Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги з урахуванням уточненої позовної заяви тим, що у серпні 2021 року їй стало відомо про наявність виконавчого напису № 247626 від 29 червня 2021 року, що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з неї на користь відповідача ТОВ «Брайт Інвестмент» заборгованість у розмірі 46\~678,62 грн. На підставі вчиненого виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. було відкрито виконавче провадження № 66314231. Вважає, що нотаріус не мав законних підстав для вчинення виконавчого напису, у зв`язку з тим, що відповідачем не надано документів, які б підтверджували безспірність заявленої до стягнення суми заборгованості. Вчинення виконавчого напису суперечить приписам ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки вже сплив три річний строк з дня виникнення права вимоги. Більш того, законом не передбачено можливості вчинення виконавчого напису нотаріусом на кредитному договорі, укладеному в простій письмовій формі, а тому вважає, що виконавчий напис № 247626 від 29 червня 2021 року, який виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із чим просила визнати виконавчий напис № 247626 від 29 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідачів на її користь судові витрати у виді судового збору у розмірі 908 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10\~000 грн. 24 листопада 2021 року ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська прийнято та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалами Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2021 року задоволено клопотання представника позивача про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 247626 від 29 червня 2021 року, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. та клопотання представника відповідача ТОВ «Брайт Інвестмент» про залучення у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ТОВ «Хорн Хоф Інвест». 30 грудня 2021 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. належним чином завіреної копії нотаріальної справи про вчинення виконавчого напису № 247626 від 29 червня 2021 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2022 року задоволено клопотання представника позивача про виключення з числа третіх осіб ТОВ «Хорн Хоф Інвест» та заміну неналежного відповідача ТОВ «Брайт Інвестмент» на належного відповідача - ТОВ «Хорн Хоф Інвест». 17 серпня 2022 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська задоволено клопотання представника позивача про залучення співвідповідача у справу - ТОВ «Брайт Інвестмент». Представник позивача надала до суду заяву в якій просила позов задовольнити у повному обсязі та розглядати справу за її відсутності та відсутності позивача. Представник відповідача\~ТОВ «Брайт\~Інвестмент» у\~судове засідання\~не з`явився,\~на підставі\~ст.\~128\~ЦПК України\~повідомлявся належним\~чином про\~день,\~час та\~місце розгляду\~справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, будь-яких клопотань про відкладення або розгляд справи за його відсутності суду не надав, заперечень проти позову суду не представив, лише надав заяву про залучення у справу правонаступника, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. Представник відповідача ТОВ « Хорн Хоф Інвест» у судове засідання не з`явився, на підставі ст. 128 ЦПК України повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить конверт, що повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», будь-яких клопотань про відкладення або розгляд справи за його відсутності суду не надав, заперечень проти позову суду не представив, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить конверт, що повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», будь-яких клопотань не надав, про причини неявки суд не повідомив, також не надав на вимогу суду належним чином завірену копію нотаріальної справи про вчинення виконавчого напису за № 247626 від 29 червня 2021 року. Представник третьої особи - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. 28 вересня 2022 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки представники відповідачів належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази та виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню з таких підстав. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що 29 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинений виконавчий напис № 247626 про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] , заборгованості за кредитним договором № дог8/2007/980-К/7675-ПП від 26 листопада 2007 року, який укладений між [PERSON] та ПАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», правонаступником якого є ТОВ «Брайт Інвестмент», на суму у розмірі 46\~678,62 грн. Судом встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. в межах виконавчого провадження № 66314231\~було відкрито\~виконавче провадження\~про примусове\~виконання \~виконавчого напису\~№ 247626, виданого 29 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Брайт Інвестмент», на загальну суму у розмірі 46\~728,62 грн., а також 02 серпня 2021 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] . Також матеріалами справи підтверджено, що 06 серпня 2005 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , повторно виданим Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 18 вересня 2013 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 460, відповідно до якого [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Крім того, відповідно до матеріалів справи судом вбачається, що 11 листопада 2021 року між ТОВ «Брайт Інвестмент» та ТОВ «Хорн Хоф Інвест» було укладено договір № 1111/К-1 про відступлення прав вимоги за яким ТОВ «Хорн Хоф Інвест» набув права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №дог8/2007/980-К/7675-ПП від 26 листопада 2007 року. Відповідно до ст.\~18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно із п. 19 ст.\~34\~Закону України\~«Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~№ 1172\~від 29\~червня 1999\~року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. В пункті 1 даної Постанови визначено, що нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) нотаріально посвідчені угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань. Відповідно до п. п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. Отже, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. З урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Водночас, відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.\~\~Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2\~ст.\~13\~ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Для з`ясування наявності безспірної заборгованості, яка стягується з позивача у виконавчому провадженні ВП № 66314231 на підставі виконавчого напису № 247626, виданого 29 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. та оспорюється позивачем, ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2021 року було витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. копії всіх документів на підставі яких був вчинений вищезазначений виконавчий напис. Станом на 28 вересня 2022 року ухвала суду про витребування доказів приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. не виконана, а отже суд позбавлений можливості перевірити обґрунтованість безспірності суми заборгованості по матеріалам справи і відповідність дійсної заборгованості позивача за вказаним кредитним договором. Таким чином, суд обмежений у можливостях перевірки доказів, окрім тих, що подані сторонами по справі, інакше це буде порушенням принципу диспозитивної цивільного судочинства. При вирішенні цього спору суд виходитиме з позиції достатності доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, як це передбачено ст. 80 ЦПК України. Отже, ні нотаріусом, ні відповідачем ТОВ «Брайт Інвестмент» не надано суду документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, а сам по собі факт існування виконавчого напису не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача ТОВ «Брайт Інвестмент» до позивача. Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі; чи повідомлявся позивач про наявність такої заборгованості (направлення вимоги про усунення порушень). За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що заборгованість позивача перед відповідачем ТОВ «Брайт Інвестмент» на час винесення оскаржуваного виконавчого напису була безспірною. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та не чинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Отже, на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом 29 червня 2021 року п. 1 і п. 2 змін до постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~були визнані судом (справа № 826/20084/14, № К/800/6492/17, № К/800/7651/17) не чинними. Отже нотаріус не мав законних повноважень вчинювати виконавчий напис. Суд вважає можливим захистити право позивача шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки обраний позивачем спосіб захисту його інтересів ґрунтується на законі, та заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908 грн., тобто з кожного по 454 гривні, оскільки судовий збір віднесений до складу судових витрат, які не є зобов`язанням в розумінні ст. 509 ЦК України та відсутні підстави для стягнення їх на підставі ст. 543 ЦК України в солідарному порядку. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Частиною 1 та пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10 підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу [PERSON] у зазначеній справі на підставі договору № 100 про надання правничої допомоги від 22 червня 2021 року надавало Адвокатське об`єднання «Аріадна» в особі керуючого партнера Зосименко Світлани Георгіївни (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ДП № 3866 від 14 вересня 2018 року), та на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги Серії АЕ № 1101179 від 03 листопада 2021 року (а. с. 18-23, 30-31). Згідно із розділом 4 та п. п. 4.1, 4.3 положень вищезазначеного договору від 22 червня 2021 року правничу допомогу, що надається адвокатським об`єднанням, клієнт оплачує у розмірі, визначеному у додатку № 1 до договору. При розрахунку вартості правничої допомоги, вказаної в додатку № 1 до договору, враховується час, витрачений адвокатським об`єднанням, його партнерами та співробітниками. Також відповідно до п. 2.7 вказаного договору від 22 червня 2021 року для надання правничої допомоги клієнту, адвокатське об`єднання призначає: [PERSON] , Бесчасову Дар`ю Олегівну. Крім того, правову допомогу [PERSON] у зазначеній справі також надавала адвокат Волошина Дар`я Віталіївна (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ДП № 2859 від 07 жовтня 2014 року) на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги Серії АЕ № 1107162, виданого 30 листопада 2021 року Адвокатським об`єднанням «Аріадна» (а. с. 100-101). Верховний Суду у складі Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 зазначив про те, що аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при оплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форми такого документа. Урахувавши наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, ВС дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Так, на підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано додаткову угоду № 3 від 01 вересня 2021 року до договору про надання правничої допомоги № 100 відповідно до якої загальна сума послуг по наданню правничої допомоги за вказаним договором складає 10\~000 гривень (а. с. 24). Крім того, в матеріалах справи мається рахунок на оплату наданих послуг № 27 від 01 вересня 2021 року за надання юридичних послуг Жуковій Л.М. за договором про надання правничої допомоги № 100 від 22 червня 2021 року на суму у розмірі 10 000 гривень, а також копія квитанції № 0.0.2252180762.1 від 02 вересня 2021 року про сплату [PERSON] правничих послуг за договором про надання правничої допомоги № 100 на суму 10 000 гривень (а. с. 25-26). Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Отже, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем [PERSON] юридичних послуг та понесення нею витрат в суді першої інстанції у розмірі 10 000 гривень, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанцією про перерахування коштів Адвокатському об`єднанню «Аріадна» за послуги з надання правової допомоги згідно № 100 про надання правничої допомоги від 22 червня 2021 року від [PERSON] , відповідно до фіксованого розміру гонорару у розмірі 10\~000 гривень узгодженого сторонами. Враховуючи обсяг наданих юридичних послуг, об`єм доказової бази і додатків до позовної заяви, пропорційність витрат до предмета спору, беручи до уваги, що позов задоволено повністю, та

Outcome: approved