Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання виконавчих написів 19.05.2021 за № 46585 про стягнення заборгованості по договору від 10.12.2013 № 005-28070-101213 у сумі 21748,89 грн, 22.06.2021 за № 203671 про стягнення заборгованості по договору від 16.01.2014 № 001-28070-160114 у сумі 117690,54 грн, вчинених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. Вимоги позовної заяви обґрунтовує тим, що нотаріус при вчиненні вищевказаних виконавчих написів не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», п. 284 Інструкції та п. 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 з відповідними змінами. Відповідачі своїм правом на надання відзиву на позов не скористались та відзивів на позов не надали. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, своїм правом на надання пояснень не скористались та пояснень по суті заявленого позову не надали. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 01.06.2022 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Вказана ухвала разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами поштовим зв`язком направліна відповідачам та третім особам, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Зазначене поштове відправлення було надіслано ТОВ "Вердикт Капітал" 23.06.2022, однак було повернено з відміткою про причини повернення - адресат відсутній за вказаною адресою, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення та довідкою про причини повернення до нього, яке надійшло до суду 05.07.2022. Поштове відправлення, яке було надіслано ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС" 23.06.2022, було отримано представником товариства 28.06.2022, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення за довіреністю, яке надійшло до суду 05.07.2022. Поштове відправлення, скероване на юридичну адресу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., повернено відправнику - Рокитнянському районному суду Київської області з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та довідкою про причини повернення до нього, які надійшли до суду 28.06.2022. Поштове відправлення, скероване на юридичну адресу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедал О.О., отримано 01.07.2022 особисто адресатом, що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 05.07.2022. Поштове відправлення, скероване на юридичну адресу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин О.С., повернено відправнику - Рокитнянському районному суду Київської області з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та довідкою про причини повернення до нього, які надійшли до суду 28.06.2022. Крім того, відповідачів та третіх осіб було повідомлено про розгляд справи шляхом розміщення оголошень про виклик до суду на офіційному сайті суду. Вказані оголошення були оприлюднені 07.07.2022 та 21.07.2022. Таким чином, відповідно до вимог статті 128 ЦПК України відповідач та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Позивачка [PERSON] у судове засідання не прибула. Однак, через канцелярію суду подавла заяву про проведення судового засідання за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачі у судове засідання своїх представників не направили, про причини неявки суд не повідомлено. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, у судове засідання не прибули та про причини своєї неявки суд не повідомили. Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 128 ЦПК України судова повістка юридичній особі направляється за її місцезнаходженням або за місцезнаходженням її представництва, філії, якщо позов виник у зв`язку з їхньою діяльністю. З положення частини 1 статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За таких оставин особа вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, що відповідає вимогам статті 130 ЦПК України. Однак, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору -приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович та приватний виконавець виконавчого округу Київської області Микитин Оксана Степанівна у судове засідання не прибули та про причини своєї неявки суд не повідомили. Таким чином, визначений частиною 3 статті 279 ЦПК України строк для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідачі та треті особи у наданий судом строк та станом на момент розгляду справи своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та пояснень по суті позову не скористались, відзив на позов та пояснень не подали, будь-яких клопотань та заяв від відповідача та третіх осіб до суду не надходило, відтак відповідно до частини 8 статті 178 та частини 5 статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та, перевіривши їх наданими доказами, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступного. 19.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 46585, на кредитному договорі № 005-28070-101213 від 10.12.2013, про стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 21748,89 гривень на користь ТОВ "Цикл Фінанс", яке набуло права нового кредитора до позичальника за кредитним договором відповідно до договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами №249/1 від 12.04.2021, укладеного з ТОВ Фінансова компанія "Довіра та гарантія", якому, у свою чергу, право вимоги було відступлено АТ "Дельта Банк" відповідно до договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами №249/К від 20.02.2018. На виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса 07.08.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Микитин О.С. відкрито виконавче провадження по примусовому стягненню з боржника - [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 005-28070-101213 від 10.12.2013, укладеним нею з АТ "Дельта Банк" у сумі 21748,89 гривень на користь ТОВ "Цикл Фінанс", яке набуло права нового кредитора до позичальника за кредитним договором відповідно до договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами №249/1 від 12.04.2021, укладеного з ТОВ Фінансова компанія "Довіра та гарантія", якому, у свою чергу, право вимоги було відступлено АТ "Дельта Банк" відповідно до договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами №249/К від 20.02.2018. Повідомлення про переуступку права вимоги до позивачки не надходило. Про вчинення такого виконавчого напису позивачка дізналася після отримання постанови приватного виконавця про звернення стягнення на її заробітну плату. Крім того 20.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 203671, на кредитному договорі № 001-28070-160114 від 16.01.2014, про стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 117690,54 гривень на користь ТОВ "Вердикт Капітал", якому ТОВ "Фінансова компанія "Женева" відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №03/11-02-Д від 03.11.2020, якому, у свою чергу, право вимоги було відступлено АТ "Дельта Банк" відповідно до договору факторингу №449/К від 11.05.2018. На виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса 07.10.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. відкрито виконавче провадження по примусовому стягненню з боржника - [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 001-28070-160114 від 16.01.2014, укладеним нею з АТ "Дельта Банк" у сумі 117690,54 гривень на користь ТОВ "Вердикт Капітал", якому ТОВ "Фінансова компанія "Женева" відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №03/11-02-Д від 03.11.2020, якому, у свою чергу, право вимоги було відступлено АТ "Дельта Банк" відповідно до договору факторингу №449/К від 11.05.2018. Повідомлення про переуступку права вимоги до позивачки не надходило. Про вчинення такого виконавчого напису позивачка дізналася після отримання постанови приватного виконавця про звернення стягнення на її заробітну плату. Відповідно до статті 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі статтею 88 вказаного Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до пункту 1.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (далі - Порядок), перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині доповнення переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин", відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у ст. 88 Закону України "Про нотаріат". Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені ст. 88 Закону України "Про нотаріат" умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст. 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", згідно якого визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Київський апеляційний адміністративний суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. Ухвалою від 06.03.2017 у справі № 826/20084/14 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 та до закінчення касаційного розгляду зупинив її виконання. Касаційний розгляд справи було закінчено винесенням ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, яка згідно інформації ЄДРСР України була опублікована 13.11.2017. Тобто на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису дія постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 була відновлена. Встановлено, що резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" № 23 від 21.03.2017. Резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" № 92 від 24.11.2017. Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає саме Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 зі змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України № 2075 від 11.11.1999, № 693 від 24.04.2000 та № 1602 від 29.11.2001. Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів нотаріально посвідчених договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З огляду на викладене при вчиненні оспорюваного виконавчого напису № 38895 від 14.05.2021 було порушено порядок вчинення нотаріальних дій, що є правовою підставою визнання судом виконавчого напису таки, що не підлягає виконанню. Крім того, на думку суду, неможливість вчинення виконавчого напису у цій справі була обумовлена й іншими обставинами. Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Однак, заявлена до виконання заборгованість, відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження № 66429177 від 07.08.2021 , складається з: 14038 гривень 16 копійок - простроченої заборгованості за сумою кредиту; 6522 гривні 74 копійки - простроченої заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом; 1137 гривень 99 копійок - заборгованості по пені. Також з боржника підлягають стягненню за вчинення виконавчого напису нотаріусом 50 гривень. Загальна сума, яка підлягає стягненню 21748 гривень 89 копійок. Таким чином, виконавчий напис нотаріуса №46585 від 19.05.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем щодо заборгованості яка не є безспірною, що також виключає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса. Заявлена до виконання заборгованість, відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження № 67066918 від 07.10.2021 , складається з: 29520 гривень 55 копійок - заборгованості за тілом кредиту; 87669 гривень 99 копійок - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками та комісією. Також з боржника підлягають стягненню за вчинення виконавчого напису нотаріусом 500 гривень. Загальна сума, яка підлягає стягненню 117690 гривень 54 копійки. Таким чином, виконавчий напис нотаріуса №203671 від 22.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем щодо заборгованості яка не є безспірною, що також виключає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. В постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 310/9293/15-ц зазначено, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена також Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється таким чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, чи направлялась стягувачем вимога боржнику про погашення суми заборгованості за кредитом (усунення порушень вимог кредитного договору). Оскільки відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису [PERSON] мала безспірну заборгованість перед стягувачами, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчих написах, судом не встановлено факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Окрім того, судом встановлено, що сума заборгованості виходить за межі строку позовної давності. Враховуючи, що станом на час вчинення виконавчих написів зазначена у них заборгованість не була безспірною, а також, що нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосовано не чинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, суд приходить висновку, що спірні виконавчі написи не підлягають до виконанню, а позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. З приводу позовної вимоги щодо повернення надміру стягнених коштів з позивача суд зазначає, що доказів стягнення коштів із позивачки за вказаними виконавчими написами останньою суду не надано, а тому судом не розглядається. Крім того, суд зазначає, що позивачкою у позовній заяві було заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчих документів, які є предметом позову, до вирішення справи по суті. За результатами розгляду вказаного клопотання у постанові про відкриття позовного провадження у справі вирішено питання про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення по виконанню виконавчих написів нотаріусів до набрання судовим рішенням по справі законної сили. Відповідно до вимог статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з вимогами частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви до суду позивачем [PERSON] сплачено судовий збір у сумі 1394,40 гривень при поданні позовної заяви до суду, що підтверджується квитанцією № NO7014653 M від 25.11.2021, оригінал якої наявний у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при поданні позовної заяви судовий збір у сумі 1394,40 гривня. На підставі викладеного, ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 133-141, 223, 258- 259, 263-265, 274, 279-281 ЦПК України, суд -

Outcome: approved