Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

В липні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів. Позовна заява мотивована тим, що позивачка 29 березня 2008 року з [PERSON] уклала шлюб, з яким в шлюбі перебуває і до цього часу. З кінця 2020 року з відповідачем по справі проживають разом та перебувають у стосунках. Від цих стосунків у них [INFO] народилась донька [PERSON] , батьком якої записаний [PERSON] . [PERSON] є батьком дитини, однак внести зміни в актовий запис про народження він не має змоги. У зв`язку з чим позивач просить визнати відповідача батьком дитини [PERSON] , [INFO] та просить стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 27 липня 2022 року справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13 вересня 2022 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Від Томашпільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-західного міжрегіонального управління надійшла заява, в якій просять справу розглянути без їх участі, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] позивачка зареєструвала шлюб 29 березня 2008 року із [PERSON] про, що було вчинено актовий запис № 18 (а.с.10). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] батьком дитини зазначено - [PERSON] (а.с. 11). Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] позивачка зареєструвала шлюб 29 березня 2008 року із [PERSON] про, що було вчинено актовий запис № 18 (а.с.10). Як видно з заяви від 9 вересня 2021 року посвідченої приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу, [PERSON] вказав, що [PERSON] , [INFO] не є його рідною дитиною та не заперечує проти оформлення в подальшому в установленому чинним законодавством України порядку батьківства (а.с.12). Відповідно до довідки виданої Гнатківським старостинським округом Томашпільської селищної ради від 14 липня 2022 року про те, що вона веде догляд та утримує свою малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сім`я [PERSON] проживає в [ADDRESS] (а.с.6). Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Сімейним Кодексом України. Згідно ч.2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 138 СК України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як про батька дитини з актового запису про народження дитини і така вимога матері відповідно до ч. 2 цієї статті може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Відповідно до роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Згідно вимог ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що відповідач [PERSON] позов про визнання батьківства щодо [PERSON] , [INFO] визнає, в зв`язку з чим позовні вимоги про визнання батьківства підлягають задоволенню. Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності зі ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням наведених норм закону та всіх обставин справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача щомісячно на користь позивачки на утримання малолітньої дитини аліменти у твердій грошовій сумі в розмір 1000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved