Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

позивачі звернулися до суду з позовом до ДП «Науково-дослідний інститут «Квант». В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначили, що [INFO] помер [PERSON] , про що складено актовий запис № 5230 та видано відповідне свідоцтво Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), який був чоловіком [PERSON] (надалі - позивач 1) та батьком позивачки [PERSON] (позивач 2). Відповідач не виплачував [PERSON] заробітну плату, посилаючись на відсутність коштів. Станом на 12.07.2021 відповідач заборгував 551355,03 грн. (за період роботи з 01.03.2019 по [INFO], в тому числі нарахована компенсація за несвоєчасно виплачену заробітну плату в сумі 27079,61 грн., але виплатити їх відмовився, за відсутності грошових коштів. Відповідно до наказу № 80-к/тр від 05.03.2021 Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Квант» роботу [PERSON] припинено зв`язку зі смертю. Позивачі є єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим неодноразово зверталися до відповідача в усному порядку та із письмовими заявами щодо виплати їм заборгованості з невиплаченої заробітної плати [PERSON] та компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату. Проте, до теперішнього часу відповідач не здійснив виплат позивачам, як спадкоємцям після смерті [PERSON] , який працював у відповідача до останнього дня життя. В ході розгляду справи, позивачі просили стягнути на їх користь з відповідача невиплачену заробітну плату загальною сумою заборгованості відповідача станом на день подання позовної заяви 577126,78 грн. за період роботи з 01.03.2019 по [INFO], в тому числі нараховану компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату станом на 01.11.2021 в сумі 52851,36 грн. В судове засідання позивачі не з`явились. Представник позивача 1 [PERSON] - адвокат Шморгун Р.М. подав заяву про розгляд справи без його участі. Позивач 2 - [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву не подав. Ухвалою від 01.12.2021 відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами позовного (спрощеного) провадження з повідомленням (викликом) сторін. Інші процесуальні дії не вчинялись, оскільки будь-яких клопотань не надходило. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників справи, суд дійшов до висновку про задоволення позовної заяви з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] до моменту смерті працював в Державному підприємстві «Науково-дослідний інститут «Квант» (надалі - відповідач), на посаді заступника головного інженера з якості - начальника відділу технічного контролю. Відповідно до наказу № 80-к/тр від 05.03.2021 Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Квант» роботу [PERSON] припинено зв`язку зі смертю. Позивачі є єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим неодноразово зверталися до відповідача в усному порядку та із письмовими заявами щодо виплати їм заборгованості з невиплаченої заробітної плати [PERSON] та компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату. Проте, до теперішнього часу відповідач не здійснив виплат позивачам, як спадкоємцям після смерті [PERSON] , який працював у відповідача до останнього дня життя (копії заяв від 13.09.2021 вхідні №: 1496; 1497; 1499, додані до позовної заяви). Відповідач не виплачував [PERSON] заробітну плату, посилаючись на відсутність коштів. Станом на 12.07.2021 відповідач заборгував 551355,03 грн. (за період роботи з 01.03.2019 по [INFO], в тому числі нарахована компенсація за несвоєчасно виплачену заробітну плату в сумі 27079,61 грн., але виплатити їх відмовився, за відсутності грошових коштів (копія довідки з структурою заборгованості організації № 480 від 12.07.2021 додано до позовної заяви). Згідно частини першої статті 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. У відповідності до положень ст. 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Частиною третьою вказаної статті передбачено, що питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами. Частиною п`ятою статті 97 КЗпП України передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. За положеннями частини першої та другої статті 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата, це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата, це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Згідно із частиною першою статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» вбачається, що у справах, пов`язаних із вирішенням спорів про компенсацію працівникам втрати її частини у зв`язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст. 34 Закону України «Про оплату праці» і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. За змістом ст.ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ підприємства, установи та організації всіх форм власності та господарювання зобов`язані здійснювати громадянам компенсацію втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Згідно з Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001, компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, при цьому сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекси споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, і місяці, що передує виплаті заборгованості, до розрахунків не включаються. Ураховуючи те, що починаючи з березня 2019 по листопад 2021 відповідач не виплачував позивачам спадщину, яка складається з суми заборгованості із заробітної плати, це є підставою для нарахування компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, яка становить 52851,36 грн. Відповідний до наданого позивачем розрахунку, який міститься в матеріалах справи. Загальна сума заборгованості відповідача станом на день подання позовної заяви становить 577126,78 грн. (за період роботи з 01.03.2019 по [INFO]), При цьому, суд бере до уваги розрахунок наданий позивачем відповідно до якого нарахована компенсація за несвоєчасно виплачену заробітну плату (станом на 01.11.2021) становить 52851,36 грн. За принципами ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 5771,27 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved