Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

Позивачка як правонаступник [PERSON] з врахуванням уточнених позовних вимог просить визнати недійсним правочин про визнання відмови [PERSON] від спадщини в частині 1/2 частки квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі договору дарування від 02.11.2007 року, вчинений під впливом помилки та важкого морального та психологічного стану у зв`язку із смертю спадкодавця і оформлений на підставі заяви [PERSON] на користь [PERSON] , яка залишилась після смерті [PERSON] , засвідчений 08.04.2014 нотаріусом Стеців М.Р.. Також просила визначити їй додатковий тримісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову вказала, що [PERSON] є сином [PERSON] та її чоловіком. Він помер [INFO] . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складалось із грошових вкладів та 1/2 частки спірної квартири, яка йому належала на підставі договору дарування від 02.11.2007 року, яку йому подарувала мама [PERSON] . Про те, що чоловікові належала частка вище вказаної квартири їй стало відомо лише 26.04.2018, коли іншу 1/2 частку спірної квартири їй подарувала мама чоловіка [PERSON] .. Зазначила, що після смерті сина [PERSON] перенесла важкий психологічний стрес і душевну біль, які вплинули на її психологічний стан при написанні заяви про відмову від спадщини. Вона була впевнена, що відмовилась від частини майна, грошових вкладень на користь [PERSON] , а не від частини квартири. Це не було роз`яснено нотаріусом. Ухвалою від 05.03.2021 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 05.05.2021 суд відклав підготовче судове засідання для повторного виклику відповідачки Ухвалою від 9.10.2021 залучено правонаступника позивача шляхом заміни позивача [PERSON] на її правонаступника [PERSON] . 11.01.2022 позивачка подала уточнення до позову. Ухвалою від 11.01.2022 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 11.03.2022. Ухвалою від 01.07.2022 було витребувано в порядку ст.84 ЦПК України від Червоноградської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . 21.09.2022 до суду надійшла копія спадкової справи. 18.10.2022 представник позивачки позов підтримав з підстав, вказаних у ньому. Просив позовні вимоги задовольнити. Вказав, що [PERSON] , відмовляючись від спадкового майна, діяла під впливом помилки, так як мала намір відмовитись в користь [PERSON] лише від грошових коштів, про що з останньою було обумовлено. В нотаріуса суть заяви їй ніхто не роз`яснив. В цей час вона перебувала у пригніченому стані і не звернула увагу на зміст заяви. В даній квартирі вона залишилась проживати і це було її житло. Відповідачка належним чином повідомлялась про дату та час судового засідання, до суду не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, заяв та клопотань не подала. Вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. [PERSON] була матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Позивачка є спадкоємцем після смерті [PERSON] на підставі заповіту від 07.05.2021, посвідченого приватним нотаріусом Степчук І.С. Крім того, позивачка перебувала у шлюбі із [PERSON] з 15.06.1994, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с.4). З копії заяви від 08.04.2014 встановлено, що позивачка [PERSON] , а також дочка [PERSON] та мати [PERSON] відмовились від належної частки спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] , в користь його дочки - відповідачки [PERSON] . Дана заява була засвідчена Державним нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори Львівської області Стеців Марією Романівною 08.04.2014 року (а.с.5). Згідно із відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно на час смерті чоловікові позивачки належала на праві власності 1/2 квартири [ADDRESS] . [PERSON] ствердила, що на момент вчинення правочину, а саме відмови від спадщини, їй не була оголошена нотаріусом вся спадкова маса. Після смерті сина вона перенесла важкий психологічний стрес і душевну біль, які вплинули на її психологічний стан при написанні заяви про відмову від спадщини. Під час підписання спірної заяви вона вважала, що мова йде лише про гроші, які були на рахунках сина. На час смерті сина вона мала право на обов`язкову частку в його квартирі. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ПК України. Згідно із ч.ч.1-6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Як передбачено ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як вбачається із позовної заяви, підставою недійсності спірного правочину - заяви про відмову від спадщини позивачка вважає те, що в момент вчинення такого правочину волевиявлення її не було вільним і не відповідало її внутрішній волі. За змістом частин першої та другої статті 225 ПК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У разі наступного визнання фізичної особи, яка вчинила правочин, недієздатною позов про визнання правочину. недійсним може пред`явити її опікун. Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. (ч. 1 ст. 229 ЦК України). У пунктах 16,19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що правила статті 225 ПК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Отже, підставою для визнання правочину недійсним відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. За змістом ст. 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229 - 231 і 233 цього Кодексу. Спадкове майно, яке залишилося після смерті чоловіка позивачки складалось із 1/2 частки квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі договору дарування від 02.11.2007 року. Суд вважає, що досліджені в судовому засіданні належні та допустимі докази, у тому числі пояснення позивача, вказують на те, що на момент підписання заяви про відмову від спадщини дійсно було неправильне сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, яке було спрямоване на відмову від спадкової маси у вигляді грошей спадкодавця. Отже, наявність помилки - неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину суд визначає за такими обставинами, як: вік позивача, її стан здоров`я та моральний стан після смерті чоловіка; наявність у позивача спірного житла як єдиного, а також те, що до обов`язкової частки у спадщині, від якої позивачка відмовилася, входить частина квартири, яка є і була місцем її постійного проживання . Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-372цс16, яка відповідно до вимог ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відповідно до приписів ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За приписами ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Оскільки заява [PERSON] про відмову від обов`язкової частки у спадщині підлягає визнанню недійсною, тому [PERSON] мала право на спадкування цієї частки після смерті її сина на підставі статті 1241 ЦК України. Тому суд вважає обґрунтованими аргументи позивача про те, що [PERSON] з поважних причин пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті свого сина [PERSON] , оскільки вона підписала заяву про відмову від спадщини, що не відповідала її волевиявленню, після чого була позбавлена можливості прийняти спадщину у встановленому законом порядку. В подальшому позивачка як правонаступник [PERSON] також пропустила вказаний строк. Зазначені причини пропуску позивачем строку суд трактує як поважні, оскільки вони були пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для прийняття спадщини. Дані обставини відповідачем не спростовані належними та допустимими доказами. Надаючи правову оцінку встановленим фактам та обставинам справи, суд дійшов висновку, що оспорюваний правочин суперечить актам цивільного законодавства, при його складанні, оскільки нотаріусом не було перевірено вільність волевиявлення [PERSON] під час написання заяви про відмову від спадщини і відповідність такої заяви внутрішній волі та меті (наслідкам), яку вона переслідувалав. Тому такий слід визнати недійсним. Зазначене є підставою для визначення позивачу як спадкоємцю [PERSON] додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Враховуючи наведене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. Судовий збір з відповідача в користь позивача не стягується на прохання позивача.

Outcome: approved