Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

І. Позиції учасників справи. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати п. 1.1. наказу Офісу Генерального прокурора № 721ц від 27 травня 2021 року «Про внесення змін до наказу Генеральної прокуратури України від 11 травня 2016 року № 586-ц «Про забезпечення службовим житлом працівників Генеральної прокуратури України» у частині виключення пункту 1.5 (про надання прокурору відділу Генеральної прокуратури України [PERSON] службового жилого приміщення - однокімнатної службової квартири [ADDRESS] ). В обґрунтування позову вказано, що позивач працює на посаді прокурора: з 23 лютого 2005 року у Генеральній прокуратурі України, з 02 січня 2020 року - Офісу Генерального прокурора і наказом Генеральної прокуратури України від 11 травня 2016 року йому наказано надати однокімнатну службову квартиру [ADDRESS] (пункт 1.5). Проте 27 травня 2021 року Офіс Генерального прокурора прийняв наказ № 721ц «Про внесення змін до наказу Генеральної прокуратури України від 11 травня 2016 року № 586-ц «Про забезпечення службовим житлом працівників Генеральної прокуратури України», яким виключено пункт 1.5. Вказаний вище наказ Офісу Генерального прокурора № 721ц від 27 травня 2021 року прийнятий з урахуванням протоколу № 1 засідання житлово-побутової комісії Офісу Генерального прокурора від 21 травня 2021 року, у якому закріплено рішення про підготовку наказу про внесення змін до наказу Генеральної прокуратури України від 11 травня 2016 року № 586-ц «Про забезпечення службовим житлом працівників Генеральної прокуратури України» про виключення пункту 1.5 цього наказу. Зазначене рішення обґрунтоване тим, що позивач забезпечений житлом за адресою [ADDRESS] , де він проживає з 2006 року по даний час. Однак, позивач стверджує, що він не був і не є на даний час власником квартири [ADDRESS] , ніколи не був зареєстрований там, не міг та не може розпоряджатися цим житлом. У вересні 2006 року дружина - [PERSON] , з якою шлюб розірвано 2010 року, придбала шляхом оформлення іпотечного кредиту вказану квартиру у Печерському районі, а позивач уклав договір поруки до іпотечного договору. Після розлучення позивач і колишня дружина почали проживати окремо: він у вказаній квартирі [ADDRESS] , вона з сином - в іншому житлі. Вказану квартиру колишнє подружжя не ділило, оскільки нерухомість придбана у кредит, було відсутнє право розпоряджатися вказаною квартирою і перебувала в іпотечній заставі, та ще й тому, що іншого житла він не мав і у разі відчуження квартири йому ніде було б проживати. З 2006 року і по даний час позивач проживає у квартирі по [ADDRESS] , виплачує кредит як поручитель, очікуючи на службове житло. У протоколі № 1 засідання житлово-побутової комісії Офісу Генерального прокурора від 21 травня 2021 року зазначено про те, що службова квартира [ADDRESS] була закріплена за позивачем. Однак, наказом Генеральної прокуратури України від 11 травня 2016 року № 586-ц було прийнято рішення не про закріплення за позивачем, а саме про надання цього службового житла. Також позивач стверджує, що дійсності не відповідає твердження у протоколі № 1 засідання житлово-побутової комісії Офісу Генерального прокурора від 21 травня 2021 року про те, що обставини проживання у квартирі [ADDRESS] , яка була придбана колишньою дружиною [PERSON] у кредит під час перебування з ним у шлюбі, раніше відомі не були. Оскільки у деклараціях особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, позивач зазначав адресу свого проживання по [ADDRESS] , які наявні в особовій справі в Офісі Генерального прокурора. Генеральною прокуратурою України розглянуто три звернення колишньої дружини [PERSON] від 11 серпня 2009 року, 16 грудня 2010 року та 07 грудня 2011 року щодо спору навколо володіння та користування вказаною квартирою [ADDRESS] . У 2009 році було зареєстровано наглядове провадження щодо цього спору про володіння та користування колишнім подружжям [PERSON] квартирою [ADDRESS] . Також вказане питання розглядалось на засіданні Вищої атестаційної комісії Генеральної прокуратури України 05 квітня 2011 року, на засіданні атестаційної комісії Генеральної прокуратури України в грудні 2019 року, перед переведенням в Офіс Генерального прокурора. Тобто, вказані обставини не приховувалися, не замовчувались, та були відомі як Генеральній прокуратурі України, так і Офісу Генерального прокурора. Позивач переконаний у тому, що обставини придбання у 2006 році його колишньою дружиною [PERSON] за кредитні кошти квартири [ADDRESS] та укладення ним договору поруки не можуть впливати на рішення про надання службового жилого приміщення, оскільки ці обставини не передбачені жодним нормативним актом як перешкода для отримання службового житла. Навіть якщо б це житло було б його власним, то діючими з 2016 року по даний час Положеннями про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в органах прокуратури, затвердженими наказами Генеральної прокуратури України № 377 від 11 листопада 2016 року та Офісу Генерального прокурора № 323 від 17 липня 2020 року, допускається проживання працівників, які пропрацювали в органах прокуратури не менш як 10 років, у службовому житлі, за наявності власного житла в населеному пункті, де розміщений відповідний орган прокуратури. Про це зазначено, відповідно, у пунктах 7 та 1.7 зазначених Положень, згідно з якими працівник має право звернутися до керівника відповідного органу прокуратури із заявою про виключення службового жилого приміщення, в якому він проживає, із числа службових, за наявності у нього документів, що підтверджують відсутність у нього та членів його сім`ї власного житла в населеному пункті, де розміщений відповідний орган прокуратури. При цьому, житло позивач, працюючи в Генеральній прокуратурі України та Офісі Генерального прокурора з 2005 року, чекає вже 16 років і не отримав його досі із незалежних від нього причин (взагалі службового житла за час роботи у правоохоронних органах він не отримував). Відповідач у відзиві на позов вимоги не визнав, заперечуючи проти доводів позивача, зазначив, що згідно з актом приймання-передачі № 1 до договору про дольову участь у будівництві від 20 квітня 2016 року, укладеного 12 квітня 2016 року між ТОВ «РЕЗОН» та Генеральною прокуратурою України, останній було передано майнові права на однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Згідно з п. 1.5 наказу Генеральної прокуратури України від 11 травня 2016 року № 586-ц зазначену квартиру було закріплено за працівником Генеральної прокуратури України [PERSON] . У зв`язку з тим, що цей будинок не був введений в експлуатацію, матеріали з цього питання на затвердження у районну державну адміністрацію не направлялись та ордер не видавався. Розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 07 серпня 2019 року № 524 вказаному будинку було надано поштову адресу: [ADDRESS] , у зв`язку з чим постало питання завершення процедури надання вказаному працівнику службового жилого приміщення. Проте, після повторного вивчення матеріалів, перед поданням їх на розгляд житлово-побутової Комісії Офісу Генерального прокурора, виявились обставини, які не були відомі на момент прийняття рішення у 2016 році. Так, у 2006 році його дружиною [PERSON] було придбано квартиру у [ADDRESS] , та укладено договір кредиту з Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк». Тоді ж між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (кредитор), [PERSON] (позичальник) та її чоловіком [PERSON] (поручитель) укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель ( [PERSON] ) зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником ( [PERSON] ) зобов`язань. Отже, [PERSON] має у спільній власності з [PERSON] та користується двокімнатною квартирою, розташованою на вдвічі меншій відстані від місця роботи, ніж однокімнатна службова квартира, яка була закріплена за ним. За таких обставин надання службової квартири [ADDRESS] , яка знаходиться на відстані понад шість кілометрів від Офісу Генерального прокурора, буде суперечити вимогам Положення. Зазначені обставини не були відомі житлово-побутовій комісії Генеральної прокуратури України на момент прийняття рішення про надання [PERSON] службового житла у 2016 році. Представник відповідача зазначив також у відзиві, що, враховуючи викладене, 21 травня 2021 року питання було розглянуто на засіданні Комісії, на яке було запрошено [PERSON] та надано йому можливість висловити свою точку зору. Після детального вивчення питання, Комісія прийшла до висновку, що оскільки на сьогодні квартира [ADDRESS] , відповідно до частини першої ст. 60 Сімейного кодексу України, є спільною сумісною власністю [PERSON] та його колишньої дружини, а також знаходиться на меншій відстані до місця роботи [PERSON] , ніж квартира [ADDRESS] , надання [PERSON] службової квартири [ADDRESS] є порушенням п. 8 Положення № 37. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду. 29 листопада 2021 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої визначено суддю, для розгляду справи у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення та ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), та передано, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для вирішення питання про відкриття провадження у справі. 03 грудня 2021 року ухвалою судді залишено без руху позовну заяву, з підстав, передбачених частиною четвертою статті 177 ЦПК України /а. с. 88-89/. 