Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-29 00:00:00

У провадженні судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказує, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 27 квітня 2007 року, який був зареєстрований Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, що підтверджується актовим записом № 239 та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Як вказано у позовній заяві, одруження виявилося невдалим, сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено з липня 2014 року, позивач вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки у чоловіка зараз інша сім`я. Спору про поділ майна, що є нашою спільною власністю, немає. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з матір`ю. На підставі вищевикладеного, позивач просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 27 квітня 2007 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, що підтверджується актовим записом № 239 та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Позивач просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 листопада 2021 року цивільна справа передана для розгляду судді Кондрашову І.А. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2022 року позовну заяву залишено без руху. 28 червня 2022 року на виконання ухвали суду від 15 лютого 2022 року позивач усунула недоліки позовної заяви. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 червня 2022 року було відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву від 13 вересня 2022 року про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити та залишити після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час розгляду справи повідомлений належним чином, 14 вересня 2022 року канцелярією суду було зареєстровано заяву відповідача, в якій він прохає розглянути справу без його участі, зазначив, що проти задоволення позову не заперечує. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З матеріалів справи встановлено, що сторони 27 квітня 2007 року уклали шлюб, зареєстрований Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, що підтверджується актовим записом № 239 та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Як зазначено позивачем та визнається відповідачем, шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем, ведення ними спільного господарства та проживання, припинені. Причиною цього стали різні погляди на шлюб, погіршення стосунків, втрата почуття любові та поваги, внаслідок чого, позивач вважає, що спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливими та суперечить її інтересам. Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Оскільки, як встановлено судом, примирення між сторонами не можливе, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно матеріалів\~справи позивач\~ [PERSON] звернулась\~до суду\~з заявою,\~в якій\~просила суд\~залишити їй\~прізвище -\~" [PERSON] ". Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 27.04.2007 року, зареєстрований Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 239, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , прізвище позивача після реєстрації шлюбу - " [PERSON] ". З огляду на те, що позивач при розгляді справи заявила про залишення їй прізвища після реєстрації шлюбу - " [PERSON] ", у рішенні суду має бути зазначено про вибір позивача прізвища після розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідач повинен відшкодувати позивачу понесений ним судовий збір у розмірі 992 гривень 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved