Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд ухвалити рішення, яким позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Крім цього, просив визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з ним в [ADDRESS] , припинити стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , які проводяться відповідно до рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 25.06.2020 року. Стягувати з відповідачки [PERSON] на його користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Виконання даного рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць допустити до негайного виконання, та стягнути з відповідачки на його користь судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог позивач зіслався на те, що з 04 квітня 2017 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою від якого мають малолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя з відповідачкою не склалося, тому рішенням Калуського міськрайонного суду від 03 лютого 2020 року шлюб між ними розірвано, сина [PERSON] залишено на проживанні разом з матір`ю [PERSON] . Рішенням Рожнятівського районного суду від 25 червня 2020 року вирішено стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1800 гривень щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 27 травня 2020 року. У зв`язку з тим, що відповідачка не здійснювала належного догляду за дитиною, не брала участі у його вихованні та не опікувалась ним, тому практично з часу розлучення син [PERSON] постійно проживає разом з ним в с. Тужилів Калуського району, де його вихованням та доглядом займається він та його мати [PERSON] . З [INFO] його син [PERSON] відвідує дошкільну групу Тужилівського ліцею Калуської міської ради, що в с. Тужилів. Відповідачка життям та здоров`ям дитини зовсім не цікавиться, всі питання щодо його виховання вирішуються ним самостійно без участі відповідачки, так як остання припинила з ним та дитиною спілкування, не виконує жодного з покладених законом на батьків обов`язків, не бере педагогічної, матеріальної, грошової чи будь-якої іншої участі у вихованні дитини. Окрім цього відповідачка не приходить до дитини, не бачить її, вона ухиляється від піклування та виховання дитини, не проявляє про дитину щонайменшої материнської турботи, тому матеріальним забезпеченням та вихованням сина займається виключно він та його мати. Позивач в судове засідання не прибув, подав заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному об`ємі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, проте будучи допитаною у попередньому судовому засіданні проти позову заперечувала та пояснила, що проживає в селищі Брошнів-Осада Калуського району Івано-Франківської області, на даний час не працює. Вона не хоче щоб її позбавляли батьківських прав відносно сина [PERSON] , бажає приймати участь у його вихованні. Крім цього зазначила, що син [PERSON] близько одного року проживає з позивачем [PERSON] та його матір`ю [PERSON] в с. Тужилів Калуського району. Не заперечила, що весь цей час не навідувала сина, однак на це були поважні причини, а саме неприязні відносини з колишньою свекрухою, а навідувати сина в закладі дошкільної освіти в с. Тужилів Калуського району де син навчається, вона не мала змоги, оскільки на той час працювала в селищі Брошнів-Осада Калуського району. За час перебування справи на розгляді у Рожнятівському районному суді також ні разу не відвідувала сина, оскільки через відсутність коштів не має матеріальної змоги відвідати сина. Якщо суд відмовить у задоволенні позову, тоді вона буде мати повне право спілкуватися з сином, а до рішення суду не вважає за потрібне це робити. Вважає висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] необґрунтованим. Представник органу опіки і піклування Костюк Н.Б. у судове засідання не з`явилася, направила суду клопотання, в якому просила розгляд справи здійснювати без її участі. Проте будучи допитаною у попередньому судовому засіданні, позовні вимоги підтримала повністю, зазначила, що орган опіки і піклування надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачку, оскільки остання не приймає жодної участі у вихованні та утриманні сина [PERSON] , хоча будь-які перешкоди у цьому відсутні. Вважає, що малолітня дитина повністю позбавлена материнської турботи, а той же час позивач, і тільки він в повній мірі дбає про благополуччя дитини. У відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе і доцільне розглянути справу у відсутності відповідачки, при наявних у даній справі матеріалах, яких достатньо, щоб вирішити питання про права та обов`язки сторін, та ухвалити заочне рішення у справі. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, суд вважає за можливе не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України. Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак ( ст.6 ЦПК України). Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 22.12.2021 (а.с.5). Рішенням Рожнятівського районного суду від 03 лютого 2020 року, шлюб між сторонами розірвано, малолітню дитину [PERSON] , [INFO] залишено проживати з матір`ю [PERSON] (а.с. 10). Малолітній син сторін [PERSON] , [INFO] проживає разом з батьком [PERSON] та бабусею [PERSON] по [ADDRESS] у задовільних матеріально-побутових умовах, що підтверджується довідкою №597008 виданої Центром надання адміністративних послуг виконавчого комітету Калуської міської ради 23.12.2021 та актом обстеження матеріально-побутових умов, складеного комісією Тужилівського старостинського округу Калуської міської ради 21.12. 2021 року (а.с. 14-15). Вихователь Тужилівського ліцею дитини [PERSON] , [INFO] надала характеристику, де зазначила, що [PERSON] дошкільну групу відвідує з 01 вересня 2021 року. Його приводять у групу і забирають із садка тато або бабуся, до яких хлопчик ставиться прихильно, радісно зустрічає і обнімає батька, яикй цікавиться поведінкою та успіхами дитини у дошкільній групі. У закладі мати дитини не появлялася жодного разу (а.с. 8). [PERSON] працює в Державному підприємстві «Виробниче об`єднання «Карпати» на посаді оператора верстатів з програмним керуванням (нарізка провідників 3 розряду), його дохід за період з 01.12.2020 року по 30.11.2021 року склав 149734,35 грн., що підтверджується довідкою №716 виданої ДП «ВО «Карпати» 21.12.2021 (а.с. 13). Староста Тужилівського старостинського округу Калуської міської ради та заступник директора з виробництва ДП «ВО`Карпати» надали характеристики, де зазначили, що [PERSON] по місцю проживання та праці характеризуються виключно з позитивної сторони (а.с. 6-7). Згідно актів обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] , складених начальником служби у справах дітей Брошнів-Осадської селищної ради Костюк Н.Б. спільно з поліцейським громади Стельмахом О. від 05.10.2021 та 20.12.2021, встановлено, що [PERSON] не виконує належним чином покладених на неї батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею, а саме зловживає алкогольними напоями, відсутня по місцю проживання, не доглядає за дитиною (а.с. 56-58). [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, за що на неї було накладено адміністративне стягнення у виді попередження, що підтверджується копіями постанов Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 11.10.2021 та 12.11.2021 (а.с. 51-55). З рішення виконавчого комітету Брошнів-Осадської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області від 24 березня 2022 року №22 (а.с.48-49) вбачається, що [PERSON] з часу розлучення фактично не здійснює догляд за дитиною, не бере участі у її вихованні, не виконує материнські обов`язки. Дитина проживає разом з батьком [PERSON] в с. Тужилів Калуського району, догляд за дитиною допомагає здійснювати бабуся [PERSON] . Мати дитини [PERSON] участі у вихованні дитини не бере, жодної матеріальної допомоги не надає, зароблені кошти витрачає на власні потреби і здебільшого на придбання алкогольних напоїв. Факт недогляду за дитиною і зловживання алкогольними напоями неодноразово зафіксовано поліцейським громади [PERSON] та комісією служби у справах дітей. За неналежне виконання батьківських обов`язку [PERSON] неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності. Крім цього [PERSON] перебувала на обліку як сім`я, що опинилася в складних життєвих обставинах, син [PERSON] перебував на обліку як такий, що опинився в складних життєвих обставинах з причини ухилення матері від обов`язків виховання дитини з 14.08.2019 по 05.08.2020. На засіданнях комісії з питань захисту прав дитини Калуської Райдержадміністрації неодноразово розглядались питання щодо неналежного виконання батьківських обов`язків [PERSON] , попереджено про відповідальність, проведено профілактичні бесіди. Орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] . Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що доводиться сусідом відповідачки [PERSON] . Вказав, що йому невідомо чи зловживає остання алкогольними напоями. Вказав, що малолітня дитина сторін разом з матір`ю не проживає близько одного року. Аналогічні по суті показання дав суду свідок [PERSON] . Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що на даний момент відповідачка продовжує свідомо ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків, хоча має можливість їх виконувати, бажання щодо налагодження стосунків з сином відповідачка не виявила. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка, не докладає належних зусиль для того, щоб брати належну участь в житті свого сина. Одночасно з матеріалів справи вбачається, що неналежна поведінка відповідачки щодо участі в вихованні, утриманні, забезпеченні належних та безпечних умов життя дитини має місце протягом тривалого часу. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати або батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто позбавлення прав на виховання, захист інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), яка відповідно до статті 9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 3 вказаної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків повинно бути навмисним, тобто особа має повністю розуміти наслідки своєї винної поведінки. Судом встановлено, [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина [PERSON] , не прагне налагодити стосунки з дитиною, не піклується про фізичний і духовний розвиток диини, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не цікавиться її життям, не спілкується із дитиною та не піклується про стан здоров`я, не надає дитині доступу до культурних та інших цінностей. Аналіз вищенаведених судом доказів, які надав суду позивач, дає суду підстави прийти до переконання про те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, а тому її слід позбавити батьківських прав. Роз`яснити відповідачці [PERSON] , вона має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни своєї поведінки, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2020 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1800 гривень щомісячно до повноліття дитини , починаючи з 27.05.2020 (а.с. 11). Обґрунтовуючи позов про припинення права відповідачки на отримання аліментів, позивач посилався на те, що їх малолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає окремо від відповідачки [PERSON] , разом з ним за по [ADDRESS] і повністю перебуває на його утриманні. Факт окремого проживання дитини [PERSON] разом з батьком за адресою: [ADDRESS] підтверджено довідкою №597008 виданої Центром надання адміністративних послуг виконавчого комітету Калуської міської ради 23.12.2021 та актом обстеження матеріально-побутових умов, складеного комісією Тужилівського старостинського округу Калуської міської ради 21.12. 2021 року (а.с. 14-15). Положеннями частини другої статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу зазначених статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів. При цьому обов`язок платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Як було встановлено судом, що малолітній [PERSON] не проживає з матір`ю [PERSON] , відповідачкою по справі на протязі одного року, проживає зі своїм батьком [PERSON] та повністю знаходиться на його утриманні, який дбає про духовний та фізичний розвиток дитини, має стабільний дохід. Тобто змінились обставини, які слугували підставою для стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення з нього на користь відповідачки аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , які стягуються на підставі виконавчого листа, виданого Рожнятівським районним судом Івано-Франківської області. Припинення стягнення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, з урахуванням того, що аліменти є місячними платежами для забезпечення поточних потреб дитини, а тому слід запобігти необґрунтованому перерахуванню відповідачці аліментів за період, коли дитина з нею не проживала і знаходилась у платника аліментів. Тому суд доходить до висновку, що припинення стягнення аліментів слід здійснити з дати подання позову до суду, тобто з 30.12.2021. Крім того, за змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно із ч. 2 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на те, що неповнолітня дитина сторін знаходиться на утриманні свого батька, який потребує матеріальної допомоги з боку відповідачки, а також враховуючи те, що відповідачка має забезпечити дитині не тільки мінімальний, а й достойний рівень життя, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідачки щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Питання судових витрат, пов`язаних з розглядом справи суд вирішує у відповідності до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved