Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації», треті особи: Товарна біржа «Дніпродзержинська», [PERSON] , [PERSON] , про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Ухвалою суду від 27.05.2022 року було замінено позивача [PERSON] , яка померла [INFO] , на належного позивача [PERSON] , який є її спадкоємцем. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 30.05.2001 року [PERSON] придбала у [PERSON] , [PERSON] жилий будинок [ADDRESS] . Даний договір, відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» було оформлено через Товарну біржу «Дніпродзержинська», реєстраційний номер 12/15. За договором купівлі-продажу, [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купила жилий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 47,4 кв.м, жилою площею 30,5 кв.м. Згідно з п.5 договору купівлі-продажу, продаж будинку було вчинено за ціною 4143,00 грн., які одержані продавцем від покупця до підписання договору. Даний договір зареєстрований Бюро технічної інвентаризації м. Дніпродзержинська, про що 30.05.2001 року здійснено відповідний реєстраційний напис №1163 на правовстановлюючому документі та внесені відповідні зміни щодо власника будинку. На даний час вони постійно володіють зазначеним будинком. В договорі зазначено, що договір в подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає та під час укладення договору позивачу не було відомо, що зазначена угода повинна бути нотаріально посвідчена, оскільки відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода двома сторонами виконана у повному обсязі, [PERSON] виплатила продавцям повну суму грошових коштів за будинок і вони ніколи не пред`являли до неї ніяких претензій. Відповідно до акту від 30.04.2021 року №82/01-15, виданого відділом з питань інфраструктурного розвитку Карнаухівського старостинського округу Кам`янської міської ради, [PERSON] з 1978 року по 25.04.2021 року фактично мешкала (без реєстрації) за адресою: [ADDRESS] . Але у зв`язку з віком та станом здоров`я [PERSON] переїхала жити до онука за адресою: [ADDRESS] , де вона була прописана з 16.02.1981 року, що підтверджується довідкою про склад сім`ї №001087478 від 26.04.2021 року. 24.05.2021 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Красношлик Л.Л. з метою подарувати будинок та укласти відповідний договір. Однак, постановою приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Красношлик Л.Л. від 24.05.2021 року, їй було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу даного житлового будинку, зареєстрований Товарною біржею «Дніпродзержинська» 30.05.2001 року, реєстраційний номер 12/15, не відповідає вимогам діючого, на той час, законодавства. Просить позов задовольнити. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, не заперечують проти задоволення позовної заяви. Представник третьої особи Товарної біржі «Дніпродзержинська», в судове засідання не з`явився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про місце та час слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.05.2001 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, реєстраційний номер 12/15, який був оформлений через Товарну біржу «Дніпродзержинська», за умовами якого Продавці [PERSON] , [PERSON] продали, а покупець [PERSON] купила жилий будинок [ADDRESS] , загальною площею 47,4 кв.м, жилою площею 30,5 кв.м. (а.с.7). Згідно з п.5 договору купівлі-продажу, продаж будинку було вчинено за ціною 4143,00 грн., які одержані продавцем від покупця до підписання договору. Договір купівлі-продажу реєстраційний номер 12/15 від 30.05.2001 року, укладений на Товарній біржі «Дніпродзержинська», зареєстрований в Бюро технічної інвентаризації м. Дніпродзержинська, про що 30.05.2001 року здійснено відповідний реєстраційний напис №1163 на правовстановлюючому документі (а.с. 7, на звороті). В договорі зазначено, що відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода двома сторонами виконана у повному обсязі, [PERSON] виплатила продавцям повну суму грошових коштів за будинок і вони не пред`являли до неї ніяких претензій. Відповідно до технічного паспорту на будинок [ADDRESS] , складеного 11.05.2021 року, власником будинку є [PERSON] (а.с. 8-12). Згідно довідки заст. директора ОКП «ДБТІ» від 14.05.2021 року вих. № 654, право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , було зареєстровано станом на 31.12.2012 року за [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 30.05.2001 року, посвідченого ТБ «Дніпродзержинська» № 12/15 (а.с.13). Відповідно до акту від 30.04.2021 року №82/01-15, виданого відділом з питань інфраструктурного розвитку Карнаухівського старостинського округу Кам`янської міської ради, [PERSON] з 1978 року по 25.04.2021 року фактично мешкала (без реєстрації) за адресою: [ADDRESS] . Але у зв`язку з віком та станом здоров`я [PERSON] переїхала жити до онука за адресою: [ADDRESS] , де вона була прописана з 16.02.1981 року, що підтверджується довідкою про склад сім`ї №001087478 від 26.04.2021 року (а.с.15). 24.05.2021 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Красношлик Л.Л. з метою подарувати будинок та укласти відповідний договір. Однак, постановою приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Красношлик Л.Л. від 24.05.2021 року, їй було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу даного житлового будинку, зареєстрований Товарною біржею «Дніпродзержинська» 30.05.2001 року, реєстраційний номер 12/15, не відповідає вимогам діючого, на той час, законодавства (а.с.14). Згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Дія актів цивільного законодавства в часі регламентована ст. 5 ЦК України. Згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року), Цивільний кодекс\~України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Пунктом 2 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~9\~від 06.11.2009\~року "Про\~судову практику\~розгляду цивільних\~справ про\~визнання правочинів\~недійсними" роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Отже, на час укладання між сторонами оспорюваного договору купівлі-продажу нерухомого майна від 30.05.2001 року діяв Цивільний кодекс Української Радянської соціалістичної Республіки, в редакції 1963 року (надалі ЦК УРСР). Згідно ст.153\~ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Приписами ст. 128 ЦК УРСР передбачено, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей. Згідно ст.\~227\~ЦК УРСР (чинної на момент укладення біржової угоди), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 нього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. У відповідності до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, угоди, що зареєстровані на біржі, не прирівнюються до нотаріально посвідчених, а лише не підлягають подальшому нотаріальному посвідченню. До нотаріально посвідчених документів прирівнюються лише документи, складені згідно з вимогами ст.40 Закону України «Про нотаріат», перелік яких є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. В пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 28 липня 1978 року № 3 (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~25\~грудня 1992\~року №\~13 та від 25 травня 1998 року № 15) було роз`яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки ті угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини. Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч.2 ст. 47 ЦК України, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд, на підставі ч.2 ст.47 ЦК, за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Судом встановлено, що у відповідності до зазначених вище приписів Цивільного кодексу УРСР, чинних на час укладання угоди, [PERSON] виконала договір від 30.05.2001 купівлі-продажу нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , сплативши продавцям визначену угодою грошову суму, а треті особи [PERSON] та [PERSON] виконали зазначену угоду, передавши нерухоме майно, що підтверджується копією договору купівлі-продажу нерухомого майна. У зв`язку із повним виконанням сторонами за договором своїх обов`язків, правовідносини сторін за вказаним вище договором купівлі-продажу були припинені, а [PERSON] набула право власності на зазначене майно. На час укладення договору купівлі-продажу будинку 30.05.2001 року, сторони правочину не були обізнані про те, що правочин купівлі-продажу нерухомого майна, у відповідності до ст. 47 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст. 15 якого, правочини, зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягали. Таким чином, оскільки [PERSON] та [PERSON] повністю виконали умови договору купівлі-продажу будинку, звільнили об`єкт нерухомості, а права власності на вищевказаний будинок було зареєстровано [PERSON] у відповідності з вимогами ч.2 ст.\~227\~ЦК УРСР у Бюро технічної інвентаризації, в передбаченому законом порядку, суд вважає, що [PERSON] на підставі статей 128, 153\~ЦК УРСР та ст. 49 Закону України «Про власність», набула право власності на вищевказаний будинок і правомірно володіла ним. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є підстави для визнання дійсним договору купівлі-продажу від 30.05.2001 року, реєстраційний номер № 12/15, так як цей договір був укладений сторонами з їх обопільної згоди, сторони виконали всі умови договору, і в теперішній час, у зв`язку зі смертю [PERSON] неможливо нотаріально посвідчити укладений договір. Враховуючи наявність висловленої позивачем вимоги щодо залишення судового збору за позивачем, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд відносить судовий збір на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved