Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

В провадженні Рівненського міського суду знаходиться справа за позовною заявою Акціонерного Товариства "Альфа-Банк" до [PERSON] , [PERSON] третя особа без самостійних вимог [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Просили звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: трикімнатну квартиру під номером [ADDRESS] , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 02307М від 08.06.2007 року, заборгованість -372 346,17 грн., а саме: Строкова заборгованість 101 152,85 грн., Прострочена заборгованість 75 918,64 грн., Строкова заборгованість по нарахованих % 1 486,52 грн. Прострочена заборгованість по нарахованих % 193 788,16 грн. на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк», 03150, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100, МФО 300346, код ЄДРПОУ 23494714, п/р № [NUMBER] , шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій. Стягнути з Відповідача - на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» витрати по сплаті судового збору у сумі - 5 585,20 грн. В обґрунтування позову покликаються на те, що 08.06.2007 року AT «Укрсоцбанк» та [PERSON] , уклали кредитний договір № 02307М . Внаслідок реорганізації шляхом приєднання AT «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків AT «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера AT Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року. Відповідно до умов вищевказаного Договору, Позивач (за Договором - Кредитор) зобов`язується надати Відповідачеві (за Договором - Позичальникові) кредит у сумі 178071,49 грн. Станом на 18.06.2019 р. відповідач має заборгованість: строкова заборгованість 101 152,85 грн., Прострочена заборгованість 75 918,64 грн., Строкова заборгованість по нарахованих % - 1 486,52 грн. Прострочена заборгованість по нарахованих % - 193 788,16 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за Кредитним договором від 08.06.2007 року між Кредитором та Іпотекодавцями, якими є - [PERSON] , [PERSON] , укладено Іпотечний договір №02307М/1, відповідно до якого останній передав Кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру під номером [ADDRESS] . Представник позивача в судове засідання не з`явився. Згідно поданого клопотання просив розглядати справу без участі представника АТ «Альфа-Банк» та задовольнити позовані вимоги в повному обсязі . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , повідомлялися належним чином про день, час та місце судового засідання , їхні виклики в судове засідання на 13.04.2020 року здійснювався через розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади України (http://court.gov.ua/) від 13.03.2020 року. В судове засідання не з`явились повторно, відзив [PERSON] на позов не подавав. З заявами про розгляд справи у їх відсутність, відповідачі до суду не зверталися. Від відповідачки [PERSON] надійшов відзив, з якого вбачається, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вони пред`явлені до неї за межами строку позовних вимог. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник третьої особи [PERSON] адвокат Величко О.М. подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги не визнає та вважає, що вони не підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків визначених цією статтею. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою суду від 03.12.2019 р. позовна заява АТ «Альфа-Банк» залишалася без руху з наданням строку для виправлення недоліків позовної заяви та подачі до суду належним чином оформленої позовної заяви з врахування вищевикладених недоліків та дотриманням вимог ст. 175,177 ЦПК. На виконання ухвали суду позивачем було подано заяву про усунення недоліків, в якій відсутній текст у прохальній частині заяви. Ухвалою суду від 08.01.2020 р. позовна заява АТ «Альфа-Банк» залишалася без руху у зв`язку з подачею до суду заяви про усунення недоліків, яка не містить змісту прохальної частини, та надано АТ «Альфа-Банк» додатковий строк для виправлення вказаних у даній ухвалі недоліків позовної заяви - 10 (десять) днів з дня вручення цієї ухвали, а саме: привести позовну заяву у відповідність до вимог ст.ст. 175,177 ЦПК України та подати до суду належним чином оформлену позовну заяву із додержанням вимог, встановлених ст. ст.175,177 ЦПК України при цьому врахувавши недоліки викладені в ухвалі суду від 03.12.2019 року. А також у відповідності до ч.1 ст. 177 ЦПК України належним чином оформлену позовну заяву та копії всіх документів, що додаються до неї, позивач повинен подати відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. На виконання ухвали суду позивачем було подано до суду уточнюючу позовну заяву оформлену належним чином з додатками. Ухвалою суду від 10.02.2020 р. було відкрите загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на14.00 год. 24.03.2020 р. року з участю сторін. Ухвалою суду від 11.11.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті з викликом сторін . Постановою Рівненського апеляційного суду від 15.02.2022 р. ухвалу Рівненського міського суду від 21.07.2021 р., якою позовну заяву АТ «Альфа-Банк» було залишено без розгляду , скасовано, а справу повернуто до Рівненського міського суду для продовження розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 08.06.2007 року AT «Укрсоцбанк» та [PERSON] , уклали кредитний договір № 02307М . Відповідно до умов вищевказаного Договору, Позивач (за Договором - Кредитор) зобов`язується надати Відповідачеві (за Договором - Позичальникові) кредит у сумі 22 000,00 доларів США (п.1.1.1 Договору). З кінцевим терміном погашення не пізніше 07.06.2022 року на умовах визначених цим Договором. Внаслідок реорганізації шляхом приєднання AT «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків AT «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера AT Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року. Станом на 18.06.2019 р. відповідач має заборгованість: строкова заборгованість 101 152,85 грн., прострочена заборгованість 75 918,64 грн., строкова заборгованість по нарахованих % 1 486,52 грн. , прострочена заборгованість по нарахованих % - 193 788,16 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за Кредитним договором від 08.06.2007 року між Кредитором та Іпотекодавцями, якими є - [PERSON] , [PERSON] , укладено іпотечний договір №02307М/1, відповідно до якого останній передав Кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру під номером [ADDRESS] . Пунктом 4.1. Іпотечного договору встановлено, у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем Основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. Пунктом 4.2. Іпотечного договору передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим договором, іпотеко держатель має право вимагати дострокового виконання Основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на Предмет іпотеки. В зв`язку з тим, що [PERSON] не належно виконувала умови кредитного договору, позивач у 2014 році скористався своїм правом, щодо дострокового погашення кредиту у повному обсязі. Дані обставини підтверджуються листом вимогою від 29.12.2012 року за №02-06/421, який було вручено відповідачці [PERSON] . В подальшому дані факти було встановлено судом в рішенні Рівненського міського суду від 13.04.2021 року справа № 569/20865/19 про стягнення заборгованості з [PERSON] (основний позичальник ), яким АТ «Альфа-Банк» відмовлено у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 372 346,17 грн. Вказане рішення вступило в законну силу 14.05.2021 року. Судом було встановлено, що перебіг строку позовної давності розпочався 26.10.2012р. з моменту направлення боржнику вимоги щодо дострокового погашення кредиту, який у подальшому було перервано в результаті дій [PERSON] , яка 25.12.2014р. провела платіж по кредитному договору, тому перебіг строку позовної давності розпочався знову з 26.12. 2014 р. та закінчився 27.12.2017р. Так, у даній справі суд прийшов до висновку, що позовна заява не підлягає до задоволення у зв`язку з пропуском строку позовної давності, який закінчився 27.12.2017р., а позивач звернувся до суду з позовом у листопаді 2019р. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа. Верховний Суд вважає, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився з позовом про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі. У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. В разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо за рішенням про стягнення заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Саме до такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах: від 04 липня 2018 року справі №14-154цс18. від 25 липня 2018 року провадження № 61-18375св18, від 25 липня 2018 року провадження № 61-15676св18, від 25 липня 2018 року провадження № 61-3924 св 18, від 08 серпня 2018 року провадження № 61-16125св18. Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто строку виконання зобов`язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким чином, пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов`язання та зумовлює перебіг позовної давності. У зв`язку з порушенням боржником виконання зобов`язання за кредитним договором банк використав право достроково вимагати з позичальника повернення заборгованості за кредитним договором, надіславши 2012 році вимогу боржнику та іпотекодавцям про дострокове негайне повернення всієї суми кредиту й пов`язаних з ним платежів (відсотків). Пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про негайне повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня після одержання такої вимоги. Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України, висловленої у справі №6-31 цс16 від 17 лютого 2016 року: Строк, в межах якого іпотеко держатель може звернутися з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлюється загальними положеннями про позовну давність (глава 19 ЦК України). Із постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», п.31: при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв`язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв`язку з цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред`явлення окремих вимог у зв`язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність. Стаття 266 ЦК України передбачає, щ зі спливом позовної даності до основної вимоги вважається, щ позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Оскільки, зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Оскільки положення пункту 7 частини 11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» носять імперативний характер та не можуть бути змінені умовами договору. Рішенням Європейського Суду з прав людини від 20 вересня 2011 року у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» має бути застосовано при розгляді справ як джерело право. У вказаному рішення Європейський суд з прав людини зазначив: позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення; боржник має певні матеріально - правові права, які безпосередньо пов`язані з позовною давністю; будь-який суд національної юрисдикції, вирішуючи питання про пропуск кредитором позовної давності, фактично вирішує питання не тільки про право кредитора на звернення до суду за захистом свого порушеного права, але й про право боржника бути звільненим від переслідування або притягнення до суду. Правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 9 листопада 2016 року у справі № 6-2251 цс16. Пред`явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов`язання та зумовлює перебіг позовної давності. Пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов. . Судом не встановлено поважності причин пропуску строку звернення до суду АТ «Альфа-Банк», а отже строк позовної давності позивач пропустив, про що було заявлено відповідачкою [PERSON] при направленні відзиву до суду. Враховуючи, що АТ «Альфа-Банк» пред`явлено позов про звернення на іпотечне майно до суду 29.11.2019 р. за межами строку позовних вимог, який закінчився 27.12.2017р., суд прийшов до висновку, що позивачем пропущений трирічний строк звернення до суду, підстав для його поновлення, судом не встановлено, а тому позовна заява АТ «Альфа-Банк» до задоволення не підлягає. Враховуючи, що суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог, то з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, відшкодування судового збору, у разі відмови у позові не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed