Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

25.04.2022р. позивач звернувся до суду з позовом, який мотивує тим, що відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира підключена до мережі централізованого водопостачання та водовідведення. Ці послуги надаються КП «Водоканал». Відповідачка [PERSON] зареєстрована у вказаній квартирі, однак в порушення норм чинного законодавства належним чином не виконує свого обов`язку з оплати наданих послуг, у зв`язку з чим за період з 01.12.2017р. по 31.12.2021р. утворилась заборгованість в розмірі 12 420,85грн. Просить стягнути з відповідачкиа вказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2481,00грн. Заочним рішенням суду від 25.05.2022р. вказаний позов було задоволено повністю. Ухвалою суду від 22.06.2022р. за заявою відповідачки [PERSON] заочне рішення суду від 25.05.2022р. скасовано і справа призначена до нового судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження за участю сторін. 27.06.2022р. від представника відповідачки - адвоката Тивоненко Д.Р. надійшов відзив на позов, в якому він позовні вимоги не визнав повністю та зазначив, що рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя у справі №2/337/515/2019р. з відповідачки [PERSON] солідарно з іншими особами була стягнута заборгованість за період з 01.03.2007р. по 30.11.2017р. в сумі 24761,17грн. Однак вказане рішення постановою Запорізького апеляційного суду від 17.01.2022р. було скасовано в частині стягнення заборгованості саме з [PERSON] .. Враховуючи вказане, сплачені в період з 01.12.2017р. по 31.12.2021р. грошові кошти в сумі 6779,59грн. слід зараховувати саме за цей період, а не на виконання вказаного судового рішення, у зв`язку з чим сума заборгованості за спірний період буде складати 5641,26грн. Крім того, вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.12.2017р. по 31.12.2021р. позивач заявив з пропуском 3-річного строку позовної давності. Зокрема, поза строком позовної давності заявлені вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.12.2017р. по 23.05.2019р., що є підставою для відмови в позові в цій частині вимог. Просить в позові відмовити повністю. В судовому засідання представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в позовній заяві, і додатково суду пояснила, що в квартирі [ADDRESS] на даний час зареєстрована 1 особа - відповідачка [PERSON] . Особовий рахунок на вказану квартиру [ADDRESS] відкритий на ім`я [PERSON] . Мешканці вказаної квартири неналежним чином виконують свій обов`язок з оплати спожитих послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 15.04.2019р. у справі №2/337/515/2019р. з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] солідарно стягнута заборгованість за період з 01.03.2007р. по 30.11.2017р. в сумі 24761,17грн. Постановою Запорізького апеляційного суду від 17.01.2022р. вказане рішення було скасовано в частині стягнення заборгованості з [PERSON] , в іншій частині - залишено без змін. В примусовому порядку в органах ДВС стягнення за вказаним рішенням суду не проводилось. Однак в період з 01.12.2017р. по 31.12.2021р. на особовий рахунок № [NUMBER] в добровільному порядку були внесені кошти в розмірі 6779,59грн. Відповідачка [PERSON] не заперечує, що вона ці кошти не сплачувала. Хто саме вносив кошти, в платіжних документах не було зазначено. Скоріш за все, вони були сплачені [PERSON] та [PERSON] . Останні були зареєстровані в квартирі відповідно до листопада та липня 2021р. Враховуючи вказане, КП «Водоканал» обґрунтовано здійснив зарахування вказаної суми в рахунок погашення заборгованості, стягнутої з [PERSON] та [PERSON] попереднім рішенням суду. Нарахування плати за вказані послуги здійснювалось в період з 01.12.2017р. по 16.04.2019р. за нормами споживання відповідно до кількості зареєстрованих осіб - 3 особи, а з 17.04.2019р. по 31.12.2021р. - на підставі показань прибору обліку води. Оскільки в спірний період відповідачі періодично вносили оплату за послуги в розмірі, що значно перевищував поточні нарахування, то підстав для застосування строку позовної давності немає. В даному випадку має місце переривання строку позовної давності у зв`язку з визнанням боргу. Просить позов задовольнити повністю. Представник відповідачки - адвокат Тивоненко Д.Р. в судовому засіданні позов не визнав повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, додатково суду пояснив, що відповідачка [PERSON] дійсно зареєстрована у вказаній квартирі, хто ще був зареєстрований та проживав в квартирі в спірній період йому невідомо. Оплату за послуги з холодного водопостачання та водовідведення [PERSON] особисто не здійснювала. В примусовому порядку стягнення за рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 15.04.2019р. з неї також не проводилось. Хто саме вносив оплату, їм невідомо. Можливо це робили батьки відповідачки [PERSON] та [PERSON] . Однак жодних доказів того, що вони це робили на виконання рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 15.04.2019р., в справі немає. В органах ДВС примусове стягнення з них заборгованості за цим рішенням також не проводилось. В платіжних документах немає відомостей про погашення саме заборгованості за попередній період. Тому сплачені в заявлений період кошти повинні бути зараховані саме на оплату поточних платежів, а не на погашення заборгованості за минулий період. Вважає, що позивач пропустив строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за період з 01.12.2017р. по 23.05.2019р. без поважних причин і в цій частині вимог слід відмовити. В подальшому представники сторін в судове засідання не прибули, подали заяви про продовження судового розгляду у їх відсутність. Суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутність представників сторін. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ст.525,526,530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст.610-611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004р. (далі - Закон №1875-IV), який діяв в період виникнення спірних правовідносин і втратив чинність з 01.05.2019р., а також Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017р. (далі - Закон №2189-VIII), який введено в дію з 01.05.2019р., правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, мають ознаки зобов`язання, в силу яких споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Так, згідно з ст.32 Закону України №1875-IV та ст.7,9 Закону України №2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно з п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005р. №630 (далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Суд встановив, що КП «Водоканал» є постачальником послуг з централізованого холодного водопостачання та водовідведення населенню м.Запоріжжя. Квартира [ADDRESS] знаходиться в багатоквартирному житловому будинку та підключена до мережі централізованого холодного водопостачання і водовідведення, на неї відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , оформлений на ім`я [PERSON] .. На момент звернення до суду з цим позовом в зазначеній квартирі зареєстрована одна особа - відповідачка [PERSON] . Згідно з розрахунком заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 01.12.2017р. по 31.12.2021р. нарахована плата за послуги водопостачання та водовідведення в загальному розмірі 12420,85грн., сплачено - 6779,59грн., які зараховані на погашення заборгованості за рішенням суду від 15.04.2019р. у справі 2/337/515/2019. Заборгованість за період з 01.12.2017р. по 31.12.2021р. становить 12 420,85грн. При цьому, в період з 01.12.2017р. по 16.04.2019р. щомісячна плата нараховувалась за встановленими нормами споживання відповідно до кількості зареєстрованих осіб - 3 особи ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ), з 17.04.2019р. по 31.12.2021р. плата нараховувалась за показниками приладу обліку води. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 15.04.2019р. (справа №2/337/515/2019р., ЄУН 337/5378/18) солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь КП «Водоканал» стягнута заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.03.2007р. по 30.11.2017р. в розмірі 24761,17грн. Постановою Запорізького апеляційного суду від 17.01.2022р. вказане рішення скасовано в частині стягнення будь-яких грошових коштів з [PERSON] , в задоволенні позовних вимог КП «Водоканал» до [PERSON] відмовлено, в іншій частині рішення залишено без змін. Вказаними судовими рішеннями встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , належним чином свого обов`язку з оплати послуг КП «Водоканал» не виконують, заборгованість за період з 01.03.2007р. по 01.12.2017р. становить 24761,17грн. Відповідачка [PERSON] повністю визнала позов КП «Водоканал» про стягнення цієї заборгованості. Тому солідарне стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] є правомірним. Разом з тим, підстав для стягнення заборгованості за вказаний період з відповідачки [PERSON] немає, оскільки остання набула повноліття у жовтні 2015р. Крім того, згідно з договором про надання послуг, який укладений між КП «Водоканал» та [PERSON] 24.05.2017р. уповноваженою особою засвідчено факт відсутності заборгованості за період з квітня 2007 по листопад 2017р., що суперечить позовним вимогам. Також цей договір спростовує твердження КП «Водоканал», що відповідачі не звертались з приводу переоформлення особового рахунку, у зв`язку з чим розрахунок заборгованості оформлений на ім`я [PERSON] . Згідно з інформацією Хортицького ВДВС у м.Запоріжжі від 01.08.2022р. на примусовому виконанні у відділі перебувало зведене виконавче провадження №67059319 щодо стягнення з [PERSON] на користь КП «Водоканал» заборгованості в сумі 24761,17грн та судового збору в сумі 293,67грн. 10.02.2022р. державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.5 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» (скасування рішення суду, на підставі якого виданий виконавчий документ). Стягнення коштів в межах цього виконавчого провадження не проводилось. Згідно з інформацією Хортицького ВДВС у м.Запоріжжі від 08.08.2022р. на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №65636403 за виконавчим документом по справі 337/5378/18 про солідарне стягнення з [PERSON] на користь КП «Водоканал» заборгованості в сумі 24761,17грн. 23.07.2022р. виконавче провадження завершено на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення). Грошові кошти не стягувались. Крім того, на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №65636568 за виконавчим документом по справі 337/5378/18 про солідарне стягнення з [PERSON] на користь КП «Водоканал» заборгованості в сумі 24761,17грн. 28.06.2022р. виконавче провадження завершено на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення). Грошові кошти не стягувались. Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним, що квартира [ADDRESS] підключена до мережі централізованого холодного водопостачання і водовідведення. На момент звернення до суду в цій квартирі зареєстрована відповідачка [PERSON] , яка особисто оплату за послуги з централізованого холодного водопостачання і водовідведення в заявлений період не здійснювала. Вказані обставини відповідачкою та її представником не оспорюються, у зв`язку з чим на підставі ч.1 ст.82 ЦПК України вони не підлягають доведенню під час розгляду цієї справи іншими засобами доказування. При цьому, жодних обґрунтованих заперечень з приводу того, що вказані послуги на зазначену квартиру не надавались або надавались неналежної якості, що [PERSON] не була споживачем цих послуг, фактично ними не користувалась і не повинна нести обов`язку з їх сплати, відповідачка та її представник не виказували. Також відповідачка та її представник жодним чином не спростували факту наявності заборгованості за послуги з централізованого холодного водопостачання і водовідведення за заявлений період, лише виказали заперечення з приводу її розміру та заявили про застосування строку позовної давності до вимог КП «Водоканал». Таким чином, суд вважає правомірним пред`явлення позивачем позовних вимог КП «Водоканал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого холодного водопостачання і водовідведення за період з 01.12.2017р. по 31.12.2021р. Визначаючи розмір заборгованості за цей період, суд виходить з того, що за вказаний період позивачем була нарахована плата в загальному розмірі 12420,85грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості і не спростовано відповідачкою та її представником. За позицією позивача, відповідачкою [PERSON] чи іншими особами ( [PERSON] , [PERSON] , які раніше були зареєстровані в цій квартирі) оплата поточних платежів в цей період не здійснювалась. Внесені на особовий рахунок кошти в розмірі 6779,59грн. повинні бути зараховані на погашення заборгованості, стягнутої з [PERSON] та [PERSON] попереднім судовим рішенням. Разом з тим, суд не погоджується з такими доводами представника позивача, оскільки суду не надано жодних належних, допустимих та достовірних доказів того, що грошові кошти в сумі 6779,59грн. в спірній період були сплачені [PERSON] та [PERSON] саме на виконання рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 15.04.2019р. з урахуванням постанови Запорізького апеляційного суду від 17.01.2022р. Як вбачається з інформації Хортицького ВДВС у м.Запоріжжі вказане судове рішення перебувало на примусовому виконанні - відносно [PERSON] до 10.02.2022р., відносно [PERSON] до 28.06.2022р., відносно [PERSON] до 23.07.2022р., однак в межах примусового виконання грошові кошти з цих боржників не стягувались. Відповідачка [PERSON] , як вже зазначалось вище, добровільно в спірний період оплату не здійснювала, що не заперечувалось представником позивача. Остання послалась на те, що така оплата могла бути здійснена [PERSON] та [PERSON] , які були зареєстровані в зазначеній квартирі в спірний період. Однак вказані обставини належними та допустимими доказами представник позивача не довела і не спростувала. За її поясненнями, грошові кошти, які надходять на рахунок підприємства, згідно з електронними реєстрами банку зараховуються саме за номером особового рахунку, інформація про платника в них відсутня. Крім того, з огляду на Закон України «Про житлово-комунальні послуги», яким передбачено розподіл житлово-комунальних послуг за їх функціональним призначенням, здійснення оплати за їх фактичне надання та споживання на підставі тарифів, встановлених законодавством, саме споживачу належить право визначати, за який період він здійснює платіж. Виключно за ініціативою боржника платіж може бути направлений на погашення заборгованості за рішенням суду, про ним має бути зазначено в квитанції про оплату. Посилаючись на те, що [PERSON] та [PERSON] в заявлений період були зареєстровані в квартирі, на особовий рахунок квартири надходили певні кошти, які повинні бути направлені саме на виконання попереднього судового рішення, представник позивача з метою з`ясування та доведення цих обставин, які є істотними для даної справи, правом на залучення до участі в цій справі [PERSON] та [PERSON] як співвідповідачів чи третіх осіб, на виклик їх як свідків, не скористалась, будь-яких клопотань не заявляла, відповідних письмових доказів не подала. У зв`язку з цим, вирішуючи справу в межах заявлених вимог та заперечень сторін, наданих ними доказів, суд вважає, що внесені на особовий рахунок спірної квартири в заявлений до стягнення період грошові кошти в розмірі 6779,59грн., незважаючи на те, ким саме з мешканців квартири вони були сплачені, повинні бути зараховані саме на оплату послуг за цей період, а не в рахунок заборгованості за минулий період, стягнутої попереднім рішенням суду. Той факт, що в деяких місяцях розмір оплачених коштів перевищує розмір нарахованих поточних платежів, в даному випадку також достовірно не свідчить, що мало місце погашення заборгованості, стягнутої попереднім рішенням суду. Таким чином, розмір заборгованості за послуги з централізованого холодного водопостачання і водовідведення за період з 01.12.2017р. по 31.12.2021р. становить: 12420,85грн. (нараховано) - 6779,59грн. (сплачено) = 5641,26грн. Ухвалюючи рішення в цій справі, суд відхиляє доводи відповідачки та її представника про пропуск позивачем без поважних причин 3-річного строку позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за період з 01.12.2017р. по 23.04.2019р. Так, згідно з ст.257 та ч.3 ст.267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1,5 ст.261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.252-255 ЦК України. В той же час, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» №540-IX від 30.03.2020р. розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п.12, за змістом якого: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №211 від 11.03.2020р. (із змінами і доповненнями) з 12.03.2020р. на всій території України встановлено карантин, який неодноразово продовжувався постановами КМУ, у зв`язку з чим строк позовної давності за грошовими вимогами, обов`язок сплати яких настав з 12.03.2017 р., є продовженим на строк дії карантину. Як вже зазначалось, плата за послуги централізованого холодного водопостачання і водовідведення відповідно до п.18 Правил вноситься споживачем щомісячно не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, у зв`язку з цим перебіг 3-річного строку позовної давності повинен починатися з 21 числа місяця, наступного за розрахунковим, щодо кожного чергового щомісячного платежу. З цим позовом КП «Водоканал» звернувся до суду 25.04.2022р., тобто під час дії карантину, встановленого КМУ, з вимогою про стягнення заборгованості за період з 01.12.2017р. по 31.12.2021р.. Виходячи з того, що строк сплати щомісячного платежу за грудень 2017р. настав з 21.01.2018р. (і так щодо кожного наступного щомісячного платежу), 3-річний строк позовної давності щодо стягнення боргу за цей період на момент встановлення карантину - 12.03.2020р. не скінчився, на час карантину є продовженим. Отже, підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності суд не знаходить і заборгованість за період з 01.12.2017р. по 31.12.2021р. в розмірі 5641,26грн. підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] в повному обсязі. На підставі вищевикладеного, позов КП «Водоканал» слід задовольнити частково. Згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам. Так, позивач первісно просив стягнути заборгованість в сумі 12420,85грн., судом стягнуто 5641,26грн., що становить 45,42% від первісно заявлених вимог (5641,26грн х 100% : 12420,85грн). У зв`язку з цим, пропорційно задоволеним вимогам (45,42%) підлягають відшкодуванню позивачу судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1126,87грн. (2481,00грн х 45,42% : 100%).

Outcome: partial