Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

16 вересня 2019 року [PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] виділ частки в натурі, припинення права спільної часткової власності, визначення порядку користування земельною ділянкою. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 вересня 2019 року належить 3/10 домоволодіння [ADDRESS] , загальною площею 304,8 кв. м., житловою площею 142,2 кв.м., та складається в цілому з житлового будинку під літ. «А», загальною площею 117,5 кв.м., житловою площею 69,8 кв.м., житлового будинку під літ. «Б», загальною площею 187,3 кв.м., житловою площею 72,4 кв.м. та надвірних споруд: сараї під літ. «И, Ж, Г, Н, О, П, Р, С», вбиральня під літ. «Т»; погріб під літ. «М», № 1-5 огородження; І-мостіння. За словами позивача, фактично в її користуванні перебувають приміщення по будинку літ. «А», коридор площею 10,2 кв.м., житлова кімната, площею 16,6 кв.м., житлова кімната площею 10 кв.м., вбиральня площею 1,8 кв.м., житлова кімната площею 8,9 кв.м., кухня 7,8 кв.м., усього 55 кв.м., житловою 35,5 кв. м. Згідно листа КП «БТІ ОМР» від 18 квітня 2019 року, інші частини вказаного позивачем домоволодіння належать відповідачам у різних частках. Позивач зазначає, що невизначенність у питаннях володіння спільним майном викликає між [PERSON] та відповідачами систематичні конфлікти. Окрім того, позивач зверталася до відповідачів з пропозицією, щодо укладення договору, щодо поділу нерухомого майна, однак їй було відмовлено, тож [PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовними вимогами про виділ частки в натурі, припинення права спільної часткової власності, визначення порядку користування земельною ділянкою. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2019 року провадження по справі відкрито у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 10 грудня 2019 року. У підготовче засідання 10 грудня 2019 року з`явилися позивач, представник позивача, відповідачі: [PERSON] , [PERSON] . Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Від представника позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання. Учасники справи проти відкладення не заперечували. Підготовче засідання відкладено на 15 січня 2020 року. У підготовче засідання 15 січня 2020 року з`явилися позивач, представник позивача та відповідач [PERSON] . Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Підготовче засідання відкладено на 19 лютого 2020 року. У підготовче засідання 19 лютого 2020 року з`явилися позивач та представник позивача. Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Підготовче засідання відкладено на 23 березня 2020 року. У підготовче засідання 23 березня 2020 року учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Підготовче засідання відкладено на 25 травня 2020 року. У підготовче засідання 25 травня 2020 року з`явився представник позивача. Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. По справі оголошено перерву на 24 червня 2020 року. У підготовче засідання 24 червня 2020 року з`явилися позивач та представник позивача. Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Підготовче засідання відкладено на 22 липня 2020 року. 20 липня 2020 року до суду від представника позивача надійшла заява про зміну позовних вимог. Так представник позивача зазначає, що у зв`язку з тим, що за даними відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області та державних нотаріальних контор, співвідповідачі [PERSON] та [PERSON] померли ще до моменту пред`явлення [PERSON] позовної заяви, тож слід виключити їх зі складу учасників справи та залучити Одеську міську раду, [PERSON] та [PERSON] . У підготовче засідання 22 липня 2020 року з`явилися позивач та представник позивача. Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Від представника позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання, позивач подане клопотання підтримала. Підготовче засідання відкладено на 01 жовтня 2020 року. У підготовче засідання 01 жовтня 2020 року з`явилися позивач, представник позивача та представник відповідача ОМР. Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Сторонам у судовому засіданні були роз`яснені права. Позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача ОМР проти задоволення позовних вимог не заперечував, задоволення позовних вимог залишив на розсуд суду. Протокольною ухвалою суду підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті на 03 грудня 2020 року. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2020 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: - Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва виділити в натурі 3/10 частин домоволодіння [ADDRESS] ? - Які варіанти виділення 3/10 частин домоволодіння [ADDRESS] можливо визначити відповідно до часток співвласників? - Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва встановити порядок користування земельною ділянкою, що розташована за адресою [ADDRESS] ? - Які варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою, що розташована в [ADDRESS] можливо визначити відповідно до часток співвласників? У судове засідання 03 грудня 2020 року з`явився представник позивача. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи відкладено на 11 лютого 2021 року. У судове засідання 11 лютого 2021 року учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи відкладено на 30 березня 2021 року. У судове засідання 30 березня 2021 року з`явилися позивач, представник позивача та представник відповідача ОМР. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Позивач, представник позивача та представник відповідача ОМР у судовому засіданні дали пояснення по справі. Позивач та представник позивача просили позовні вимоги задовольнити, зазначили, що [PERSON] , як співвласник спірного майна має право на виділ у натурі частки майна що їй належить. Представник відповідача ОМР проти задоволення позову заперечував. Справу направлено до експертної установи задля вирішення експертизи призначеної ухвалою Приморського районного суду м. Одеси 01 жовтня 2020 року. 26 липня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов висновок експерта №13/22 від 18 липня 2022 року судової оціночно-будівельної експертизи та повернуто матеріали цивільної справи № 522/15836/19. В результаті проведеного дослідження встановлено, що з технічної точки зору, відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва, можливо виділити в натурі 3/10 частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що знаходиться у фактичному користуванні [PERSON] , а саме: -Житловий будинок літ. «А»; -1-2 коридор пл. 10.2 кв.м.; -1-3 житлова пл. 16,6 кв. м.; -1-4 житлова пл. 10,0 кв. м.; -1-5 вбиральня пл. 1,8 кв. м.; -1-6 житлова кімната пл. 8,9 кв.м.; -І кухня пл. 7,8 кв. м. -Загальна площа 55,3 кв. м.; -житлова площа 35,5 кв. м. У результаті проведеного дослідження, враховуючи фактичну забудову земельної ділянки, зроблено висновок, що відсутня технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва встановити порядок користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS] . На розгляд суду пропонується виділення у користування земельної ділянки [PERSON] , загальною площею 88,4 кв.м., що менше від ідеальної частки: 772 кв.м.х3/10 = 231,6 кв. м. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 липня 2022 року поновлено судовий розгляд по цивільній справі та призначено судове засідання на 30 серпня 2022 року. У судове засідання 30 серпня 2022 року учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи відкладено на 12 жовтня 2022 року. У судове засідання 12 жовтня 2022 року з`явилися представник позивача та відповідач [PERSON] . Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку. Статтею 6 Конвенції визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Саме такий концептуальний підхід до застосування судами положень ст. 16 ЦК знайшов своє втілення в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2012 року у справі № 6-20цс11. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК (435-15) при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК) (435-15). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Розглядаючи спори, пов`язані зі спадкуванням частки в праві спільної сумісної власності, необхідно звертати увагу на те, що згідно зі статтею 368 ЦК (435-15) спільною сумісною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до положень частин першої та другої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Так, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 вересня 2019 року належить 3/10 домоволодіння [ADDRESS] , загальною площею 304,8 кв. м., житловою площею 142,2 кв.м., та складається в цілому з житлового будинку під літ. «А», загальною площею 117,5 кв.м., житловою площею 69,8 кв.м., житлового будинку під літ. «Б», загальною площею 187,3 кв.м., житловою площею 72,4 кв.м. та надвірних споруд: сараї під літ. «И, Ж, Г, Н, О, П, Р, С», вбиральня під літ. «Т»; погріб під літ. «М», № 1-5 огородження; І-мостіння. Вказане підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03 вересня 2019 року посвідчене приватним нотаріусом Суворовської державної нотаріальної контори Михайлюченко С.О., спадкова справа № 304/2019, зареєстровано в реєстрі за № 2-1090 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03 вересня 2019 року № 179617051. Згідно відповіді КП «Бюро технічної інвентаризації» ОМР від 18 квітня 2019 р за № 505094.36.19, матеріалам інвентаризаційної і реєстраційної справи Права власності на інші частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: -на 1/8 частину російською мовою за [PERSON] » Одесского [PERSON] ; -на 1/16 частину російською мовою за [PERSON] ; -на 1/8 частину російською мовою за [PERSON] ; -на 1/80 частину російською мовою за [PERSON] ; -на 3/160 частини за [PERSON] ; -на 11/100 частини за [PERSON] ; -на 2/32 частини російською мовою [PERSON] ; -на 1/32 частину за [PERSON] ; -на 9/100 частини за [PERSON] ; -на 1/16 частину за [PERSON] ; [PERSON] та [PERSON] померли, ще до моменту пред`явлення [PERSON] позовної заяви, тож до справи залучено Одеську міську раду, [PERSON] та [PERSON] . Вказане підтверджується Спадковою справою № 284/2001 р. до майна померлого [INFO] [PERSON] , та Спадковою справою № 194/2019 до майна [PERSON] , який помер [INFO] . Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками, згідно ч. 1ст.367 ЦК, за домовленістю між ними. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності у відповідності до положення ч 1ст.364 ЦК. Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Тобто, з аналізу вказаних вище правовстановлюючих документів та положень статті 356 ЦК України вбачається, що позивач та відповідачі і є суб`єктами спільної часткової власності. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Положеннями статті 364 цього ж Кодексу встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Поділ майна між співвласниками є однією з підстав для припинення права спільної часткової власності. Таким чином, юридичним наслідком поділу майна завжди є припинення права спільної часткової власності між колишніми учасниками. Спорідненість правовідносин поділу та виділу ґрунтується на тому, що можливість поділу, як і виділу, залежить від того, чи є річ за своїми характеристикам подільною або не подільною. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. За умовами ч.1ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 86 Земельного Кодексу України передбачено земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч. 1 ст. 88 Земельного Кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 89 Земельного кодексу України передбачено, що співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. В результаті проведеного експертного дослідження №13/22 від 18 липня 2022 року судової оціночно-будівельної експертизи встановлено, що з технічної точки зору, відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва, можливо виділити в натурі 3/10 частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що знаходиться у фактичному користуванні [PERSON] , а саме: -Житловий будинок літ. «А»; -1-2 коридор пл. 10.2 кв.м.; -1-3 житлова пл. 16,6 кв. м.; -1-4 житлова пл. 10,0 кв. м.; -1-5 вбиральня пл. 1,8 кв. м.; -1-6 житлова кімната пл. 8,9 кв.м.; -І кухня пл. 7,8 кв. м. -Загальна площа 55,3 кв. м.; -житлова площа 35,5 кв. м. Щодо вимог позивача, щодо визначення порядку користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS] за результатами проведеного експертного дослідження. Ч. 1 ст. 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушень не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до роз`яснень, наданих судам у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», якщо до вирішення судом спору між співвласниками житлового будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався, або вона перебувала у користуванні співвласників, і ними не було досягнуто згоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) часток у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. У результаті проведеного експертного дослідження №13/22 від 18 липня 2022 року судової оціночно-будівельної експертизи, враховуючи фактичну забудову земельної ділянки, зроблено висновок, що відсутня технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва встановити порядок користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, враховуючи те, що відсутня технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва встановити порядок користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS] суд дійшов до висновку, щодо необґрунтованості позовних вимог у цій частині.

Outcome: partial