Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила суд зняти арешт шляхом скасування заборони (арешту) на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві власності в рівних долях позивачу, [PERSON] , ідентифікаційний РНОКПП [NUMBER] та [PERSON] , про що був внесений запис до Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна і зареєстрований 28.10.2004 12:12:57 за № 1419795 реєстратором: Першою київською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали б/н від 25.01.1999 Нарсуд, р-н Залізничний. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 12.02.1981 вона зареєстрована в квартирі [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29.12.1997, виданого відділом приватизації державного житла Залізничного району м. Києва, згідно розпорядженням від 29.12.1997 за №17493 квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (тобто по Ѕ частині). Після смерті чоловіка позивача [PERSON] вона звернулася до державного нотаріуса Двадцять першої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, була заведена спадкова справа, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку квартири за вищевказаною адресою, яка належала її чоловіку [PERSON] , так як на квартиру, частка якої успадковується, накладено арешт. Про це вона отримала постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. На запит державного нотаріуса Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С., Перша київська державна нотаріальна контора своїм листом від 19.02.2021 вих. № 1252/01-16 повідомила про те, що відповідно до номенклатури справ вказаної нотаріальної контори за 1999 рік термін зберігання документів, щодо накладення, зняття арештів (заборон) складає три роки, тому надати копію документів на підставі яких було накладено заборону відчуження майна не має можливості, у зв`язку з їх відсутністю. Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 24.02.2021 виявлено інформацію про те, що 26.10.2004 за № 1411368 реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора, 01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 11 на підставі повідомлення, 4/6-1109, 22.05.1998, ГУ МВС м. Києва УДСБЕЗ було внесений запис про арешт (архівний запис) на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Власник квартири - [PERSON] . Позивач зазначає, що вона та її чоловік [PERSON] приватизували вказану квартиру 29.12.1997 року на двох (тобто по Ѕ частині). Квартира зареєстрована Київським міським БТІ на праві приватної власності за ними. Позивач вказує, що арешт на квартиру був накладений 15.02.1999 р. на підставі ухвали б/н, 25.01.1999, Нарсуд, р-н Залізничний, власник [PERSON] , але в 1999 році [PERSON] не могла бути власником квартири позивача, так як вже з 29.12.1997 власниками зазначеної квартири [ADDRESS] були позивач та її чоловік. На адвокатський запит від 25.02.2021 Солом`янський районний суд м. Києва своїм листом від 03.03.2021 вих. № 1.4/241/2021 відповів, що відповідно до здійснення пошуку в алфавітних покажчиках за 1999 рік за запитами « [PERSON] », « [PERSON] », « [PERSON] » інформація щодо перебування на розгляді справи стороною в якій були б вищеперераховані особи, відсутня. Позивач вказує, що дія заборони на її нерухоме майно (арешт) та внесення відомостей про його обтяження до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, порушують та обмежують її права як власника та спадкоємця і підлягають судовому захисту. Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01.06.2021 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін в цивільній справі Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином. Від представника позивача було подано заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України). Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.ч.2, 3 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності з ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Вивчивши матеріали справи, письмові докази, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи,

Outcome: approved