Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між ними, зареєстрований 16.04.2010 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №370. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що 16.04.2010 року між ними було зареєстровано шлюб, однак сімейне життя не склалось, а збереження сім`ї стало неможливим. Вказує, що між ними відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага. Подальше спільне життя з відповідачкою, як подружжя, неможливе та збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам їх спільних дітей. Фактично не проживають однією сім`єю з відповідачкою з лютого 2021 року. Ухвалою від 30.08.2022 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено справу до розгляду у судовому засіданні. До судового засідання позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності та про підтримання позовних вимог. Відповідачка до судового засідання подала заяву про розгляд справи у її відсутності та про визнання позову. У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу не здійснювалось відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як встановлено судом та підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] 16.04.2010 року уклали шлюб, зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №370 (а.с.3). У шлюбі в сторін народився донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5,6). Сімейне життя між сторонами не склалось, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з 16.04.2010 року, міцної сім`ї вони не утворили. Сторони не проживають разом з лютого 2021 року, шлюбні стосунки між ними фактично припинені, вони не ведуть спільне господарство та не підтримують подружніх відносин. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ст. 56 Сімейного кодексу України кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка позов визнає, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам учасників справи, а відтак шлюб слід розірвати. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, оскільки відповідачка до початку розгляду справи по суті визнала позовні вимоги, то позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а з відповідачки слід стягнути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved