Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до Відповідача, в якому просить визнати відповідача батьком сина [PERSON] , який народився [INFO] в смт Рокитне, Сарненського району Рівненської області, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини. Свої вимоги мотивує тим, що зустрічалася з відповідачем, від якого народила сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. У шлюбі з відповідачем не перебувала. Відповідач з дитиною не проживає, не доглядає її, не надає матеріального допомоги на її утримання. Малолітня дитина проживає з позивачем. Наведена поведінка змушує звернутися позивача до суду із даним позовом. Позивач у судове засідання не з`явилася. Представник позивача адвокат Волнянський Г.Н. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Разом надав до суду звіт про встановлення батьківства ДНК, дата забору 04.08.2022. Згідно якого відповідач [PERSON] являється батьком дитини [PERSON] , ймовірність встановлення батьківства дорівнює 99,9998%. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення позову, просить справу розглянути у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] , в смт Рокитне, Рокитнівського району Рівненської області, батьком зазначено [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с.4). Згідно з довідкою №4320 від 24.12.2021, виданої Рокитнівською селищною радою, позивач [PERSON] та її син [PERSON] , 2013 року народження, дійсно проживають за адресою [ADDRESS] (а.с.5). Згідно звіту про встановлення батьківства ДНК, дата забору 04.08.2022, відповідач [PERSON] являється батьком дитини [PERSON] , ймовірність встановлення батьківства дорівнює 99,9998%. Згідно з\~ст. 121 СК України\~права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями\~122\~та\~125\~цього\~Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.125\~СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини за рішенням суду. Статтею 128 СК України\~визначено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу,батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою,яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої\~статті 135 цього Кодексу. Згідно з ч. 1ст.135 СК України\~при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст.180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст.181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1\~ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. За правилами ч.2 ст.182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ст.191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що син, проживає разом із позивачем і знаходиться на її утриманні (а.с.5). Відповідно до ч. 5\~ст. 183 СК України\~той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою\~постановою ВР №789-ХІІ від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 3\~ст. 200 ЦПК України\~передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з вимог закону, обставин справи, а також зважаючи на те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи те, що відповідачем позов визнаний до початку розгляду справи по суті, судові витрати необхідно розділити між сторонами у відповідності до ст. 142 ЦПК України.

Outcome: approved