Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Магдалинівської селищної об`єднаної територіальної громади, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. Позивач в позові посилається на те, що вона та її батько [PERSON] тривалий час працювали в колгоспі «Комуніст», пізніше КДСП «Кільчень» Магдалинівського району Дніпропетровської області і були його членами. Позивач та її батько були внесені до списку доданого до Державного акту на право колективної власності на землю серії ДП від 13.01.1995 року, виданого КДСП «Кільчень», проте земельних часток (паїв) не отримали. Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2021 року визнано право [PERSON] та [PERSON] на земельну частку (пай) із земель колишнього КДСП «Кільчень». На підставі наведеного, позивач звертається до суду та прохає зобов`язати Магдалинівську селищну об`єднану територіальну громаду прийняти рішення про виділення їй земельних часток (паїв) із земель колишнього КДСП «Кільчень». Позивач в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву в якій прохала розглянути справу без її участі, раніше в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача Магдалинівської селищної ради в судове засідання не з`явився, надавши до суду відзив на позовну заяву, де зазначено, що позивач звертається до неналежного відповідача, оскільки юридичної особи «Магдалинівська селищна об`єднана територіальна громада» не існує. Позивач не зверталася до Магдалинівської селищної ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою конкретної земельної ділянки, а селищна рада не уповноважена відшукувати земельні ділянки для надання у власність. Крім того, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану безоплатна передача земель комунальної власності у приватну власність забороняється. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2021 року визнано право [PERSON] та [PERSON] на земельну частку (пай) із земель колишнього КДСП «Кільчень» (а. с. 21-22). 26 квітня 2022 року позивач звернулася до Магдалинівської селищної ради із заявою щодо виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (пай), однак листом селищної ради від 29 квітня 2022 року, позивачеві відмовлено у задоволенні заяви, оскільки через введення в Україні воєнного стану безоплатна передача земель комунальної власності у приватну власність забороняється. У статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» зазначено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: -свідоцтво про право на спадщину; -посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); -рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): -розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; -приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). \~ \~ \~ \~У пункті 17 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Частиною 1 статті 83 ЗК України визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб, згідно ч. 1 ст. 122 ЗК України. Відповідно до частини одинадцятої статті 118 ЗК України у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. У відповідності до ч. 2 ст. 19 ЗК України земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року в справі № 323/323/17 (провадження № 61-9871св18) зазначено, що "у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Оскільки усі землі КСП імені Шевченка в частині ріллі вже розпайовані та виділені громадянам в натурі (на місцевості), позивач має право на отримання земельної ділянки із земель резерву (запасу). В абзаці десятому пункту 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 Конституційний Суд України наголошував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Частиною другою статті 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Право на земельну частку (пай) встановлено рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2021 року, яке в силу частини четвертої статті 82 ЦПК України має преюдиційне значення, а повноваження щодо реалізації права на земельну ділянку частку (пай) в силу вимог частини першої статті 122 ЗК України із земель комунальної власності покладені саме на Магдалинівську селищну раду. Аналогічний висновок зазначено в постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 323/323/17. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Виходячи з матеріалів справи досліджених в судовому засіданні вбачається, що землі колишнього КДСП «Кільчень» розпайовані, у зв`язку із чим суд дійшов висновку, що позивачка має право на отримання земельної ділянки із земель резерву (запасу) Магдалинівської селищної ради. З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що під час розгляду справи знайшов своє підтвердження факт порушення права позивача на виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) із земель резервного фонду на підставі судового рішення, а тому позов підлягає задоволенню шляхом зобов`язання Магдалинівської селищної ради виділити [PERSON] земельні ділянки в натурі (на місцевості) із земель резервного фонду (запасу) комунальної власності на території Магдалинівської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області. За правилами статті 141 ЦПК України з Магдалинівської селищної ради підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1\~984 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved