Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1000 (однієї тисячі) грн. щомісяця на ј частин заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитино повнолітнього віку. В обґрунтування позову позивач вказує, що згідно з рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27 квітня 2017 року у справі №565/290/17 з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 20 лютого 2017 року. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів витрати на утримання дитини значно зросли, а також значно підвищився розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На даний час розмір аліментів не задовольняє потреби дитини, мінімальний розмір яких у зв`язку зі змінами у законодавстві не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Позивачка вважає, що розмір аліментів визначений рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27 квітня 2017 року у справі №565/290/17 не відповідає тому розміру, який є достатнім для забезпечення дітей та таким, що не відповідає принципам розумності, справедливості, законності. Шлюб між стронами на даний час розірвано. Дитина проживає із позивачкою. Відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає. Відповідач знаходиться у працездатному віці, а тому має можливість працювати та утримувати свого сина. Відповідач [PERSON] на скільки відомо позивачці, офіційно працевлаштований і працює за контрактом в Сарненській військовій частині. Отримує постійні доходи, в середньому в межах 30 000 гривень на місяць, а тому позивачка вважає, що позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів підлягають задоволенню. Тому виникла необхідність звернутися до суду про зміну способу стягнення аліментів раніше присуджених судом у твердій грошовій сумі на частку від заробітку відповідача. Від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив у справі, у якому просить позовні вимоги задовольнити частково, змінити спосіб стягнення аліментів, визначивши аліменти в розмірі 1/8 частки заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відзив обгрунтовує тим, що відповідач не заперечує право позивача на звернення до суду з даним позовом про зміну способу стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , оскільки таке право надане позивачу на підставі ч.3 ст.181 СК України. Разом з тим вказані обставини, на які посилається позивач в обгрунтування її позовних вимог є не повними та в певній мірі перекрученими, що має істотне значення в даній справі та відповідно впливає на можливість повного задоволення позовних вимог позивача. Зокрема позивач повідомляє неправдиву інформацію, яка не підтверджена належними доказами, в частині того, що відповідач не надає кошти на утримання сина. Відповідач вже тривалий час щомісяця переказує кошти для позивача на утримання сина. Також відповідач допомагає для позивача утримувати сина в натуральній формі, зокрема при потребі купує дитині одяг, взуття, продукти харчування, тощо. Дані обставини відомі позивачу та не можуть нею заперечуватись. Окрім викладеного, варто враховувати обставину того, що у відповідача є ще одна дитина, дочка від першого шлюбу [PERSON] . На даний час має місце розгляд судової справи №572/2322/22 за позовом матері [PERSON] , [PERSON] до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини [PERSON] у період її навчання. В судовому засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю та просили суд задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач [PERSON] у судовому засіданні визнала обставину наявності повнолітньої дочки у відповідача, яка знаходиться у Чехії. Заявила, що витрати на утримання сина складають 5-6 тисяч в місяць, а розмір її доходу становить 10-11 тисяч гривень в місяць, вона працює прибиральницею на ВП «Рівненська АЕС». Визнала, що з 2021 року відповідач на її рахунок перераховує по 1500 грн., а до цього перераховував по 1000 грн. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач [PERSON] перебуває на службі в ЗСУ та отримує дохід у сумі близько 13 тис. грн. Крім того, на період дії воєнного стану щомісяця отримує 30 тис. грн допомоги, з яких аліменти не вираховуються. Щомісяця з початку 2021 року відповідач перераховує 1500 гривень на рахунок позивачки на утримання сина. Представник визнала наявність підстав для заміни способу стягнення аліментів. Просила врахувати, що є у відповідача ще одна дитина, дочка, яка досягла повноліття та яка навчається у Чехії та перебуває на утриманні відповідача. Суд, дослідивши надані сторонами докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Підставами для такого висновку суду стало наступне. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 11 грудня 2012 року серії [NUMBER] . Відповідно до рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27.04.2017 р. із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 20 лютого 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Викладена норма вказує на безумовність задоволення вимоги позивача про зміну способу стягнення аліментів, а отже суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення вимоги в частині зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу (заробітку) відповідача. Визначаючи розмір частки, який підлягає стягненню з відповідача, суд враховує настіпні обставини. Згідно зі ст.183СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі та навпаки). Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 05 лютого 2014 року (справа № 6-143цс13), яка згідно зі ст. 360-7ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. З моменту постановлення Кузнецовським міським судом Рівненської області рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, у зв`язку з розвитком та ростом дитини збільшились витрати на його утримання. Крім того, суд враховує те, що у відзиві відповідач вказав про наяність у нього повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання та потребує утримання. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні вказала, що дочці відповідача наразі повних 18 років та вона навчається у Чехії, у зв`язку з цим потребує утримання зі зторони відповідача. Позивач [PERSON] визнала обставину наявності у відповідача повнолітньої дочки та перебування її у Чехії. Викладене дає підстави суду для висновку, що відповідач утримує матеріально повнолітню дочку, яка продовжує навчання та у зв`язку з цим несе витрати. За таких обставин суд прийшов до висновку про наявність підстав змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з 1000 грн щомісяця на 1/5 частину заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи викладене,

Outcome: partial