Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилається на наступне. [INFO] померла її мати [PERSON] . До складу спадкового майна входить земельна ділянка розміром 1,03 га, яка перебувала у колективній власності ВАТ «Буковинський», посвідченого сертифікатом на право на земельну частку серії ЧВ №0195530, виданого на підставі рішення Герцаївського РДА №448-р від 30.12.1993 року. Спадкоємцями першої черги після смерті матері являються діти: сторони по справі а також син [PERSON] , який одноособово прийняв спадщину після смерті матері шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. [PERSON] помер [INFO] , однак за життя не оформив спадщину після смерті матері. Спадкоємцями першої черги за законом являються сторони по справі як рідні брати і сестри. Приватний нотаріус Герцаївського районного нотаріального округу Опришко С.І. згідно листа від 29.06.2022 року відмовила позивачі у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом мотивуючи пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] . Проте, [PERSON] постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини без реєстрації місця проживання, доглядала та опікувалась за ним, і після його смерті в подальшому залишилась проживати у домоволодінні, у зв`язку з чим просить суд встановити факт її постійного проживання разом із [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини, за адресою с.Байраки Чернівецького району Чернівецької області. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак її представник [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та у відсутності позивача. Також просив взяти до уваги, що на дату смерті [PERSON] , який помер [INFO] , його сестра [PERSON] постійно проживала разом із ним у домоволодінні її батьків, у якому вона виросла, за адресою с.Байраки Чернівецького району Чернівецької області, де залишилась проживати на протязі багатьох років після смерті, доглядала за спадковим майном, платила комунальні послуги у тому числі за світло, податок на землю, що підтверджується відповідними рахунками і квитанціями щодо сплати за комунальні послуги і податків на землю. Також вказав, що позов подано в порядку позовного провадження через наявність між позивачем та відповідачами спору про право, а саме через відсутність у відповідачів наміру йти на зустріч щодо оформлення спадкового майна. Просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачі на призначене судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, відзиву на позовну заяву від них не надходив. У відповідності до ч.1 ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України справу було розглянуто у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів без фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що вимоги позовної заяви підлягають задоволенню виходячи за наступного. Так, судом встановлено, що [INFO] , у віці 71 років, померла мати заявниці [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13.01.2006 року. До складу спадкового майна [PERSON] входить право на земельну частку (пай) розміром 1,03 га, із землі, яка перебувала у колективній власності ВАТ «Буковинський», посвідченої Сертифікатом на право на земельну частку серії ЧВ №0195530, виданого на підставі рішення Герцаївської РДА №448-р від 30.12.1993 року. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] являлися діти: позивачка [PERSON] , та відповідачі [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою Байраківської сільської ради №1916 від 15.12.2014 року. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статей 1217, 1258 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до статей 1220, 1222, 1270 ЦК України за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. На момент смерті, [PERSON] проживала і була зареєстрована на території Тернавської сільської ради з 1934 року по день смерті, [INFO] . Разом з нею на день смерті проживав і був зареєстрований син [PERSON] , 1971 р.н., дані обставини підтверджуються довідками Байраківської сільської ради №№1915, 1917 від 15.12.2014 року. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що [PERSON] одноособово прийняв спадщину як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері [PERSON] шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.12.2014 року. Останній за життя не оформив належним чином спадщину яку успадкував після смерті матері, спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру №3917970 від 16.12.2014 року. До складу спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] входять рідні брати і сестра: позивачка [PERSON] та відповідачі [PERSON] і [PERSON] . За даними по господарської книги №2, особовий рахунок № [NUMBER] виконкому Байраківської сільської ради, на момент смерті [PERSON] був зареєстрований один, в с.Байраки Герцаївського району Чернівецької області, що підтверджується довідкою Байраківської сільської ради №1919 від 15.12.2014 року додається. Спадкодавці [PERSON] та [PERSON] за життя заповітів не складали, що підтверджується довідкою Байраківського старостинського округу №4 виконкому Герцаївської міської ради №468 від 26.05.2022 року. Приватний нотаріус своїм листом №57/02-14-92/2014 від 29.06.2022 року, відмовив позивачці [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно як за спадкоємцем за законом після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] , мотивуючи ненаданням доказів прийняття спадщини. Позивач стверджує, що постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що потрібно з метою оформлення спадкових прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. Відповідно до ч.2 статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення вбачається спір про право.\~ Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верхового Суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Враховуючи п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де зазначено, що у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні. Оцінюючи обставини справи та докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що встановлення факту, який просить позивач, пов`язано з вирішенням спору про право за наявністю інших спадкоємців за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , а тому справа підлягає розгляду в порядку позовного провадження. Позивач стверджує, що постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому, з метою оформлення спадкових прав, виникла необхідність у встановленні даного факту у судовому порядку. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною 1 статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Отже, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Згідно статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З аналізу наведених норм можна дійти висновку про те, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з реєстрацією місця проживання спадкодавця, а відповідно до статті 1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання спадкодавця, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. При цьому відсутність реєстрації спадкоємця за місцем проживання (реєстрації) спадкодавця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини частини 3 статті 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. До аналогічної правової позиції дійшов Верховний Суд в постановах від 01 серпня 2018 року у справі № 212/9157/15-ц та від 10 січня 2019 року у справі 484/747/17. Факт постійного проживання позивача зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини підтверджується встановленими вище доказами по справі. Зокрема у якості належних доказів постійного проживання зі спадкодавцем на день його смерті а також постійного проживання у спадковому домоволодінні після його смерті, суд бере до уваги той факт, що у позивачки наявні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, які залишилися у неї від спадкодавця [PERSON] після смерті його матері [PERSON] , а саме Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧВ №0195530 на 1,03 га, із земель запасу ВАТ «Буковинський», розташованого в с. Байраки Чернівецького району Чернівецької області, а також користування вказаною земельною ділянкою по даний період часу, що підтверджується Договором оренди земельної частки (пай) від 01.09.2011 року, та Актом приймання-передачі земельної ділянки від 01.09.2011 року, що є додатком до цього договору, з якого вбачається, що вказана земельна ділянка позивачкою передано в оренду ТЗОВ «Колос-2». Аналогічний договір оренди був укладений між орендодавцем [PERSON] і орендарем СТОВ «Колос-2» від 10.10.2019 року. Строком на 7 років. Належним доказом суд бере до уваги розрахункові рахунки за на оплату за електроенергію та відповідні чеки на оплату комунальних послуг домоволодіння де позивачка проживала разом з спадкодавцем, який належав їхній матері, станом з 2010 року по 2019 рік, що також підтверджує факт оплати позивачкою розрахунків за електроенергію і її спільне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в с. Байраки Чернівецького району Чернівецької області. За наведених обставин, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved