Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення боргу за наступними підставами. Так, позивач вказує, що 29.10.2021 року між ним та відповідачкою було укладено договір позики, згідно до якого відповідачка отримала у відповідача у борг грошову суму 15000 доларів США. На підтвердження договору позики відповідачкою було складено розписку, згідно до якої відповідачка підтвердила факт отримання нею вказаної грошової суми від позивача з кінцевим строком повернення цієї суми до 01 квітня 2022 року. Як зазначає позивач, з травня 2022 року він неодноразово усно звертався до відповідачки з проханням повернути борг, однак у добровільному порядку відповідачка грошові кошти позивачеві не повернула. Позивач вказує, що за курсом НБУ на день звернення до суду 15000 доларів США еквівалентні 548400,00 гривень (36,56 гривень за 1 долар США). Також, позивач вважає, що, у відповідності до вимог статті 625 ЦК України, відповідачка повинна сплатити на його користь 3 відсотки річних від неповернутої суми за час з 01 квітня 2022 року по день звернення до суду 05.08.2022 року. З огляду на наведене, позивач просить стягнути з відповідачки на його користь грошову суму 548400,00 гривень за договором позики від 29.10.2021 року, 3% річних за час прострочення виплати за договором з 01.04.2022 по 05.08.2022 року у розмірі 5724,39 гривень, а також понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 5542,00 гривень. До судового засідання позивач не з`явився, надавши суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, у якій зазначив, що наполягає на задоволенні позову і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася повторно, будучи належним чином повідомленою про місце, час проведення судового засідання, про причини не явки суд не повідомила, вівдзиву на позовну заяву не надала. Судом, зважаючи на існування умов передбачених ч. 1 ст.\~ст. 280 ЦПК України, відповідно до положень ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, постановлено провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, письмові докази, додані до позову, суд приходить до наступного. Так, судом встановлено, що 29.10.2021 року між сторонами було укладено договір позики, за умовами якого позивач передає відповідачці у борг грошову суму 15000 доларів США, яку остання зобов`яується повернути в строк до 01 квітня 2022 року (а.с. 9). У цей же день відповідачкою складено розписку, якою вона стверджує, що отримала від позивача грошові кошти у сумі 15000 доларів США та зобов`язується повернути ці кошти у строк до 01.04.2022 року. Оригінал розписки позивачем додано до позову (а.с.9). Проте, у встановлений строк борг позивачеві повернуто не було, про що свідчить наявність у нього вище вказаної розписки. Згідно до\~статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Таким чином, законодавцем чітко визначено складові правовідносини позики. Відповідно до частини другої\~\~статті 1047\~\~ЦК України, на підтвердження укладення\~\~ договору\~\~ позики та його\~\~умов може бути\~\~представлена\~\~розписка позичальника\~\~або інший документ, який посвідчує\~\~передання\~\~йому позикодавцем\~\~визначеної грошової суми або\~\~визначеної\~\~кількості\~\~речей. Частиною першою\~\~статті 1049\~\~ЦК\~\~України\~визначено,\~\~що\~\~за договором\~\~позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Умова про зобов`язання повернути суму позики та строк повернення зазначено у розписці, складеній відповідачкою 29.10.2021 року. Викладене цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 25.02.2020 року по справі №756/12238/16-ц, ухвалену з аналогічних правовідносин. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що в судовому засіданні було встановлено наявність між сторонами правовідносин з приводу грошової позики, досягнуто згоди по всім суттєвим умовам договору та стороною позивача належним чином підтверджено факт отримання грошових коштів за договором відповідачкою від позивача. Крім того, у відповідності до вимог статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки у розписці інших процентів за прострочення зобов`язання передбачено сторонами не було, суд вважає, що у даному випадку цілком обґрунтованим буде застосування положень статті 625 ЦК України. Згідно до офіційного курсу НБУ, станом на 10.08.2022 року (день звернення позивача до суду) курс долара США складав 36,56 гривень за 1 долар США. Таким чином, 15000 доларів США еквівалентні 548400,00 гривень. 3% річних від вказаної суми за період прострочення виконання зобов`язання вираховуються простим математичним шляхом і складають 5724,39 гривень. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги цілком законні і обгрунтовані, тому підлягають повному задоволенню. Також, оскільки позов судом задовольняється повністю, згідно до вимог статті 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 5542,00 гривні, оскільки вони належним чином підтверджені позивачем наданою квитанцією. На підставі викладеного,

Outcome: approved