Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-09 00:00:00

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю. Справа перебувала у провадженні судді Кузнецової В.В., ухвалою якої від 17.09.2021 року провадження у справі відкрите. На підставі рішення зборів суддів Приморського районного суду м. Одеси №2 від 04.11.2021, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та на підставі розпорядження керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси №595/21 від 19.11.2021 року по справі було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. За результатами повторного автоматизованого розподілу від 19.11.2021 року справа передана на розгляд судді Приморського районного суду міста Одеси Суворовій О.В. Справа надійшла до провадження судді Суворової О.В. 22.11.2021 року. Ухвалою суду від 24.11.2021 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в спрощеному позовному порядку на 14.12.2021 року. До суду 17.01.2022 року надійшов відзив представника відповідача [PERSON] - адв. Зуєвої А.І. на позов (а.с.58-67), згідно якого позовні вимоги не визнав та просив відмовити, посилаючись на те, що з моменту розлучення, відповідач фінансово утримує родину, щомісячно надсилає кошти на утримання дітей, щомісячний дохід відповідача значно перевищує дохід позивачки. Позивачка проживає в орендованому житлі, яке вона періодично змінює на відміну від житлових умов відповідача, яке є постійним. Відповідач стверджує, що позивачка після розлучення перешкоджає його спілкуванню з дітьми, перешкоджає зустрічам, будь-які контакти з дітьми блокує, позивачка спілкується з ним лише з приводу аліментів та надання ним фінансової підтримки, яку на його думку, витрачає не лише на дітей. На адресу суду 11.02.2022 року надійшла відповідь позивачки [PERSON] на відзив (а.с.86-92), в якому остання зазначає, що відзив відповідача є необґрунтованим, безпідставним з наступних підстав. Відповідач не довів жодними доказами щодо її нібито непристойного та аморального способу життя та її шкідливих звичок. Позивачка стверджує, що відповідач неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності, за керування транспортним засобом в алкогольному сп`янінні, за хуліганські дії та порушення громадського порядку, що на думку позивачки доказує, що відповідач веде непристойний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, неналежним чином виконує свої посадові обов`язки військового, а також обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, тому дітям буде краще з матір`ю, а поведінку відповідача вважає непристойною, через безвідповідальне відношення до свого життя та оточуючих, що є небезпечним та загрозливим для дітей. До суду 11.04.2022 року від третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності та висновок від 01.02.2022 про доцільність визначення місця проживання малолітній дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю - [PERSON] . У судове засідання 10.10.2022 року сторони не з`явились. Від позивача в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності. На електронну адресу суду від представника відповідача - адв. Зуєвої А.І. надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у відпустці до 22.10.2022 р. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечував проти вимог позову, стосовно винесення рішення та розгляду справи 10.10.2022 року не заперечував. Представник третьої особи надала до суду заяву, згідно якої просила справу розглядати за їх відсутності та вирішити справу, врахувавши наданий ними висновок. Суд із урахуванням ч.1 ст. 223 ЦПК України, за згодою представників сторін, ухвалив розглядати справу за відсутності представника третьої особи, сповіщеної належним чином. Суд вбачає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані наступним. Сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу (згідно рішення суду від 17.02.2021 року ) діти залишились проживати разом із позивачкою. Вказала, що відповідач як батько дітей відсторонився від питань виховання та піклування дітей. Аліменти від відповідача отримує, відповідач не надає згоду на зміну реєстрації місця проживання доньки [PERSON] з м. Одеси до м. Кременчука, що є необхідним, оскільки вона з дітьми фактично проживає у м. Кременчуці, а вона ходить там до школи. Місце проживання сина [PERSON] є не зареєстрованим, оскільки відповідач не надає згоди на це, а також не надає згоди на виїзд позивачки з дітьми за кордон. Позивачка посилалась на те, що проживає разом з дітьми за адресою: [ADDRESS] , де створені всі належні умови для проживання, а тому просила визначити місце проживання дітей разом із нею. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази, дійшов наступних висновків. Згідно матеріалів справи, сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 22.01.2014 року (а.с.13) та [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 04.10.2019 року (а.с.14). Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17.02.2021 року (справа №522/20215/20) шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.15-16). Після розірвання шлюбу, що не спростовано сторонами, діти залишались проживати разом із матір`ю. Згідно довідки Кременчуцької гімназії №28 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області вих№01-26/258 від 22.07.2021 - [PERSON] , [INFO] , навчається в гімназії №28 у 2-А класі (а.с.17) Згідно довідки Дошкілького навчального закладу (ясла-садок) №57 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 22.07.2021 №02-14/107 [PERSON] , [INFO] , з 01.09.2021 року буде відвідувати дошкільний навчальний заклад ясла-садок №57(а.с.18). Згідно довідки про доходи №222 від 13.08.2021 р. [PERSON] працює в КП «ПОКЛ ім.М.В.Скліфосовського ПОР» Відділення гемодіалізу №2 на посаді сестри медичної (діалізного залу) за травень-липень 2021 р. має дохід 24 996,83 грн. (а.с.21) Відповідач зареєстрований та проживає за адресою : [ADDRESS] (а.с.26). Згідно позову, що також не спростовано сторонами, позивачка отримує аліменти на двох дітей. На теперішній час між сторонами виник спір щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У силу частини першої статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України», йдеться про визначення «інтересів дитини», її місця у взаємовідносинах між батьками. У цьому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз наведених норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які наділяли б будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Відповідна правова позиція висловлена Верховним судом у постанові від 14 квітня 2021 року по справі № 716/591/19. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) викладено висновок про те, що «Декларація прав дитини не є міжнародним договором у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року та Закону № 1906-IV, а також не містить положень щодо набрання нею чинності. У зв`язку із цим Декларація прав дитини не потребує надання згоди на її обов`язковість Верховною Радою України і не є частиною національного законодавства України. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суду був наданий висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 01.02.2022 року, згідно якого орган опіки та піклування вирішив доцільним визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] разом із матір`ю - [PERSON] . Згідно мотивувальної частини висновку, всі питання щодо виховання дітей вирішуються матір`ю. 20 січня 2022 року працівники служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області здійснили обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . Зі слів [PERSON] за цією адресою вона мешкає разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] . Квартира складається з однієї кімнати, коридору, кухні, санвузла та балкону. В квартирі наявні всі комунальні зручності. Умови проживання задовільні, в наявності необхідні меблі, побутова техніка, речі повсякденного користування, продукти харчування. Для дітей передбачені місця для сну, ігор та навчання. В наявності дитячий одяг, взуття, іграшки, засоби гігієни та інші речі дітей. На час відвідування родини, малолітня [PERSON] перебувала вдома разом з матір`ю. 20.01.2022 була з`ясована думка малолітньої [PERSON] , [INFO] Бесіда проводилася у присутності матері дитини - [PERSON] . Під час бесіди [PERSON] повідомила, що проживає та бажає в подальшому проживати разом з мамою та братом. Разом з тим дівчинка зазначила, що з батьком спілкується дуже рідко, оскільки батько до них в гості не приїздить та не телефонує. Згідно з листом від 06.01.2022 № 03.1-07/38 Кременчуцького міського центру соціальних служб Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 05.01.2022 спеціалістами центру було відвідано та складено оцінку потреб сім`ї [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] та виховує малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . За результатами складеної оцінки потреб сім`ї було з`ясовано, що [PERSON] спроможна виконувати обов`язки щодо виховання дітей та догляду за ними. Складних життєвих обставин в родині не виявлено, дана сім`я не рекомендована на облік сімей, що опинилися в складних життєвих обставинах, Кременчуцького міського центру соціальних служб. Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї від 06.01.2022, складеного Центром соціальних служб Одеської міської ради, [PERSON] спроможний виконувати обов`язки щодо виховання дітей та догляду за ними. Службою у справах дітей Одеської міської ради 14.01.2022 на електрону пошту служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області було направлено акт обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та його письмові пояснення. З письмових пояснень [PERSON] вбачається, що він заперечує проти того, щоб місце проживання дітей [PERSON] та [PERSON] було визначено разом з їх матір`ю. Разом з тим батько дітей зазначив, що він має намір встановити місце проживання дітей із собою у зв`язку з тим, що син [PERSON] мешкає разом з бабусею, а донька є свідком непристойного способу життя матері. Відповідно до інформації від 11.01.2022 №01-26/13 наданої Кременчуцькою гімназією №28 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області малолітня [PERSON] навчається у гімназії з 01.09.2021 р. Активну участь у навчанні та вихованні Аріни бере її мати [PERSON] . [PERSON] завжди охайна, одяг та взуття чисті, особиста гігієна теж без зауважень. Дитина забезпечена усім шкільним приладдям та необхідним одягом для занять. Пропусків занять без поважних причин не має. Емоційним стан Аріни задовільний, до школи ходить з гарним настроєм. За цей період батько ні разу не поцікавився шкільним життям своєї доньки. Відповідно до листа від 04.01.2022 № 01-34/01, виданого Кременчуцьким закладом дошкільної освіти (ясла-садок) № 57 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, малолітній [PERSON] відвідує цей заклад з вересня 2021 року. Хлопчика до дитсадка приводить та забирає мати [PERSON] . Приводить і забирає вчасно, відповідно до режиму групи. [PERSON] постійно спілкується з вихователями, цікавиться життям сина, його досягненнями, відповідально ставиться до доручень вихователів. Кошти за харчування дитини в дитсадку сплачує мати [PERSON] . Малолітній [PERSON] забезпечений усім необхідним для повноцінного зростання. До групи хлопчик завжди приходить охайно одягнений, чистий. Мати хлопчика [PERSON] забезпечує дитину всім необхідним матеріалом для навчання та ігор в дитсадку. Батько хлопчика, [PERSON] , в закладі дошкільної освіти не з`являвся і на зв`язок з вихователями чи адміністрацією закладе не виходив. 06.01.2022 р. [PERSON] було направлено на адресу його реєстрації та проживання рекомендованого листа із запрошенням на засідання комісії, що відбудеться 26.01.2022. Станом на 25.01.2022 р. відправлення на адресу його реєстрації не вручено адресату, відправлення на адресу його фактичного проживання ( [ADDRESS] ) адресату вручено особисто - 18.01.2022. 26 січня 2022 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області було розглянуто питання щодо визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області заслухала особисті пояснення [PERSON] , врахувала надані документи, висновок служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, а також те, що діти фактично проживають разом з матір`ю та вирішила за доцільне визначити місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Отже, за розглядом справи судом встановлено, що позивачкою створені належні умови для проживання дітей, їх розвитку та виховання, а саме за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до наявних у матеріалах справи довідок та характеристик позивачка характеризується позитивно, має фінансову можливість задовольнити матеріальні потреби дітей. Будь-яких доказів на спростування зазначеного з боку відповідача не надано. Відповідачем також не надано доказів, що позивачка [PERSON] веде непристойний спосіб життя. Натомість, з боку відповідача не надано належних та допустимих доказів щодо характеристики відповідача, та який не спілкувався з дітьми та не має з ними зв`язку , про що під час бесіди [PERSON] повідомила, що проживає та бажає в подальшому проживати разом з мамою та братом, зазначивши, що з батьком спілкується дуже рідко, оскільки батько до них в гості не приїздить та не телефонує. Судом враховано, що діти на теперішній час мають з матір`ю тісний контакт та взаємозв`язок, пов`язані спільним побутом. Суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 01.02.2022 року, за яким доцільним визначено місце проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] разом із матір`ю - [PERSON] , що на думку суду забезпечить найкращі інтереси дітей. Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] про визначення місця проживання малолітніх дітей.

Outcome: approved