Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

11 липня 2022 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Староостропільської сільської ради Хмельницької області, [PERSON] про визнання за позивачами права власності в рівних частках на земельну ділянку в порядку спадкування, площею 2.00 га кадастровий номер 6824282000:05:024:0287 цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Вишнопільської сільської ради. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [INFO] помер батько позивачів [PERSON] . Після смерті якого відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якого увійшла земельна ділянка площею 2.00 га кадастровий номер 6824282000:05:024:0287 цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Вишнопільської сільської ради. Спадкоємцями даного майна є позивачі, так як є його дітьми. Крім того за життя [PERSON] склав заповіт посвідчений Вишнопільською сільською радою 16.12.2009 року. Однак державним нотаріусом їм було відмовлено в оформлені їх спадкових прав у зв`язку з тим, що між спадкоємцями за заповітом є спір, тому не можливо дотриматися п.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат». У зв`язку із вищевикладеним позивачі змушені звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. 11 липня 2022 року ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області відкрито загальне позовне провадження у справі та вирішено питання про витребування доказів у справі. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16 вересня 2022 року у справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивачі не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Представник позивачів в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивачі, просить позов задовольнити та не заперечує проти винесення заочного рішення по даній справі. Відповідач Староостропільська сільська рада Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направила, проте в матеріалах справи міститься лист, про розгляд справи без участі їх представника, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2022 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.04.2018 року, актовий запис №9. За заявою [PERSON] та [PERSON] від 27 червня 2018 року про прийняття спадщини за законом Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №343/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] .. [PERSON] звернулася до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав на земельну ділянку в порядку спадкування, площею 2.00 га кадастровий номер 6824282000:05:024:0287 цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Вишнопільської сільської ради, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ №113891 від 12.11.2004 року, який виданий на підставі розпорядження Старокостянтинівської райдержадміністрації від 16 серпня 2004 року за № 218, який помер [INFO] . Однак, державним нотаріусом відмовлено в оформленні прав на спадкове майно, оскільки між спадкоємцями за заповітом є спір, тому неможливо дотриматись п.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат». Згідно дублікату заповіту від 16 грудня 2009 року посвідченого секретарем Вишнопільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області Хом`юк Л.Ф. встановлено, що [PERSON] все своє майно де б воно не було і чого б воно не складалося заповідає: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Згідно копії спадкової справи №343/2018 від 27 червня 2018 року, встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] своїми заявами відмовилися від прийняття спадщини. З довідки № 1011 від 03.10.2019 року виданої Вишнопільською сільською радою Хмельницької області встановлено, що на день смерті [PERSON] станом на 02 квітня 2018 року, з ним був зареєстрований син - [PERSON] , за адресою [ADDRESS] . Проте, згідно відповіді Староостропілької сільської ради Хмельницької області №411 від 16.09.2022 року встановлено, що [PERSON] зареєстрований але не проживає за адресою: с.Северини, Хмельницького р-н., Хмельницької обл.. [PERSON] , [INFO] згідно тимчасової посвідки на постійне місце проживання серії [NUMBER] виданої 05.10.2007 року є громадянином Російської Федерації. А також, як зазначають позивачі в позовній заяві, станом з 1982 року не проживав за адресою [ADDRESS] . У постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) зазначено, що "для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження". Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6810262442019 та копії Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ХМ № 113891, [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6824282000:05:024:0287, площею 2,0041 га, яка розташована на території Вишнопільської сільської ради Старокостянтинівського р-ну, Хмельницької обл. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України). Згідно ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до положень ч.1 ст. 2 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обов`язки, що і громадяни України, якщо інше не передбачено Конституцією, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України. За змістом ст.ст. 41, 64 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Право власності на землю належить до основних конституційних прав та свобод, що не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до ч.1 ст. 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Частиною 5 ст. 22 Земельного кодексу України встановлено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземним громадянам, особам без громадянства. Відповідно до частини 2 статті 81 Земельного кодексу України, іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Частиною 3 цієї ж статті Земельного кодексу України передбачено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Натомість, частиною 4 вище наведеної статті Земельного кодексу України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення, отримані в спадщину іноземними громадянами, підлягають відчуженню протягом одного року. Однак, дані приписи закону стосуються землі, яка отримана у спадщину. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 145 Земельного кодексу України передбачено, що якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. Враховуючи, сукупність всіх наявних в матеріалах справи доказах, суд приходить до висновку, що є всі підстави, для задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України у зв`язку із тим, що позивачі в позовній заяві та в своїх заявах не наполягали на стягненні судові витрати з відповідачів на їх користь, суд

Outcome: approved