Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Богунського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить: - розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON] , який було зареєстровано 02 серпня 2017 року у Житомирському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №1439; - малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , залишити для подальшого проживання з матір`ю - [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що вони з відповідачем проживають окремо, не ведуть спільного господарства, та з липня 2022 року не підтримують шлюбні відносини. Також вказує, що між ними втрачено почуття любові, їм не вдається підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї. Враховуючи вищевикладене, наголошує, що збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Спір щодо місця проживання їх спільної з відповідачем малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , відсутній. Ухвалою судді Богунського районного суду м.Житомира Єригіної І.М. від 23 серпня 2022 року матеріали цивільної справи №295/8169/22 передано до Житомирського апеляційного суду для вирішення питання про підсудність справи. Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року визначено підсудність цивільної справи №295/8169/22 за Корольовським районним судом м.Житомира. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2022 головуючою у даній справі визначено суддю Корольовського районного суду м.Житомира Петровську М.В. та 20.09.2022 справу передано судді для розгляду. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 20 вересня 2022 року у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін та призначено судове засідання. В судове засідання, призначене на 19 жовтня 2022 року о 09 годині 00 хвилин, сторони не прибули. Позивачка в прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи провести у її відсутність. Відповідач подав до суду заяву, відповідно до змісту якої просить розгляд справи провести без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. У відповідності до положень ч.3 ст.211, ч.1 ст.223, ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на основі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 02 серпня 2017 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був укладений шлюб, зареєстрований Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про що складено відповідний актовий запис №1439. Під час перебування у шлюбі у подружжя народилась дитина - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Статтею 51 Конституції України проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частинами третьою та четвертою статті 56 Cімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи встановлено, що позивачка [PERSON] бажає розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON] , проти чого останній не заперечує. Враховуючи, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, які бажають його припинити, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Згідно ч.4 ст.29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. За загальним правилом, за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15 січня 2020 року у справі №200/952/18. Беручи до уваги те, що між сторонами по справі відсутній спір щодо того, з ким з батьків проживатиме їх малолітня дочка [PERSON] , суд вважає за необхідне залишити її для подальшого проживання разом з матір`ю - [PERSON] . Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: approved