Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-06 00:00:00

В інтересах малолітніх дітей до суду звернувся орган опіки та піклування з вище вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків у відношенні малолітніх дітей, їх вихованням та доглядом не займаються, не піклуються про них, не забезпечують матеріально, не слідкують за здоров`ям дітей, не навчають дітей гігієни, не розвивають відповідно до віку ведуть аморальний спосіб життя, мати [PERSON] систематично зловживає спиртними напоями, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності. Сім`я перебувала на обліку та знаходилася під соціальним супроводом як така, що потрапила в складні життєві обставини з січня 2021 року по квітень 2022 року. За останні три місяці діти ні разу не відвідували он-лайн навчання заннятів школи, батьки не слідкують та не прииймають участі в освітньому процесі дітей, на дзвінки класних керівників не реагують, в школі батьківські збори не відвідують. Неодноразово працівниками служби у справах дітей, інспектором ювенальної превенції, працівниками соціальної служби з відповідачами неодноразово проводились профілактичні бесіди, надавались рекомендації, однак безрезультатно. 27.04.2022 року виконавчим комітетом Кодимської міської ради Подільського району Одеської області було прийняте рішення про доцільність відібрання у [PERSON] та [PERSON] дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , без позбавлення їх батьківських прав. У зв`язку з чим та з метою захисту інтересів малолітніх дітей орган опіки та піклування пред`явив до відповідачів відповідний позов шляхом подання до суду позовної заяви, в якій просить відібрати у відповідачів [PERSON] та [PERSON] малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , без позбавлення їх батьківських прав. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Виклик відповідача було здійснено відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі доказів достатньо для її розгляду у відсутності відповідачів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що свідчать копії свідоцтв про народження (а.с.7-9). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків у відношенні до малолітніх дітей, їх вихованням та доглядом не займаються, не піклуються про них, не забезпечують матеріально, зловживають спиртними напоями, не забезпечили створення належних умов для проживання дітей у будинку, що підтверджується копіями актів обстеження умов проживання складеними посадовими особами служби у справах дітей (а.с.32-37). Мати [PERSON] неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.178, ч.2 ст.178, ч.1 ст.175-1 КУпАП (а.с.16,17,21). Згідно характеристики депутата Кодимської міської ради від 29.04.2022 року (а.с.11) [PERSON] характеризується негативно, оскільки зловживає спиртними напоями, палить тютюнові вироби, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, безвідповідальна, нерозсудлива, не займається утриманням, доглядом і вихованням своїх дітей. Також, згідно характеристики депутата Кодимської міської ради від 29.04.2022 року (а.с.12) [PERSON] на даний час працює без оформлення трудових відносин, іноді зловживає спиртними напоями, вихованням, навчанням своїх дітей не цікавиться та не займається. 27.04.2022 року виконавчим комітетом Кодимської міської ради Подільського району Одеської області було прийнято рішення № 358 (а.с.38) про негайне відібрання дітей. Рішенням виконавчого комітету Кодимської міської ради Подільського району Одеської області №358 від 27.04.2022 року (а.с.38) затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність відібрання дітей у [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав. У відповідності до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Як передбачено ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 11 зазначеного Закону, сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до абзацу першого ч.1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених\~пунктами 2-5\~частини першої статті 164\~цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. В свою чергу пунктами 2-5 ч.1 ст. 164 СК України передбачено підстави за яких мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: -\~ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; - жорстоко поводяться з дитиною; - є хронічними алкоголіками або наркоманами; - вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Водночас із цим, згідно ч.2 ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини. У відповідності до ч.1-2 ст. 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що поведінка та спосіб життя відповідача вказує на її ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, а залишення останніх з відповідачем є небезпечним для їх життя, здоров`я і морального виховання, тому відібрання неповнолітніх дітей у відповідача без позбавлення її батьківських прав є обґрунтованим та виправданим в інтересах дітей, тож позов підлягає задоволенню. Згідно\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved