Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

У липні 2022 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (надалі ПАТ «Страхова компанія «АРКС») звернулося до суду із вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 27430,93 грн. та судові витрати у розмірі 2481,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначають, що 04 червня 2020 року між ПАТ «Страхова компанія «АРКС» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 72166а0дж, за умовами якого було застраховано транспортний засіб «Mitsubishi Lancer X», державний номерний знак [NUMBER] . 25 листопада 2020 року о 23.10 год. в м. Києві по просп. Перемоги, у сторону вул. Щербаківсько навпроти станції метро «Берестейська», за участю забезпечного транспортного засобу сталася дорожньо-транспортна пригода з автомобілем марки «Volkswagen CC», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Під час дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки «Mitsubishi Lancer X», державний номерний знак [NUMBER] заподіяні механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 вересня 2021 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] . На момент скоєння ДТП цивільноправова відповідальність транспортного засобу «Volkswagen CC», державний номерний знак [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «УАСК АСКА», згідно полісу № ЕР200361313. На підставі полісу № ЕР200361313 ПАТ «Страхова компанія «АРКС» звернулося до ПрАТ «УАСК АСКА» зі заявою про виплату страхового відшкодування. ПрАТ «УАСК АСКА» компенсувала ПАТ «Страхова компанія «АРКС» суму в розмірі 11521,37 грн. Позивач зазначає, що невідшкодованою залишилося виплачене страхове відшкодування в сумі 27430,93 грн., яке підлягає стягненню із відповідача, як винуватця дорожньо-транспортної пригоди. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 липня 2022 року головуючим суддею у даній цивільній справі визначено Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суд від 04 серпня 2022 року відкрито спрощене провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з?явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином. На офіційну елктронну адресу суду від представника позивача надійшла заява, в якій він просив проводити розгляд справи за його відсутності, позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином, шляхом надсилання судової повістки та розміщення оголошення про виклик на сайті Судової влади України. Конверт повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши повно та всебічно обставини справи, оцінивши в сукупності всі наявні по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Страхова компанія «АРКС», виходячи з наступного. Відповідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Судом встановлено, що 04 червня 2020 року між ПАТ «Страхова компанія «АРКС» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 72166а0дж, за умовами якого було застраховано транспортний засіб «Mitsubishi Lancer X», державний номерний знак [NUMBER] (а.с.5-12). Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2021 року, 25 листопада 2020 року о 23.10 год. в м. Києві по просп. Перемоги, у сторону вул. Щербаківського навпроти станції метро «Берестейська», [PERSON] керуючи автомобілем марки «Volkswagen CC», державний номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху не дотримався безпечної дистанції руху та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Mitsubishi Lancer X», державний номерний знак [NUMBER] . В результаті дорожньо-транспортної пригодитранспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збиткамим. Винним у вчиненні ДТП за ст. 124 КУпАП визнано [PERSON] . Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Отже, вина відповідача [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Як вбачається з матеріалів справи, 25 листопада 2020 року страхувальник [PERSON] звернувся до ПАТ «Страхова компанія «АРКС» зі заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. Зі страхового акту № ARX від 15 грудня 2020 року, розрахунку страхового відшкодування, платіжного доручення № 732411 від 16 грудня 2020 року ПАТ «Страхова компанія «АРКС» здійснило страхову виплату власнику автомобілю марки засобом «Mitsubishi Lancer X», державний номерний знак [NUMBER] в сумі 36837,30 грн., шляхом перерахування на розрахунковий рахунок ФОП [PERSON] (а.с. 17, 19,20). Відповідно до Акту огляду транспортного засобу від 30 листопада 2020 року, складеного ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, нанесеного власнику в наслідок пошкодження «Mitsubishi Lancer X», державний номерний знак [NUMBER] склала 38952,30 грн. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «УАСК АСКА» згідно полісу № ЕР200361313 (ліміт відповідальності на майнову шкоду становить 130000,00 грн., франшиза - 0,00 грн.). ПрАТ «УАСК АСКА» здійснено ПАТ «Страхова компанія «АРКС»виплату страхового відшкодування в розмірі 11521,37 грн. Отже, сума збитків, які не відшкодовані становить 27430,93 грн., виходячи з розрахунку: 36837,30 грн. (сума страхового відшкодування ПАТ «Страхова компанія «АРКС») - 11521,37 грн. (сума страхового відшкодування ПрАТ «УАСК АСКА») = 25315,93 грн.), яка підлягає відшкодуванню відповідачем, як винуватцем дорожньо-транспортної пригоди + 2115,00 грн. (сума несплачених страхових платежів). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 3 ст. 30 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на спростування даних обставин як на підтвердження своїх заперечень проти позову. За змістом статті 979 ЦК України і статті 16 Закону України «Про страхування», за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату в строк, встановлений договором. Судом встановлено, що ПАТ «Страхова компанія «АРКС» виплатила ФОП [PERSON] вартість проведених ремонтних робіт в сумі 36837,30 грн. Отже, страховик належним чином виконав свої зобов`язання перед страхувальником, виплатив йому суму страхового відшкодування у порядку та у спосіб, визначені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків, за якими страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування при настанні цивільно-правової відповідальності страхувальника та/або особи, відповідальність якої застрахована, такий страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання взяв на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоду. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У частині першій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі статтею 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Суд вважає, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку. Вказаний висновок суду першої інстанції відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постановах від17 жовтня 2019 року у справі № 489/1356/16-ц і від 04 березня 2020 року у справі № 331/6395/18. Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ПАТ «Страхова компанія «АРКС». На підставі викладеного, досліджених судом доказів суд дійшов висновку про доведеність ПАТ «Страхова компанія «АРКС» заявлених позовних вимог до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в сумі 27430,93 грн.(36837,30 грн. - 11521,37 грн. + 2115,00 грн.), тому пред`явлений позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 2481,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved