Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

[PERSON] , через свого представника - адвоката Полтавець Т.О., звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області визнання права власності в порядку спадкування за законом, стягнення грошових коштів. Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2022 року до участі у цивільній справі у якості співвідповідача залучено Слов`янську міську військово цивільну адміністрацію Краматорського району Донецької області. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Позивач, яка є донькою [PERSON] , звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, окрім позивача із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 листопада 2021 року у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено, оскільки спадкоємцем не надані документи, що підтверджують коло спадкоємців, які прийняли спадщину шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем. [PERSON] померла на непідконтрольній Україні території. До моменту своєї смерті спадкодавець проживала разом зі своєю донькою, позивачем [PERSON] . Отримати будь які документи на території, що є тимчасово окупованою не виявляється можливим. [PERSON] за життя перебувала на обліку у Головному управлінні пенсійного фонду України в Донецькій області, однак через стан здоров`я тривалий час не отримувала пенсію, хоча мала на це законні підстави. Для з`ясування обсягу не отриманої [PERSON] пенсії та визначення обсягу спадкової маси, нотаріусом було направлено запит до пенсійного фонду у серпні 2021 року отримано відповідь, де зазначено, що розмір недоотриманої пенсії [PERSON] за період з 05.08.2018 по 31.05.2021 складає 100269,13 грн. Просить суд визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, яке складається з недоотриманої пенсії померлої [INFO] [PERSON] , за період з 05 серпня 2018 року по 31 травня 2021 року та складає 100269,13 грн. та стягнути з Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на її користь набуті в порядку спадкування за законом грошові кошти недоотриманої пенсії у розмірі 100269,13 грн. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Полтавець Т.О. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача - Слов`янської міської військово- цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та не звертався до суду з заявами про відкладення розгляду справи на іншу дату. Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, та не звертався до суду з заявами про відкладення розгляду справи на іншу дату. Суд направляв відповідачу - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судове повідомлення про розгляд справи 20 жовтня 2022 року на офіційну електронну адресу, якою відповідач користувався протягом всього часу розгляду справи, зокрема надсилав з даної електронної адреси процесуальні заяви до суду. Представник відповідача вказував дану електронну адресу для надання процесуальних документів та матеріалів справи. «Направлення судової повістки на електронну адресу сторони у справі є належним повідомлення при умові, що цей учасник судового процесу повідомив цю електронну адресу та користувався нею направляв до суду певні процесуальні документи». Відповідну правову позицію КЦС ВС, зокрема, сформулював у справі 761/14537/15. Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Так, у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський Суд з прав людини наголосив, що « сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». За таких обставин, суд приходить до висновку, що право особи, щодо якої розглядається справа в суді, на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, порушене не було. Особі повинно бути відомо про час і місце розгляду справи, оскільки є можливість стежити за ходом справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. З таким висновком погодився ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» № 12307/16. Крім того, на виконання вимог ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 грудня 2021 року по справі №243/13172/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , перебувала на обліку як отримувач пенсії в Центрально міському районі м. Макіївка по липень 2017 року, розмір пенсії складав 1844,17 грн. З серпня 2014 [PERSON] було прийнято на облік в Добропільське УПФУ за матеріалами електронної пенсійної справи, але пенсія не нараховувалась. З урахуванням того, що пенсійна справа [PERSON] залишилась на непідконтрольній українській владі території, надати до суду її копію немає можливості. Відповідачі Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Слов`янська міська військово- цивільної адміністрація Краматорського району Донецької області своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, не з`явилися у судове засідання, тому суд, відповідно до положень статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити повторно заочне рішення. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Слов`янської міської військово- цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування та стягнення грошових коштів, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно до ст. 4 ЦПК України, \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.\~392\~Цивільного кодексу\~України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст.