Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - позивач, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборг ованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є споживачем послуг центрального опалення та гарячої води, які постачає йому позивач за адресою: [ADDRESS] . Відповідач своєчасно не сплачував кошти за надані позивачем послуги централізованого опалення та постачання гарячої води, у зв`язку з чим, за ним утворився борг у розмірі 34 108 грн 64 коп. Відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, через що позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Також просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 грн. Ухвалою суду від 27 січня 2022 року відкрито спрощене провадження без виклику учасників справи в судове засідання. Одночасно витребувано з комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» завірену копію відомостей, що підтверджують право власності/користування об`єктом нерухомості за адресою: [ADDRESS] . 19 травня 2022 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва постановлено перейти до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання на 14 червня 2022 року. 14 червня 2022 року сторони в судове засідання не з`явились. Від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Наступною датою судового засідання призначено 22 липня 2022 року. 22 липня 2022 року від представника позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідачів [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ). Клопотання мотивовано тим, що згідно відповіді комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 10 листопада 2008 року. Одночасно просила проводити розгляд справи призначений на 22 липня 2022 року за її відсутності. У судове засідання відповідач не з`явився хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Ухвалою від 22 липня 2022 року клопотання задоволено, залучено до участі у справі в якості співвідповідачів - [PERSON] та [PERSON] . Розгляд справи відкладено на 9 вересня 2022 року. 9 вересня 2022 року від представник позивача надійшло клопотання про проведення розгляду справи без її участі. Відповідачі повідомлені у встановленому законом порядку до суду не з`явився, про причини неявки не повідомили. Розгляд справи відкладено на 29 вересня 2022 року. 29 вересня 2022 року сторони повідомлені належним чином в судове засідання не з`явились. Від представника позивача надійшло клопотання в якому остання просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та проти винесення заочного рішення не заперечувала. Оскільки відповідачі в судові засідання 9 та 29 вересня 2022 року не з`явилися, у встановлений судом строк не подали заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або письмового відзиву на позов, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу без їх участі по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 1 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП ««Київтеплоенерго». Як вбачається із матеріалів справи, квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 10 листопада 2008 року (а.с.63-65). Згідно з нормами статей 319, 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління, регулює Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», стаття 7 якого визначає, що кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника, своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Системний аналіз вищенаведених положень закону та нормативно-правових актів в їх сукупності дає підстави для висновку, що кожний власник (співвласник) приміщення у багатоквартирному будинку є одночасно співвласником спільного майна будинку, зокрема, приміщень загального користування. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг на час виникнення спірних правовідносин визначав Закон України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону від 24 червня 2004 року № 1875-IV (надалі - Закон № 1875-IV). Вищевказаний Закон містить визначення комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо-та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Частина 7 статті 26 цього Закону визначає, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а отже може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. За приписами статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. За приписами статті 20 Закону № 1875-IV, пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно статті 32 Закону № 1875-IV розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. З 1 травня 2019 року набула чинності нова редакція Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року (далі - Закон № 2189-VIII). За приписом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Тарифи на комунальні послуги, які надаються позивачем, формуються у відповідності з Порядком формування тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» (зі змінами внесеними згідно з Постановою КМУ № 291 від 3 квітня 2019 року). Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Як встановлено судом, 11 жовтня 2018 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) до Додатки до нього, відповідно до яких ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» набуло права грошової вимоги до боржників, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 1 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 1 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отриманні кредитором за період 1 серпня 2018 до дати укладення цього договору. Перелік договорів, (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору (а.с.38-39). Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до Договору № 602-18 про відступлення прав вимоги від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» позивач прийняв право вимоги до відповідачів з оплати спожитих до 1 травня 2018 року. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачі не належним чином сплачували за надані їм житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим станом на момент подачі позову утворилась заборгованість до 1 травня 2018 року за послуги з централізованого опалення в розмірі 450 грн., заборгованість за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 4799 грн 99 коп., заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення в розмірі 11980 грн 73 коп., заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 16877 грн 92 коп. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі (4799,99+16877,92=) 21 677 грн 91 коп. та заборгованості за послуги з централізованого опалення в розмірі (11980,73+450=) 12 430 грн 73 коп., а разом 34 108 грн 64 коп., є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 2 270 грн, який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. Одночасно комунальне підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» просило стягнути кошти за надання інформації у розмірі 142 грн 60 коп. Згідно п. 1 ст. 140 ЦПК України, особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Суд приходить до висновку, що дана вимога підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved