Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-29 00:00:00

У липні 2022 року [PERSON] , від імені якого діє адвокат Петрик Олександра Вікторівна, звернувся до суду із позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька», [PERSON] про відшкодування шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24 вересня 2018 року о 8.50 год в м. Львів по вул. Б. Хмельницького, 292 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Volkswagen Golf 1.9 TDI» н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , автомобіля марки «Renault Megane» н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «Chevrolet Aveo» н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження Постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 17 жовтня 2018 року у справі № 459/3026/18 водія автомобіля марки "Volkswagen Golf 1.9 TDI" н.з. [NUMBER] [PERSON] визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Власником автомобіля «Renault Megane» н.з. [NUMBER] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на дату ДТП була застрахована в ПрАТ «СК» Галицька» згідно полісу №АМ/2432506. Згідно полісу №АМ/2432506 страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, завдану майну становить 100000 (сто тисяч) гривень з франшизою 2000 (дві тисячі) гривень. Згідно висновку №229 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку та ринкової вартості КТЗ, складеного 10 вересня 2019 року судовим експертом Вербовим В.В., вартість матеріального збитку, який заподіяно власнику автомобіля «Renault Megane» н.з. [NUMBER] , внаслідок пошкодження внаслідок ДТП 24 вересня 2018 року, на момент дослідження становить 6127.34 грн. Вартість надання експертного автотоварознавчого дослідження (висновок №229, автомобіль «Renault Megane» н.з. [NUMBER] ) склала 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 02 вересня 2019 року. [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Галицька» з заявою про страхове відшкодування від 12 вересня 2019 року засобами поштового зв`язку та надав усі необхідні документи для виплати страхового відшкодування, що підтверджується копією заяви про страхове відшкодування від 12 вересня 2019 року, описом вкладенням у цінний лист та чеком про відправлення. ПрАТ «СК «Галицька» не здійснило виплати страхового відшкодування [PERSON] по страховому випадку, що мав місце 24 вересня 2018 року. ПрАТ СК «Галицька» втратило статус асоційованого члена та припинення членства в МТСБУ з 02 липня 2019 року у зв`язку із наявністю заборгованості по сплаті внесків та відрахувань до фондів МТСБУ та з 02 липня 2019 року втратило право укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Так само, 12 вересня 2019 року [PERSON] засобами поштового з`язку звернувся до [PERSON] з претензією-вимогою про відшкодування франшизи в розмірі 2000 грн., що підтверджується копією претензії-вимоги від 12 вересня 2019 року, описом вкладенням у цінний лист та чеком про відправлення від 12 вересня 2019 року. Франшиза в розмірі 2000 грн. також не була відшкодована [PERSON] . З огляду на те, що шкода, заподіяна пошкодженням автомобіля «Renault Megane» н.з. [NUMBER] , внаслідок внаслідок ДТП, що відбулася 24 вересня 2018 року не відшкодована, то позивач звертається до суду з метою захисту свого порушеного права на відшкодування шкоди. Шкоду позивачу було заподіяно пошкодженням його майна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у якій взаємодіяло кілька джерел підвищеної небезпеки - транспортних засобів, а тому застосуванню підлягають ст. ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України та Закон України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі по тексту - Закон). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Експлуатація автомобіля, як транспортного засобу, є джерелом підвищеної небезпеки, тому при вирішенні питання про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок взаємодії двох транспортних засобів застосуванню підлягають положення ст. 1187 та ст. 1188 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 3 Закону, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 5 Закону, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. З огляду на те, що страховик ПрАТ «СК «Галицька» не виплатив позивачу страхового відшкодування, то стягненню з ПрАТ «СК «Галицька» підлягає 6 127,34грн. (вартість збитку) - 2 000,00грн. (франшиза) = 4 127,34 грн. відшкодування шкоди. У п. 34.2 та 34.3 ст. 34 Закону зазначено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Страховик свого представника для визначення розміру збитку не направив. Отже, витрати позивача в розмірі 1500 грн. на визначення розміру матеріального збитку, заподіяного пошкодженням транспортного засобу внаслідок ДТП від 24 вересня 2018 року, також мають бути відшкодовані страховиком. Відповідно до висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 6-927цс16, позивач (потерпілий), хоча і не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного відповідачами, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Аналогічної позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.06.2018 року, справа № 308/3162/15-ц. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 36.2 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так як, позивач звернувся з до страховика з заявою про страхове відшкодування 12 вересня 2019 року, то в силу положень п. 36.2 Закону, страховик зобов`язаний був виплатити страхове відшкодування шкоди в розмірі 5 627,34 грн., що складається з 4 127,34 грн. (розмір збитку без франшизи) + 1500 (вартість дослідження) до 12 грудня 2019 року, тобто протягом 90 днів з дня подання заяви про страхове відшкодування. Оскільки, страховик свого обов`язку не виконав, то починаючи з 13 грудня 2019 року по 01 липня 2022 року зобов`язаний сплатити позивачу інфляційні втрати в розмірі 1 760.08 грн. пеню в розмірі 2 501,61 грн. та 3% річних в розмірі 431,00 грн., нараховані на суму 5627,34 грн. Відповідно до ст. 12 Закону, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до ст. 36.6 Закону, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. З огляду на те, що сума франшизи складає 2 000 грн. та є тією частиною збитків, що не відшкодовується страховиком, то підлягає стягненню з [PERSON] як з безпосереднього завдавача шкоди. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 16 травня 2018 року (справа № 686/21962/15-ц), у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Відтак, з 13 вересня 2019 року по 01 липня 2022 року [PERSON] зобов`язаний сплатити інфляційні втрати в розмірі 665.10 грн. та 3% річних в розмірі 168 грн, нараховані на суму 2000 грн. На підставі викладеного, просив позов задовольнити. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Львова від 11 липня 2022 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду у спрощеному позовному порядку та призначено судовий розгляд справи. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 30 вересня 2022 року за заявою представника позивача [PERSON] - адвоката Петрика О.В. позовну заяву [PERSON] , від імені якого діє адвокат Петрик Олександра Вікторівна, в частині вимог до [PERSON] про стягнення 2 000 гривень франшизи, інфляційних втрат в розмірі 665,10 гривень та 3% річних в розмірі 168 гривень - залишено без розгляду з підстави, передбаченої п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Петрик О.В. не з`явились, та представник позивача - адвокат Петрик О.В. подав заяву про згоду на розгляд справи у їх відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача ПрАТ «СК «Галицька» в судове засідання не з`явився повторно, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи. У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання 30 вересня 2022 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 24 вересня 2018 року о 8.50год у м. Львові по вул. Б.Хмельницького, 292 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Volkswagen Golf 1.9 TDI» н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , автомобіля марки «Renault Megane» н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «Chevrolet Aveo» н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження Постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 17.10.2018 року у справі № 459/3026/18 водія автомобіля марки «Volkswagen Golf 1.9 TDI» н.з. [NUMBER] [PERSON] визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Галицька» згідно полісу №АМ/2432506. Згідно полісу №АМ/2432506 страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, завдану майну становить 100 000 (сто тисяч) гривень з франшизою 2 000 (дві тисячі) гривень. Згідно висновку №229 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку та ринкової вартості КТЗ, складеного 10 вересня 2019 року судовим експертом Вербовим В.В., вартість матеріального збитку, який заподіяно власнику автомобіля «Renault Megane» н.з. [NUMBER] , внаслідок пошкодження внаслідок ДТП 24 вересня 2018 року, на момент дослідження становить 6127,34 грн. Вартість надання експертного автотоварознавчого дослідження склала 1500,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 02 вересня 2019 року. Позивач [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Галицька» з заявою про страхове відшкодування від 12 вересня 2019 року засобами поштового зв`язку та надав усі необхідні документи для виплати страхового відшкодування, що підтверджується копією заяви про страхове відшкодування від 12 вересня 2019 року, описом вкладенням у цінний лист та чеком про відправлення. Однак, ПрАТ «СК «Галицька» не здійснило виплати страхового відшкодування [PERSON] по страховому випадку, що мав місце 24 вересня 2018 року. ПрАТ СК «Галицька» втратило статус асоційованого члена та припинення членства в МТСБУ з 02 липня 2019 року у зв`язку із наявністю заборгованості по сплаті внесків та відрахувань до фондів МТСБУ та з 02 липня 2019 року втратило право укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Експлуатація автомобіля, як транспортного засобу, є джерелом підвищеної небезпеки, тому при вирішенні питання про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок взаємодії двох транспортних засобів застосуванню підлягають положення ст. 1187 та ст. 1188 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 3 Закону, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 5 Закону, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У п. 34.2 та 34.3 ст. 34 Закону зазначено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Страховик свого представника для визначення розміру збитку не направив. Отже, витрати позивача в розмірі 1 500,00 грн. на визначення розміру матеріального збитку, заподіяного пошкодженням транспортного засобу внаслідок ДТП від 24 вересня 2018 року, підлягають відшкодуванню страховиком. Відповідно до висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 6-927цс16, позивач (потерпілий), хоча і не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного відповідачами, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Аналогічної позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.06.2018 року, справа № 308/3162/15-ц. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 36.2 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки позивач звернувся до страховика з заявою про страхове відшкодування 12 вересня 2019 року, то в силу положень п. 36.2 Закону, страховик зобов`язаний був виплатити страхове відшкодування шкоди в розмірі 5 627,34 грн., що складається з 4 127,34 грн. (розмір збитку без франшизи) + 1 500,00грн. (вартість дослідження) до 12 грудня 2019 року, тобто протягом 90 днів з дня подання заяви про страхове відшкодування. Оскільки, страховик свого обов`язку не виконав, то починаючи з 13 грудня 2019 року по 01 липня 2022 року зобов`язаний сплатити позивачу інфляційні втрати в розмірі 1 760,08 грн. пеню в розмірі 2 501,61 грн. та 3% річних в розмірі 431,00 грн., нараховані на суму 5 627,34 грн. Відповідно до ч. ч. 1 та 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.1, п)1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач поніс судові витрати, пов`язані із розглядом справи, які складаються із судового збору, сплаченого при зверненні з позовом до суду у розмірі 992,40 грн. та витрат, пов`язаних із залученням спеціалістів і проведенням експертизи у розмірі 5000,00 грн.

Outcome: approved