н.С. вчинено виконавчий напис № 14051 про стягнення з позивача на користь АТ «ПУМБ» заборгованості у розмірі 13958,20 грн., який перебуває на виконанні у приватного виконавця Клітченко О.А. На підставі вказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження № 59577922 та звернуто стягнення заборгованості на заробітну плату позивача, яку він отримує від ТОВ «Криворіжпромтехсервіс». Вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки він вчинений з порушенням встановленого порядку, не на нотаріально посвідченому договорі. Стислий виклад позиції відповідача. Відповідач надіслав заяву про визнання позовних вимог в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та стягнення з нього у зв`язку з визнанням позову половини сплаченого позивачем судового збору, за умови повернення йому із державного бюджету інших 50 % судового збору в порядку ч.1 ст.142 ЦПК України. Також просить зменшити розмір відшкодування витрат на правничу допомогу до 3000,00 грн. Процесуальні дії у справі. 04.08.2022 року справа надійшла до суду. 09.08.2022 позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі, розгляд справи призначений у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувані докази за клопотанням сторони позивача. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Фактичні обставини, встановлені судом. 06.11.2017 позивачем [PERSON] з ПАТ «ПУМБ» було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 100906723201 з можливістю відкриття карткового рахунку № [NUMBER] на суму 12826,53 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 0,01 % річних та комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,85 % /а.с.9/. 19.06.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 14051, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк», як правонаступника ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», заборгованості у розмірі 13458,20 гривень. за кредитним договором № 100906723201 від 06.11.2017, укладеного нею із ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» /а.с.10/. Заборгованість складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту 2850,32 грн.; простроченої заборгованості за комісією - 1898,32 грн.; простроченої заборгованості по процентам 0,48 грн.; строкової заборгованості за сумою кредиту 6413,57 грн.; строкової заборгованості за комісією 237,29 грн.; строкової заборгованості за процентами - 0,05 грн.; неустойки за порушення зобов`язань по кредиту - 2058,17 грн. Плата за вчинення виконавчого напису становить 500,00 грн., а всього до стягнення підлягає сума 13958,20 грн. Як зазначено у виконавчому написі, строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів, стягнення заборгованості проводиться за період з 05 червня 2018 року по 05 червня 2019 року. 18.07.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Клітченко О.А. на підставі вказаного виконавчого напису відкрите виконавче провадження № 59577922, стягнуто з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 1395,82 грн., 08.02.2022 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у розмірі 15754,02 грн. (з врахуванням основної винагороди приватного виконавця 1395,82 грн. та витрат виконавчого провадження 400,00 грн.), на підставі якої із заробітної плати позивача, яку він отримує від ТОВ «КРИВОРІЖПРОМТЕХСЕРВІС», здійснювалось утримання грошових коштів /а.с.8, 11/. Вимогу про можливе стягнення заборгованості за Кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса позивач від відповідача не отримував. Відповідач разом з відзивом надав суду документи, які він отримував від АТ «ПУМБ» для вчинення виконавчого напису, зокрема виписку по рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором. При цьому первинні бухгалтерські документи щодо видачі позивачу кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо) суду не надані. Водночас, судом встановлено, що відповідач позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, визнав. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини, які виникли з приводу законності вчинення виконавчого напису нотаріуса. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною першою статті 39\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України\~«Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22\~лютого 2012\~року №\~296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Пунктом 19 статті 34\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів регулюються Главою 14 Закону України «Про нотаріат»\~та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 вказаного Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 цього ж Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, згідно яких нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічний порядок вчинення нотаріальних дій передбачений пунктами 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно статті 50\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Висновок суду. Виходячи з аналізу вищенаведених норм, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від стягвача первинні бухгалтерські документи щодо видачі позивачу кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що, вчиняючи оскаржуваний виконавчий напис, нотаріус не з`ясував чи існує на момент звернення заборгованість перед стягувачем, чи є вона безспірною, не з`ясовано отримання боржником вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, а отже, суд вважає, що вчинення виконавчого напису відбулось з порушенням норм чинного законодавства. При цьому суд враховує, що відповідач безспірність суми заборгованості не довів, позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, визнав, у зв`язку з чим вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, згідно з нормою ч.1 ст.142 ЦПК, враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне розподілити суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 992,40 грн. наступним чином: стягнути з відповідача на користь позивача 50 % витрат по сплаті судового збору у розмірі 496,20 грн. та повернути позивачу з державного бюджету 50 % судового збору у розмірі 496,20 грн. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд керується критеріями реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно з наданим позивачем Актом про прийняття-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги від 25.06.2022, вартість юридичних послуг становить 8000,00 грн. Відповідач вважає цю суму завищеною, не співмірною з розміром заборгованості по виконавчому напису, просить суд врахувати, що справа розглядається у спрощеному проваджені без виклику сторін і зменшити суму витрат на правничу допомогу до 3000,00 грн. Надаючи оцінку зазначеним представником позивача послугам правничої допомоги, суд зазначає, що справи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню не є складними, не вимагають вивчення великого обсягу нормативно правових актів, складення великої кількості процесуальних документів. Отже, формування правової позиції при підготовці позову, направлення адвокатських запитів, складання позовної заяви та підготовка письмових клопотань не вимагала від представника позивача надмірного обсягу юридичної і технічної роботи з огляду на незначну складність вказаної справи (малозначна справа) та сталу судову практику у даній категорії справ. Суд погоджується із запереченнями відповідача, що сума витрат на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. є необґрунтованою, завищеною та неспівмірною із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатом роботи, значенням справи для учасників. До того ж, враховує, що участь в судових засіданнях представник позивача не приймав, оскільки справа розглядається без виклику сторін, клопотання про забезпечення позову, вартість якої в акті оцінюється у 1600,00 грн. стороною позивача взагалі не заявлялось. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд керується критеріями реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, та виходячи з конкретних обставин справи і фінансового стану обох сторін, вважає, що розмір останніх підлягає зменшенню до 5 000,00 грн. В стягненні іншої частини витрат на професійну правничу допомогу позивачу слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: approved