\~16\~Цивільного кодексу\~України способом захисту цивільних прав є визнання права. В судовому засіданні встановлено та підтверджено Свідоцтвом про смерть, Серія [NUMBER] , виданого 13 липня 2021 року Амур-Нижньодніпровським районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), що [PERSON] , [INFO] померла [INFO] . З витребуваної судом у Шостої дніпровської державної нотаріальної контори копії спадкової справи, вбачається, що [PERSON] після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , 02 серпня 2021 року звернулася до нотаріуса із заявою Шостої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, про що нотаріусом заведено спадкову справу за № 621/2021, також з матеріалів спадкової справи вбачається, що окрім позивача із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. Для з`ясування обсягу неотриманої [PERSON] пенсії та визначення обсягу спадкової маси, нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори було направлено запит до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, на який 28 серпня 2021 року отримано відповідь, в якій зазначено, що розмір недоотриманої пенсії [PERSON] за період з 05 серпня 2018 року по 31 травня 2021року складає 100269,13 грн. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 листопада 2021 року у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] було відмовлено, оскільки спадкоємцем не надані документи,що підтверджують коло спадкоємців, які прийняли спадщину шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до\~статті 328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтями\~1216,\~1218 ЦК України\~визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). До спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Статтями\~1217,\~1223 ЦК України\~передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу\~(спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, відповідно до статті 1227\~ЦК України передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. Відповідно до частини першої\~статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до\~статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій\~статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст вищевказаних норм також узгоджується з положеннями частини першої\~статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Положення частин другої, третьої\~статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зі змісту постанови Верховного Суду від 13 листопада 2019 року по справі №570/6046/14-ц вбачається, що під час розгляду справ про визнання права власності на майно в порядку спадкування суду слід перевіряти чи були спадкоємцем здійснені всі необхідні заходи щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, чи вимагав він у відповідності до приписів пунктів 1, 3 глави 13 розділу I Порядку від нотаріуса винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва), чи оскаржував таку постанову у судовому порядку або відразу звернувся до суду за правилами позовного провадження. Вищевикладене свідчить про те, що основним позасудовим способом оформлення права власності на майно в порядку спадкування за законом є отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса. Це пояснюється тим, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є виключним способом захисту прав спадкоємця, який може застосовуватися лише у випадку об`єктивної відсутності умов для отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку та неможливості усунення обставин, які створюють відсутність таких умов. Як вбачається з матеріалів справи, позивач нотаріусу не надала документи, що підтверджують коло спадкоємців, які прийняли спадщину шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем, оскільки [PERSON] померла на непідконтрольній Україні території. До моменту своєї смерті спадкодавець проживала разом зі своєю донькою, та позивачем отримати будь-які документи на території, що є тимчасово окупованою не виявляється можливим, тому нотаріусом не було видане свідоцтво про право на спадщину за законом та надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, та позивач змушений звернутись за захистом своїх прав до суду. Оскільки нотаріусом видано [PERSON] . Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тому для подальшої реалізації прав спадкоємця та об`єктивного встановлення складу спадкового майна, пропонується звернутися до суду. Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) «кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним». Згідно абз.10 п.9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Суд звертає увагу на те, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення ч. ч. 2 та 3ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною ст.\~52\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» без\~урахування норм\~ст.\~46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК). Відповідно при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. 14 лютого 2022 року Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду під час розгляду справи 243/13575/19 Постановою відступила від висновків, викладених у постановах: від 26 лютого 2020 року у справі № 243/2404/19-ц (провадження № 61-20134св19); від 14 квітня 2020 року у справі № 431/6232/18-ц (провадження № 61-17311св19); від 09 грудня 2020 року у справі № 243/9613/19-ц (провадження № 61-7355св20); від 16 грудня 2020 року у справі № 428/12730/19 (провадження № 61-15863св20), ухвалених Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, та висловила новий висновок, в якому зазначила, що припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, встановивши, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги на спадкове майно нараховану, але невиплачену пенсію [PERSON] , померлої [INFO] , однак, не може реалізувати свого права на отримання спадкового майна в нотаріальній конторі, суд вважає, що вимоги позивача про визнання за [PERSON] . права власності на призначену та нараховану, але не доотриману пенсію у розмірі 100269,13 грн. за період з 05 серпня 2018 року по 31 травня 2018 року, в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON] та стягнення цієї суми недоотриманої пенсії, підлягають задоволенню. Позивач не вимагає відшкодування понесених нею судових витрат, а тому суд не вирішує питання щодо відшкодування судових витрат по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved