Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом, позивач посилається на наступне. Так, позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності № [NUMBER] від 26.06.2013, виданого реєстраційною службою Ірпінського міського управління юстиції Київської області, та витягом про державну реєстрацію речових прав №5391948 від 26.06.2013. Позивач зазначає, що у вказаній квартирі зареєстровано місце проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб вих. № 525 від 07.02.2022, виданої ЦНАП Ірпінської міської ради. Вказує, що [PERSON] на території України не перебуває та за місцем реєстрації фактично не проживає 2 роки одинадцять місяців, а саме з 01.03.2019 по теперішній час, що підтверджується довідкою № 902 від 18.03.2021, виданою головою правління ЖБК «Європейський» Юрченко Л.Д. Також, актом від 23.03.2021 депутата Ірпінської міської ради Погорілого Р.Р. підтверджено, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , його фактичне місце проживання - Австралія , не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має. Відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає на протязі 3 років, а саме з 01.02.2019 по теперішній час, що підтверджується довідкою № 981 від 08.02.2022, виданою головою правління ЖБК «Європейський» Юрченко Л.Д., та актом, виданим депутатом Ірпінської міської ради Макеєвою А.Г. від 09.02.2022, його фактичне місце проживання - Республіка Якутія Російська Федерація. Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться. Позивач зазначає, що факт реєстрації відповідачів у квартирі, власником якої є позивач, порушує права останнього, а саме можливість вільно володіти, користуватись та розпоряджатись квартирою на власний розсуд, у зв`язку із чим позивач звернувся за захистом своїх прав до суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 08.07.2022 зазначена справа розподілена для розгляду судді Ірпінського міського суду Київської області Третяк Я.М. Ухвалою суду від 08.07.2022 відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, 07.09.2022 представник позивача - адвокат Чеховська Д.Р. через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, однак 21.09.2022 на електронну адресу суду від нього надійшло клопотання, підписане електронним підписом, в якому він просив розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, 21.09.2022 від представника відповідача - адвоката Джус В.В. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності серія № [NUMBER] , виданого 26.06.2013 Реєстраційною службою Ірпінського міського управління юстиції Київської області. Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, яка видана виконавчим комітетом Ірпінської міської ради від 07.02.2022 за № 525, у квартирі [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] з 23.10.2013 та [PERSON] з 07.11.2015. Факт не проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] у вказаній квартирі протягом тривалого часу (двох років), підтверджується довідкою ЖБК «Європейський» №90 Л від 18.03.2021 та № 98 Л від 08.02.2022. Також факт не проживання відповідачів підтверджується актами депутата Ірпінської міської ради від 23.03.2021 та від 09.02.2022, відповідно до яких [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , проте фактично не проживають за вказаною адресою більше двох років. Відповідно до статті 41 Конституції України, статті 321 ЦК України право власності позивача є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями ст. 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За приписами ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки засновані на законі, є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1984,00 грн., з яких 50% підлягають поверненню з державного бюджету, з огляду на визнання відповідачами позову до початку розгляду справи по суті.

Outcome: approved