Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. Наприкінці січня 2022 року АТ «Ідея Банк» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 08 липня 2010 року між ПАТ «Плюс банк», яке змінило своє найменування на АТ «Ідея Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір №910.71697 про надання кредиту в сумі 50383 гривень 70 копійок для придбання транспортного засобу. З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ «Плюс Банк» та [PERSON] був також укладений договір застави №910.71697. За умовами якого [PERSON] передав в заставу ПАТ «Плюс Банк» автомобіль марки «Geely», модель - MR 7151А, 2010 року випуску, номерний знак [NUMBER] . Відомості про обтяження транспортного засобу були внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. В подальшому рішенням Галицького районного суду м. Львова від 07 липня 2015 року у [PERSON] був вилучений автомобіль марки «Geely», модель - MR 7151А, 2010 року випуску, номерний знак [NUMBER] , а також в рахунок погашення зобов`язання за кредитним договором звенуто стягнення на автомобіль марки «Geely», модель - MR 7151А, 2010 року випуску, номерний знак [NUMBER] , шляхом його продажу АТ «Ідея Банк» будь-якій особі покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб`єктом оціночної діяльності. Станом на день пред`явлення позову рішення суду не виконано та заборгованість за кредитним договором не погашена. Разом з цим, 20 липня 2020 року АТ «Ідея Банк» стало відомо про реєстрацію припинення обтяження. Згідно протоколу проведення електронних торгів №349248 від 02 серпня 2018 року автомобіль був реалізований за ціною 36111 гривень. Таким чином спірний автомобіль був реалізований без урахування зареєстрованого обтяження та без згоди заставодержателя. У такий спосіб були порушені права АТ «Ідея Банк» як заставодержателя. Тому АТ «Ідея Банк» просить стягнути з Державного бюджету шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь АТ «Ідея Банк» завдану матеріальну шкоду у розмірі 36111 гривень. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача [PERSON] підтримав пред`явлений позов та наполягав на його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, яким вказав, що Бориспільським відділом державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) всі виконавчі дії в межах зведеного виконавчого провадження №51765214 були проведені в межах та відповідно до чинного законодавства. Тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] також не з`явився у судове засідання та свої пояснення щодо пред`явленого позову не надав. Представник ДКСУ направив до суду письмові пояснення щодо позову, якими просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування свої заперечень вказав на те, що невиконання судового рішення суду не може ототожнюватись із завданою позивачеві майновою шкодою, оскільки остаточно не втрачена можливість стягнення грошових коштів з боржника. Невиплачені позивачеві кошти на виконання судового рішення, ухваленого на його користь, не є майновою шкодою. Наслідком такого відшкодування буде подвійне стягнення коштів. Крім цього, представник ДКСУ вказав на те, що в даному випадку відсутні обов`язкові елементи складу цивільного правопорушення - підтвердженої протиправної поведінки заподіювача шкоди та причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою. Представник позивача [PERSON] направив до суду заперечення та відповідь на відзив, якими відповідно не погодився з письмовими поясненнями третьої особи та відзивом на позовну заяву вказавши, що обґрунтовує свої вимоги протиправною поведінкою відповідача з продажу заставного майна. Оскільки, кошти, отримані від реалізації заставного майна не були направлені на погашення вимог заставодержателя, а тому є збитками. З цих підстав представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2022 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.36-37). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 травня 2022 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.61). IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 08 липня 2010 року між ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є АТ «Ідея Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір №910.71697. За умовами якого ПАТ «Плюс Банк» надав [PERSON] кредит у розмірі 50383 гривень 70 копійок для фінансування купівлі транспортного засобу марки «Geely», модель - MR 7151А, 2010 року випуску (а.с.5-6). Крім цього, в той самий день ПАТ «Плюс Банк» та [PERSON] уклали договір застави транспортного засобу №910.71697. Згідно з яким для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №910.71697 від 08 липня 2010 року [PERSON] передав в заставу ПАТ «Плюс Банк» транспортний засіб марки «Geely», модель - MR 7151А, 2010 року випуску, номерний знак [NUMBER] (а.с.7-8). Згідно копії Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 16 вересня 2010 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна був внесений запис про обтяження вказаного автомобіля. В подальшому, до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна був внесений запис про продовження терміну обтяження - до 09 липня 2020 року (а.с.10-11,12). На підставі рішення Галицького районного суду м. Львова від 07 липня 2015 року автомобіль марки «Geely», модель - MR 7151А, 2010 року випуску, номерний знак [NUMBER] , був вилучений у [PERSON] , а також в рахунок погашення зобов`язань за кредитним договором №910.16790 у розмірі 59475 гривень 62 копійки звернуто стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки «Geely», модель - MR 7151А, 2010 року випуску, номерний знак [NUMBER] , шляхом продажу автомобіля АТ «Ідея Банк» будь-якій особі покупцю від імені власника [PERSON] , за ціною не нижче ринкової, визначеної суб`єктом оціночної діяльності (а.с.14-16). Спірні правовідносини регулюються гл.82 «Відшкодування шкоди» ЦК України, а також нормами Закону України «Про виконавче провадження». V. Норми права та судова практика, якими суд керується при вирішенні спору. а. норми матеріального права. Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно з положенням ч.1 ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. За змістом ч.1 ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). У постановах Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі №752/4100/17 (провадження №61-20325св18) та від 26 грудня 2019 року у справі №646/7744/17 (провадження №61-26455св18) визначено, що збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам під час здійснення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом. Предметом доказування у такій справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця і заподіяння ним шкоди. Неправомірність дій (бездіяльності) державного виконавця має підтверджуватись належними доказами, зокрема, відповідним рішенням суду, яке може мати преюдиційне значення для справи про відшкодування збитків. Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за статтями 1173, 1174 ЦК України доказуванню підлягає факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №621/2805/15-ц (провадження №61-513св17), від 05 квітня 2018 року у справі №456/525/17 (провадження №61-11108св18), від 06 червня 2018 року у справі №461/5458/16-ц (провадження №61-28011св18), від 02 квітня 2018 року у справі №757/45832/16-ц (провадження №61-5304св18). б. норми процесуального права. За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. З листа ДП «Національні інформаційні системи» від 14 липня 2020 року вбачається, що 03 грудня 2018 року співробітником Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області Вовком А.В. було зареєстровано припинення обтяження рухомого майна №10257336. При цьому, всупереч вимогам п.27 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2004 року №830, після припинення обтяження не було сформовано витяг про реєстрацію припинення обтяження та не було поінформовано обтяжувача та боржника про зміну стану обтяження (а.с.19-20). В ході виконавчого провадження №43337041 з примусового виконання виконавчого листа №2/359/793 від 12 травня 2014 року, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з [PERSON] на користь КС «Кредит-Експерт» боргу у розмірі 29182 гривень 34 копійок, було виявлено, описано та арештовано майно боржника, а саме: автомобіль марки «Geely», модель - MR 7151А, 2010 року випуску, номерний знак [NUMBER] . За змістом листа Бориспільського міськрайонного ВДВС ЦМУМЮ (м. Київ) від 03 серпня 2020 року встановлено, що державним виконавцем було припинено обтяження у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за №10257336 у зв`язку з реалізацією автомобіля марки «Geely», модель - MR 7151А, 2010 року випуску, номерний знак [NUMBER] , на прилюдних торгах. Згідно протоколу ДП «Сетам» від 02 серпня 2018 року вказаний автомобіль було реалізовано за ціною 36111 гривень (а.с.21,25). В подальшому, державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження №43337041 у зв`язку з фактичним виконанням (а.с.22,24). За твердженням представника позивача [PERSON] у зв`язку з неправомірними діями відповідача, які полягають у знятті заборони на відчуження предмета застави, були порушені права АТ «Ідея Банк» як застоводержателя. У такий спосіб АТ «Ідея Банк» завдано збитків у розмірі 36111 гривень, що становить суму реалізації предмета застави. Разом з цим, всупереч вимогам ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України, АТ «Ідея Банк» не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неправомірності дій державного виконавця, а також, що такими діями останньому завдано матеріальної шкоди. Зокрема, АТ «Ідея Банк» не звертався до суду з вимогами про визнання неправомірними дій державного виконавця, що полягають в порушенні порядку реалізації предмета застави. Тоді як відповідне судове рішення мало б преюдиційне значення у даному випадку. Зважаючи на те, що сам по собі факт реалізації предмета застави, за рахунок якого могло бути частково погашено заборгованість [PERSON] за кредитним договором у розмірі 59475 гривень 62 копійки, не свідчить про те, що АТ «Ідея Банк» зазнав втрат на вказану грошову суму внаслідок знищення або пошкодження належного йому майна, або мусить зробити витрати для відновлення свого порушеного права в зазначеному розмірі, тобто не є реальними збитками чи упущеною вигодою. Тому, грошові кошти у розмірі 36111 гривень, які позивач просить стягнути на свою користь, не є збитками, в розумінні ч.2 ст.22 ЦК України. Крім цього, суд погоджується з доводами представника третьої особи [PERSON] стосовно того, що сам по собі факт невиконання рішення суду не може ототожнюватися із завданою позивачеві майновою шкодою. Оскільки, позивач не втратив можливості стягнення грошових коштів з боржника. З матеріалів цивільної справи не вбачається, що АТ «Ідея Банк» вживались заходи, спрямовані на примусове виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 07 липня 2015 року. Проте, виконавче провадження було закінчено у зв`язку з неможливістю його виконання, зокрема на підставі п.2 ч.1 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження». Викладене у повній мірі узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 грудня 2019 року у справі №752/4110/17 (провадження №61-20325св18) та від 12 березня 2020 року у справі №757/74887/17-ц (провадження №61-11090св19), зокрема невиплачені позивачеві кошти на виконання судових рішень, ухвалених на його користь, не є майновою шкодою, яка підлягає відшкодуванню на підставі статей 1173, 1174 ЦК України. Наслідком такого відшкодування буде подвійне стягнення коштів. Аналізуючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до переконання, що факт порушення прав заставодержателя, на який вказує позивач, як на підставу для задоволення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, не є беззаперечною підставою для встановлення наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями державного виконавця та завданою шкодою. Тому в задоволенні позовних вимог АТ «Ідея Банк» про стягнення з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України завданої матеріальної шкоди у розмірі 36111 гривень належить відмовити. VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду АТ «Ідея Банк» не сплачував судовий збір, оскільки на підставі п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» звільнений від його сплати. Разом з цим, у задоволенні пред`явленого позову відмовлено. Тому судом не вбачаються підстави для розподілу судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed