Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, а також стягнення судових витрат, посилаючись на те, що 02 жовтня 2020 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НАРС КАРС» (далі ТОВ «НАРС КАРС») та [PERSON] укладений договір прокату (оренди) рухомого майна № 7745, шляхом підписання відповідачем частини 2 Особливих умов прокату, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв у тимчасове оплатне користування у робочому стані автомобіль марки «Suzuki Vitara», державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2016 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER] на строк з 02 жовтня 2020 року по 05 жовтня 2020 року. В період дії зазначеного договору відповідач в порушення умов вказаного договору передав керування зазначеного автомобіля [PERSON] та 03 жовтня 2020 року о 17 год. 20 хв. в с.Микільське, по вул.Першотравнева на перехресті вул.Вишнева сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Suzuki Vitara», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Volkswagen Amarok», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керування [PERSON] , внаслідок чого автомобіля марки «Suzuki Vitara», державний реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Посилаючись на те, що відповідач зобов`язався нести безумовну, повну матеріальну відповідальність за збитки, завдані пошкодженням або втратою предмета прокату, не мав права передавати наданий йому згідно вказаного договору транспортний засіб іншій особі у користування, позивач просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду, яка складається з матеріальної шкоди 329745,00 грн., штрафу 9339,00 грн., розміру упущеної вигоди 168102,00 грн., 3 % річних 2981,00 грн., інфляційних витрат 10663,35 грн. Цивільна справа за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НАРС КАРС» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, знаходилася у провадженні Фрунзенського районного суду м.Харкова. Згідно ухвали Фрунзенського районного\~суду м.Харкова від 27 січня 2021 року цивільна справа була передана на розгляд Арцизького районного суду Одеської області, так як відповідач по справі зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 11 березня 2021 року вищевказана цивільна справа була прийнята до провадження суду, та відповідно до положень ч. 11 ст. 187 ЦПК України позовна заява по справі була залишена без руху, оскільки вона була подана з порушенням ст. ст. 175, 177 ЦПК України. До суду 21 квітня 2021 року надійшла позовна заява з виправленими недоліками та ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 22\~квітня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 25\~травня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не з`явився. Так, судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України, надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованого у встановленому законом порядку, однак, згідно з поштовими конвертами з судовими повістками, що повернулися до суду з довідкою відділення «Укрпошти» «адресат відсутній за вказаною адресою», що свідчить про неможливість вручення відповідачу судової повістки, та відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в такому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. Відповідач клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав, про причини неявки суд не повідомляв, а також не подав до суду відзив на позовну заяву. Суд, також, враховує, що складовим елементом права на справедливе судочинство є судовий розгляд справи упродовж розумного строку (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) від 04 листопада 1950 року та рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Світлана Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, пункт 86; «Странніков проти України» від 03 травня 2005 року, пункт 40; «Лещенко і Толюпа проти України» та «Смирнова проти України» від 08 листопада 2005 року, пункт 54, «Антоненков та інші проти України» від 22 листопада 2005 року, пункт 41). Суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 1 ст. ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Також, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Отже відповідач зобов`язаний добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З матеріалів справи не вбачається, що відповідач надавав суду доказів неможливості прибути в судове засідання. Суд враховує строки розгляду справи, передбачені законом, дві неявки відповідача в судове засідання без поважних причин, а також не встановлення наявності поважних причин для неявки. Також, судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, забезпечено всі процесуальні права у спосіб, передбачений ЦПК України. Виходячи з вищезазначеної практики ЄСПЛ, враховуючи зазначені обставини неявки відповідача до суду, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність відповідача, який з 22 квітня 2021 року, тобто з дня відкриття провадження у справі, до ухвалення даного рішення, жодного разу до суду не прибув, станом розгляду справи не цікавився, тим самим своїм процесуальним обов`язком з`явитись в судове засідання за викликом, знехтував. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідача, який не вчиняє дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у його письмовій заяві, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву позивача обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов`язального права, пов`язані з наймом (орендою) транспортного засобу, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Між [PERSON] та ТОВ «НАРС КАРС», позивачем по справі, було укладено договір найму (оренди) № 03/01 від 03 січня 2020 року, за умовами якого [PERSON] передав ТОВ «НАРС КАРС» у тимчасове платне користування автомобіль марки «Suzuki Vitara», державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2016 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER] строком на 365 днів з моменту підписання договору (а.с. 18-20). Відповідно до п. 1.2. договору найму (оренди) за домовленістю сторін зазначений автомобіль може використовуватися наймачем при здійсненні особистих потреб, а також передаватися третім особам на умовах прокату на підставі укладеного договору. 02 жовтня 2020 року між ТОВ «НАРС КАРС» (а.с. 106-115, 116, 117-122, 123) та [PERSON] (а.с. 67-70, 71-72), відповідачем по справі, було укладено договір прокату (оренди) рухомого майна № 7745, шляхом підписання відповідачем [PERSON] частини 2 Особливих умов прокату, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв у тимчасове оплатне користування за договором № 7745 від 02 жовтня 2020 року автомобіль марки «Suzuki Vitara», державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2016 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER] у робочому стані на строк з 02 жовтня 2020 року по 05 жовтня 2020 року (а.с. 8-15, 16, 17). Згідно п. 1.7. договору прокату наймач зобов`язується використовувати предмет прокату із неухильним дотриманням вимог законодавства України. Відповідно до п. п. 4.1., 4.2. договору прокату наймач несе безумовну, повну матеріальну відповідальність за збитки, завдані пошкодженням або втратою предмета прокату, порушення інших умов цього договору; наймач несе повну відповідальність за збитки, завдані пошкодженням або втратою предмета прокату, якщо такі збитки стали наслідком грубого порушення умов договору, у тому числі, але не виключно, управління особою, не зазначеною в Особливих умовах прокату та/або не маючого права керування транспортним засобом. У разі порушення наймачем умов п. 1.7. цього договору, наймач сплачує штраф у розмірі 200 % загальних платежів за цим договором (п. 4.11. договору прокату). Пункт 4.13. договору прокату передбачає, що наймач з вини якого, предмет прокату знаходиться на ремонті, або з інших причин використання наймодавцем цього майна стає неможливим на певний час, зобов`язується за вимогою наймодавця відшкодувати останньому упущену вигоду, яка визначається сумою плати за користування автомобілем за кожну добу знаходження предмета прокату в ремонті чи іншому не придатному для використання стані. Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 грудня 2020 року встановлено, що 03 жовтня 2020 року о 17 год. 20 хв., в с.Микільське, по вул.Першотравнева на перехресті вул.Вишнева, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль марки «Suzuki Vitara» (а.с. 73-76). Відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця № 289/20А з визначенням матеріальної шкоди заподіяної власнику КТС від 23 листопада 2020 року матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля «Suzuki Vitara», державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2016 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER] , в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді складає 329745,00 грн. (а.с. 21-66). Під час розгляду справи, відповідач [PERSON] заяви про призначення експертизи не подавав, доказів на спростування розміру завданої шкоди внаслідок пошкодження автомобіля не надав, отже позивач надав суду докази щодо розміру збитків, які не спростовані відповідачем. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За правилами ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Суд першої інстанції при вирішенні справи виносить рішення на підставі належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні відповідно до глави 5 ЦПК України. Стаття 81 ЦПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами згідно зі ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам, зазначеним у статтях 77-80 ЦПК України. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~статті 610 ЦК України\~невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 8 частини 2 статті 16 ЦК України\~передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Судом встановлено, що згідно договору прокату (оренди) рухомого майна договору прокату наймач несе безумовну, повну матеріальну відповідальність за збитки, завдані пошкодженням або втратою предмета прокату, порушення інших умов цього договору; наймач несе повну відповідальність за збитки, завдані пошкодженням або втратою предмета прокату, якщо такі збитки стали наслідком грубого порушення умов договору, у тому числі, але не виключно, управління особою, не зазначеною в Особливих умовах прокату та/або не маючого права керування транспортним засобом (п. 4.1., 4.2. договору, а.с. 12). З матеріалів цивільної справи вбачається, що 03 жовтня 2020 року о 17 год. 20 хв., в с.Микільське, по вул.Першотравнева на перехресті вул.Вишнева, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль марки «Suzuki Vitara». Відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця № 289/20А з визначенням матеріальної шкоди заподіяної власнику КТС від 23 листопада 2020 року матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля «Suzuki Vitara», державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2016 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER] , в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді складає 329745,00 грн. (а.с. 21-66). Внаслідок порушення відповідачем умов договору, позивачу було завдано матеріальних збитків на загальну суму 520830,35 грн., з яких: 329745,00 грн. -\~матеріальна шкода; 9339,00 грн. - штраф відповідно до п. 4.11. договору; 168102,00 грн. - упущена вигода; 10663,35 грн. - інфляційні збитки; 2981,00 грн. - 3% річних. Доказів, в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України, щодо неправильності складеного позивачем розрахунку заборгованості відповідачем до суду не надано, інший розрахунок заборгованості за укладеним між сторонами по справі договором суду також не надано, відтак, розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання, що є порушенням законних прав ТОВ «НАРС КАРС». Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову про відшкодування майнової шкоди у розмірі 520830,35 грн., оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка доводять, що позов обґрунтований, а викладені позивачем в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та вони не спростовані відповідачем. Разом з тим, відповідачем [PERSON] в розпорядження суду не надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували позовні вимоги, не здобуто таких доказів і в ході судового розгляду. Згідно зі ст. 141 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідною квитанцією (а.с. 124). На підставі ст. ст. 16, 22, 509, 526, 610, 625, 626, 638 ЦК України,

Outcome: approved