Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 09.10.2019 року, звернулася до суду з позовом до відповідача ТОВ «КІЙЖИТЛО» про стягнення коштів у розмірі 833 534 грн., посилаючись на те, що 08.09.2016 вона уклала з ТОВ «КІЙЖИТЛО» Попередній договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого сторони зобов`язалися в строки, встановлені в п.п. 1.4.1 п. 1.4 розділу 1 Попереднього договору, укласти Договір купівлі-продажу квартири (Основний договір), згідно якого Сторона-1 (Продавець) зобов`язується передати у власність (продати) окрему двохкімнатну квартиру [ADDRESS] , характеристики якої вказані в п.п. 1.4.2 п. 1.4 розділу 1 Попереднього договору («Об`єкт»), яка знаходиться в житловому будинку [ADDRESS] («Будинок»), а сторона -2 (в Основному договорі - Покупець), зобов`язується прийняти у власність (купити) Об`єкт та належним чином сплатити його вартість в обсязі, згідно з розділом 2 Попереднього договору. Позивач зазначає, що водночас, 08.09.2016 між нею та ТОВ «КІЙЖИТЛО» було укладено Договір про забезпечення виконання зобов`язань №СС/Д1/230-215/Н, для підтвердження зобов`язань, що виникли у Сторін, згідно з Попереднім договором, укладеним 08.09.2016, між позивачем та ТОВ «КІЙЖИТЛО», щодо укладення та нотаріального посвідчення Договору купівлі-продажу квартири («Основний договір»), та забезпечення виконання таких зобов`язань, Сторона-2 сплачує Стороні-1 суму грошових коштів, розмір, порядок та умови сплати якої встановлюються розділом 2 Попереднього договору. Вказана сума коштів після її належної оплати Стороною-2 за Договором зараховується Стороною-1 до платежів за Основним договором. Відповідно до п. 2.1 даного договору, розмір грошових коштів, які сплачуються відповідно до умов Договору, як забезпечення виконання зобов`язань, згідно п. 1.1 розділу 1 Договору становить: 745 542 (сімсот сорок п`ять тисяч п`ятсот сорок дві) гривні 00 копійок, в т.ч. ПДВ 20% - 124 257 (сто двадцять чотири двісті п`ятдесят сім гривень) 00 копійок. П. 2.2 даного договору передбачено, що грошові кошти у розмірі 745 542 (сімсот сорок п`ять тисяч п`ятсот сорок дві) гривні 00 копійок, в т.ч. ПДВ 20% - 124 257 (сто двадцять чотири двісті п`ятдесят сім гривень 00 копійок, Сторона-2 сплачує Стороні-1 у строк до 25.09.2016 р. На виконання умов Договору та п.п.2.2 Договору позивачем було здійснено оплату у розмірі 745 542 грн. 00 коп., відповідачу, що підтверджується квитанціями платіжного доручення № 1 від 09.09.2016, платіжного доручення № 1 від 16.09.2016, платіжного доручення № 3 від 19.09.2016, платіжного доручення № 2 від 20.09.2016 та довідки виданої ТОВ «КІЙЖИТЛО» про сплату грошових коштів згідно Договору про забезпечення виконання зобов`язань № СС/Д1/230-215/Н від 08.09.2016. Позивач вказує, що п. 7.10 Попереднього договору, зазначений договір може бути розірваний за згодою Сторін, про що Сторони укладають Договір про розірвання Попереднього договору та Договору забезпечення. 06.07.2017 між [PERSON] та ТОВ «КІЙЖИТЛО» було укладено Договір про розірвання Договору про забезпечення виконання зобов`язань укладеного 08.09.2016 за № СС/Д1/230-215/Н. П. 2.1 договору про розірвання Договору про забезпечення виконання зобов`язань, укладеного 08.09.2016 за № СС/Д1/230-215/Н від 06.07.2017, зазначено, що на день укладання цього Договору Сторона-2 фактично сплатила Стороні-1 на виконання Договору про забезпечення грошові кошти у розмірі - 745 542 грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ 20% - 124 257 грн. Відповідно до п. 2.3 даного договору, остаточна сума, що повинна бути повернута Стороною-1 Стороні-2 становить - 745 542 грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ 20% - 124 257 грн. Позивач посилається на те, що відповідач жодних виплат на користь позивача передбачених договором ТОВ «КІЙЖИТЛО» не здійснив та взагалі будь-які звернення щодо виплати заборгованості ТОВ «КІЙЖИТЛО» ігноруються. Крім того, згідно з ч.2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконнання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, станом на 09.10.2019, інфляційне збільшення боргу становить 59 927 (п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять сім) гривень 40 копійок, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, станом на 09.10.2019, сума боргу становить 28 065 (двадцять вісім тисяч шістдесят п`ять) гривень 00 копійок. Таким чином на сьогоднішній день заборгованість відповідача становить 833 534 грн. 40 коп. Відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань за договором, в зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 14.10.2019 у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 07.04.2020 у справі закрито підготовче провадження, та призначено справу до розгляду по суті. 29.09.2022 до суду надійшла заява позивача про збільшення розміру позовних вимог. Ухвалою суду від 29.09.2022 заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог залишено без розгляду. Позивач в судове засідання 29.09.2022 не з`явилася, її представник подав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень/відзиву від відповідача до суду не надходило. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутність відповідача, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечує позивач. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що 08.09.2016, між [PERSON] та ТОВ «КІЙЖИТЛО» було укладено Попередній договір купівлі-продажу квартири. Відповідно до п. 1.1 Попереднього договору, Сторони зобов`язуються в строки, встановлені в п.п. 1.4.1 п. 1.4 розділу 1 Попереднього договору, укласти Договір купівлі-продажу квартири (Основний договір), згідно якого Сторона-1 (в Основному договорі - Продавець) зобов`язується передати у власність (продати) окрему двохкімнатну квартиру [ADDRESS] , характеристики якої вказані в п.п. 1.4.2 п. 1.4 розділу 1 Попереднього договору («Об`єкт»), яка знаходиться в житловому будинку [ADDRESS] («Будинок»), а сторона -2 (в Основному договорі - Покупець), зобов`язується прийняти у власність (купити) Об`єкт та належним чином сплатити його вартість в обсязі, згідно з розділом 2 Попереднього договору. 08.09.2016 між позивачем [PERSON] та ТОВ «КІЙЖИТЛО» було укладено договір про забезпечення виконання зобов`язань №СС/Д1/230-215/Н, для підтвердження зобов`язань, що виникли у Сторін, згідно з Попереднім договором, укладеним 08.09.2016, між позивачем та ТОВ «КІЙЖИТЛО», щодо укладення та нотаріального посвідчення Договору купівлі-продажу квартири («Основний договір»), та забезпечення виконання таких зобов`язань, Сторона-2 сплачує Стороні-1 суму грошових коштів, розмір, порядок та умови сплати якої встановлюються розділом 2 Попереднього договору. Вказана сума коштів після її належної оплати Стороною-2 за Договором зараховується Стороною-1 до платежів за Основним договором. Відповідно до п. 2.1 даного договору, розмір грошових коштів, які сплачуються відповідно до умов Договору, як забезпечення виконання зобов`язань, згідно п. 1.1 розділу 1 Договору становить: 745 542 (сімсот сорок п`ять тисяч п`ятсот сорок дві) гривні 00 копійок, в т.ч. ПДВ 20% - 124 257 (сто двадцять чотири двісті п`ятдесят сім гривень) 00 копійок. П. 2.2 даного договору визначено, що грошові кошти у розмірі 745 542 (сімсот сорок п`ять тисяч п`ятсот сорок дві) гривні 00 копійок, в т.ч. ПДВ 20% - 124 257 (сто двадцять чотири двісті п`ятдесят сім гривень) 00 копійок, Сторона-2 сплачує Стороні-1 у строк до 25.09.2016. На виконання умов Договору та п.п.2.2 Договору [PERSON] здійснила оплату у розмірі 745 542 грн. 00 коп., ТОВ «КІЙЖИТЛО», що підтверджується квитанціями платіжного доручення № 1 від 09.09.2016, платіжного доручення № 1 від 16.09.2016, платіжного доручення № 3 від 19.09.2016, платіжного доручення № 2 від 20.09.2016 та довідки виданої ТОВ «КІЙЖИТЛО» про сплату грошових коштів згідно Договору про забезпечення виконання зобов`язань № СС/Д1/230-215/Н від 08.09.2016. Як вбачається з п. 4.3 зазначеного договору, у разі настання обставин, викладених у пункті 7.9, 7.10 розділу 7 Попереднього договору, сума грошових коштів, що фактично була сплачена Стороною-2 на рахунок Сторони-1, згідно розділу 2 Договору, повертається Стороні-2 у повному обсязі. П. 7.10 попереднього Договору купівлі-продажу квартири від 08.09.2016 визначено, що сторони погодились, що Попередній договір може бути розірваний за згодою Сторін, про що Сторони укладають Договір про розірвання Попереднього договору та Договору забезпечення. 06.07.2017 між позивачем [PERSON] , та ТОВ «КІЙЖИТЛО» було укладено Договір про розірвання Попереднього договору та Договір про розірвання Договору про забезпечення виконання зобов`язань, укладеного 08.09.2016 за № СС/Д1/230-215/Н. У пункті 2.1 договору про розірвання Договору про забезпечення виконання зобов`язань, укладеного 08.09.2016 за №СС/Д1/230-215/Н, зазначено, що на день укладання цього Договору Сторона-2 фактично сплатила Стороні-1 на виконання Договору про забезпечення грошові кошти у розмірі - 745 542 гривні 00 копійок, в т.ч. ПДВ 20% - 124 257 гривень 00 копійок. Відповідно до п. 2.3 даного договору, остаточна сума, що повинна бути повернута Стороною-1 Стороні-2 становить - 745 542 грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ 20% - 124 257 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, згідно з ч.2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконнання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, враховуючи, що відповідач своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористався, відзиву не подавав, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, інфляційне збільшення боргу у розмірі 59 927 грн. 40 коп., а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, станом на 09.10.2019 сума боргу становить 28 065 грн., 00 коп., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 8 335 грн. 35 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved