Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, якою просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] на строк у шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: - заборонити [PERSON] , [INFO] перебувати в місці спільного проживання з [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; - заборонити [PERSON] , [INFO] перебувати в місці перебування [PERSON] , [INFO] (за місцем роботи) ПП «ТекЦентр», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - заборонити [PERSON] , [INFO] наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування) та інших місць частого відвідування (перебування) [PERSON] , [INFO] ; - заборонити [PERSON] , [INFO] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , [INFO] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Зазначає, що з 07.04.1990 року заявник та [PERSON] проживали в зареєстрованому шлюбі, за адресою: [ADDRESS] , який було розірвано 16.12.2021 року рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда (справа №404/5093/21). Під час спільного проживання [PERSON] постійно підіймав на неї руку, висловлювався нецензурною лайкою, завдавав їй тілесних ушкоджень, внаслідок чого їй постійно доводилось звертатись до поліції, яка фіксувала вказані обставини. Постійні побиття з його боку стали підставою розриву їх відносин, однак він все рівно не залишає її у спокої: весь час переслідує, в тому числі і до місця роботи, виносить з дому речі та кошти, погрожує особисто та по телефону фізичною розправою їй та неприємностями на роботі їхнім синам. Вказано, що у 2021 році за її заявами до поліції відносно [PERSON] складено два протоколи про адміністративне правопорушення за ст.173-2 КУпАП та було видано два термінових заборонних приписів стосовно кривдника (02.09.2021 року, 14.11.2021 року). У 2022 році працівниками поліції було складено ще три протоколи та видано три термінових заборонних приписів стосовно кривдника (03.01.2022 року, 18.07.2022 року, 18.09.2022 року). Окрім того, [PERSON] 03.01.2022 року перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння об 10 год. 00 хв. порушив вимоги термінового заборонного припису серії АА №237077 від 03.01.2022 року, а саме п.п. 1.2.3 під час чого висловлювався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, що зафіксовано працівниками поліції. 12.01.2022 року рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда по справі 404/145/22 було видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] на 1 місяць, проте по закінченню дії даного припису він знову почав знущатися над нею. 15.08.2022 року рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда по справі 404/3911/22 було видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] на 1 місяць. Даний обмежувальний припис він неодноразово порушував (приходив за місцем її проживання, за місцем роботи та неодноразово телефонував відеозапис з камер на роботі, скріншоти телефонних дзвінків та довідка з поліції). За наслідками дій [PERSON] звернулась із заявою до полції про факт вчинення ним кримінального правопорушення, про що видано повідомлення єдиного обліку №38126 від 31.08.2022 року про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію. 16.09.2022 року [PERSON] вкотре вчинив над нею домашнє насилля намагався її душити, розбив телефон, розірвав золотий ланцюжок, погрожував вбити та не випускав з дому. Крім, зафіксованих випадків [PERSON] постійно здійснює психологічний та фізичний вплив на неї, погрожує розправою та тим, що опублікує у мережі інтернет невідомі їй, відзняті фотоматеріалами на яких, за його словами, зображена у голому вигляді. Вважає, що вона є особою, яка зазнала і продовжує зазнавати домашнього насильства, а зважаючи на той факт, що після завершення дії тимчасових заборонних приписів, насильство неодноразово відновлювалося із наростаючими негативними наслідками для її здоров`я, вона має обґрунтовані побоювання за своє життя і здоров`я після завершення дії останнього припису 18.09.2022 року і вважає дієвим та ефективним способом захисту від домашнього насильства щодо неї від [PERSON] застосування обмежувального припису у вигляді заборони кривднику перебувати в місці спільного проживання та заборонити йому вести листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.09.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження в судовому засіданні. В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримала, на їх обґрунтування послалась на обставини, які викладені у заяві та доданих до неї письмових доказах. Заінтересована особа, його представник в судовому засіданні проти заяви заперечили, вказані в заяві обставини не визнали, в задоволенні такої заяви просили суд відмовити. Заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити заяву частково, з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України). Судом встановлено,\~що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох повнолітніх дітей. На даний час шлюб між ними розірвано. Вони проживають разом за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14770439 від 04.06.2007 року виданого Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності у рівних частках [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] зверталась до суду із заявою про видачу обмежувального припису (справа № 404/145/22, №404/3911/22). Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.01.2022 року заяву задоволено частково, видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] та визначено заходи тимчасового обмеження його прав, а саме: заборонено [PERSON] , [INFO] перебувати в місці спільного проживання з [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; заборонено [PERSON] , [INFO] перебувати в місці перебування [PERSON] , [INFO] ( за місцем роботи) ПП «ТекЦентр», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; заборонено [PERSON] , [INFO] наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування) та інших місць частого відвідування (перебування) [PERSON] , [INFO] ; заборонено [PERSON] , [INFO] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , [INFO] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Встановлено строк дії обмежувального припису один місяць. Вказане рішення суду набрало законної сили 11.03.2022 року. Згідно рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.08.2022 року заяву задоволено частково. Видано обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , поклавши на нього на строк 1 (один) місяць, такі обов`язки: - заборонено [PERSON] , [INFO] перебувати в місці спільного проживання з [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; - заборонено [PERSON] , [INFO] перебувати в місці перебування [PERSON] , [INFO] (за місцем роботи) ПП «ТекЦентр», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - заборонено [PERSON] , [INFO] наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування) та інших місць частого відвідування (перебування) [PERSON] , [INFO] ; - заборонено [PERSON] , [INFO] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , [INFO] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. В задоволенні інших вимог відмовлено. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Основним нормативно-правовим актом, який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, є Закон України від 7 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон № 2229-VIII). Відповідно до п.п. 3, 4, 7, 9, 14 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Однією з основних засад запобіганню та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2229-VIII). За змістом ч. 1 ст. 21 Закону № 2229-VIII постраждала особа має право, в тому числі, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства, звернення до правоохоронних органів і суду з метою притягнення кривдників до відповідальності, застосування до них спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника (п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону № 2229-VIII). Згідно з ч.ч. 1, 2, 3, 4, 8 ст. 26 Закону № 2229-VIII право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема, заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України (далі ЦПК України). Із положень ч. 1 ст. 350-1 ЦПК України слідує, що заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. У заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено, в тому числі, обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності) (п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України). Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Статтею 83 ЦПК України передбачається, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписом ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказами у цивільному процесі можуть бути: письмові, речові та електронні доказами; висновки експертів; показаннями свідків. У ч. 1, 3 ст. 100\~ЦПК України передбачено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео-та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. У відповідності до вимог ст.ст. 3, 5, 8 Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» юридична сила електронного документа в якості доказу не може заперечуватися виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватись виключно на підставі того, що він має електронну форму. Як вбачається із матеріалів даної справи [PERSON] впродовж 2021 року та 2022 року вчиняв домашнє насильство стосовно своєї колишньої дружини [PERSON] . З відеозапису наданого заявником та дослідженого в судовому засіданні слідує, що 09.09.2022 року [PERSON] не виконав вимоги припису встановленого рішенням суду від 15.08.2022 року щодо заборони перебувати в місці перебування [PERSON] (за місцем роботи) ПП «ТекЦентр», наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування) та інших місць частого відвідування (перебування) [PERSON] . Доводи заінтересованої особи, про те, що у вказаний день прямував до магазину, судом до уваги не приймаються, оскільки із вказаного відеозапису заінтересована особа [PERSON] наблизився до заявниці та розмовляв з нею, а після розмови повернувся до того самого місця звідки прийшов, що спростовує його пояснення прямування до магазину. Крім того, заслуговують на увагу суду надані та досліджені в судовому засіданні скріншоти заявника вхідних, пропущених, відхилених дзвінків від [PERSON] із його номеру телефону від 15 серпня та 17 серпня 2022 року, адже свідчать про невиконання заінтересованою особою встановленого рішенням суду від 15.08.2022 року щодо заборони вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Згідно талону-повідомлення єдиного обліку №38216 від 01.09.2022 року заяву [PERSON] такого змісту: про те, що колишній чолові [PERSON] , [INFO] не виконує рішення суду про обмеження не перебувати в спільних місцях проживання, роботі та телефонувати заявниці, зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційний системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналу єдиного обліку) КРУП за №38126 від 31.08.2022 року. Відповідно до термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №157867 від 18.09.2022 року, ст. інспектором СПДН Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області винесено терміновий заборонний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства, а саме 18.09.2022 року близько 14 год. 03 хв. перебуваючи за адресою: [ADDRESS] вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини гр. [PERSON] , а саме: ображав нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 10 діб з 17 год. 20 хв. 18.09.2022 року та діє до 17 год. 20 хв. 28.09.2022 року. Тому, доводи заінтересованої особи, про те, що заявником до суду не було надано доказів вчинення ним будь-якого насильства відносно неї спростовуються дослідженими судом доказами, наявними у матеріалах справи. Приймаючи до уваги письмові та інші докази, надані заявницею, суд приходить до висновку про наявність обставин, які входять до предмету доказування у даній справі та доведеності факту вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо [PERSON] . Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини і, перш за все, прав жінок. При здійсненні насильства в сім`ї відбувається порушення прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства. Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї. Враховуючи надані заявницею докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд вважає, що заявник, як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тому доходить висновку про обґрунтованість заяви. Так, судом встановлено, що відносини учасників цієї справи не покращились, заінтересована особа не надає належної оцінки агресивності своїх дій. Суд, доходячи такого висновку, керується тим, що існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту [PERSON] необхідно застосувати обмежувальний припис. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 28.04.2020 року у справі № 754/11171/19 (провадження № 61-21971св19). Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Важливим є те, що виходячи із змісту даного права, воно включає існування, як негативних так і позитивних обов`язків держави, які невід`ємні від реальної «поваги» до приватного та сімейного життя. (пункт 78 рішення Європейського Суду у справі «Мамчур проти України»). При вирішенні питання домашнього насильства суд при оцінці даного питання повинен переконатися, чи ґрунтується відповідна вимога на достатній доказовій базі. Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів і ризиків. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21.11.2018 року (касаційне провадження № 61-19328св18) в результаті перегляду справи № 756/2072/18. Разом з тим, суд вважає, що для цілей, зазначених у вказаному Законі, з урахуванням обставин даної справи, достатнім є встановлення обмежень та заборон для [PERSON] строком на один місяць, а тому наявні підстави для задоволення заяви частково. У відповідності до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: partial