08 грудня 2021 року сформовано виписку про зарахування 06 грудня 2021 року судового збору до спеціального фонду державного бюджету України /а. с. 93/. 09 грудня 2021 року ухвалою судді у справі відкрито провадження для розгляду справи у спрощеному порядку з викликом сторін /а. с. 94-95/. 31 січня 2022 року засобами поштового зв`язку від відповідача надійшов до суду відзив на позов /а. с. 97-115/. У судовому засіданні позивач позов підтримав і просив задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти задоволення, просив відмовити з підстав, наведених у відзиві на позов. Суд, заслухавши обґрунтування і заперечення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини справи. З 21 жовтня 2003 року зареєстрованим у передбаченому законом порядку місцем проживання [PERSON] є адреса: [ADDRESS] /а. с. 44, 48-49/. Сторони перебувають у трудових відносинах: [PERSON] працює на посаді прокурора з 23 лютого 2005 року у Генеральній прокуратурі України, з 02 січня 2020 року - Офісу Генерального прокурора /а. с. 12-19/. [PERSON] , перебуваючи у шлюбі з [PERSON] , уклав договір поруки № 02-038/743п з Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», предметом якого є зобов`язання поручителя ( [PERSON] ) перед кредитором (банком) відповідати солідарно у повному обсязі за виконання позичальником ( [PERSON] ) зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту № 08-038/430к, що укладений між позичальником ( [PERSON] ) та кредитором (банком) 14 вересня 2006 року, який укладений, у свою чергу, на придбання нерухомого майна, яким є двокімнатна квартира, загально площею 45,1 кв м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] /а. с. 26-27, 37-39/. Отже 14 вересня 2006 року [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] , за згодою свого чоловіка [PERSON] і за одержані кредитні кошти, згідно з договором № 08-038/430к від 14 вересня 2006 року, та передала в іпотеку іпотекодержателю (банку) в якості забезпечення виконання всіх своїх зобов`язань за договором кредиту № 08-038/430к від 14 вересня 2006 року, укладеним між іпотекодержателем (банком) та іпотекодавцем ( [PERSON] ) /а. с. 31-32, 33, 50-54/. За рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 лютого 2010 року у справі № 2-112-1/2010, шлюб [PERSON] і [PERSON] розірвано /а. с. 40-42, 43/. 11 травня 2016 року наказом Генеральної прокуратури України № 586-ц «Про забезпечення службовим житлом працівників Генеральної прокуратури України, з метою поліпшення житлових умов працівників Генеральної прокуратури України, відповідно до ст. 83 Закону України «Про прокуратуру», ст. 121 Житлового кодексу Української РСР, Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 04 лютого 1988 року № 37 «Про службові жилі приміщення», з врахуванням рішення житлово-побутової комісії Генеральної прокуратури України (протокол від 11 травня 2016 року № 5), наказано надати службове жиле приміщення працівнику Генеральної прокуратури України - прокурору відділу нагляду за додержанням законів при провадженні оперативно-розшукової діяльності, досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ Департаменту нагляду у кримінальному провадженні [PERSON] на сім`ю з однієї особи однокімнатну службову квартиру [ADDRESS] /а. с. 20/. Відповідно до рішення Київської міської ради від 17 грудня 2015 року № 30/30 [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS], а згідно з рішенням від 20 грудня 2016 року № 704/1708 [ADDRESS] на [ADDRESS] . 21 травня 2021 року Житлово-побутова комісія Офісу Генерального прокурора розглянула питання щодо жилих приміщень, отриманих відповідно до акту приймання-передачі № 1 до договору про дольову участь у будівництві від 20 квітня 2016 року, укладеного між ТОВ фірмою «РЕЗОН» та Генеральною прокуратурою України, згідно з рішенням відносно чого, після повторного вивчення матеріалів, перед поданням їх на розгляд житлово-побутової комісії, по [PERSON] виявилися обставини, які не були відомі на момент прийняття рішення у 2016 році /а. с. 22-25/. 27 травня 2021 року наказом Офісу Генерального прокурора № 721-ц «Про внесення змін до наказу Генеральної прокуратури України від 11 травня 2016 року № 586-ц «Про забезпечення службовим житлом працівників Генеральної прокуратури України», відповідно до Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року № 37 «Про службові жилі приміщення» та наказу Генерального прокурора від 17 червня 2020 року № 323 «Про затвердження Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в органах прокуратури та Положення про житлово-побутові комісії в органах прокуратури», з врахуванням рішення житлово-побутової комісії Офісу Генерального прокурора (протокол від 21 травня 2021 року № 1),

Outcome: dismissed