Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ТОВ «Авансар», яке є правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Авансар», треті особи, які не заявляють\~ самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:\~ приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Івано-Франківський міський відділ\~ ДВС Південно-Західного\~ міжрегіонального управління\~ Міністерства юстиції ( м.Івано-Франківськ)\~ про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.\~ Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, позивач зазначає, що 02.11.2021 стосовно неї державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у м. Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Стельмахом Сергієм Леоновичем відкрито виконавче провадження №67288528 на підставі виконавчого напису від 02.06.2021 №80486, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем. Загальна сума, що підлягає стягненню за виконавчим\~ написом становить 37161,77 грн. Відповідно до матеріалів виконавчого провадження від 02.11.2021 №67288528 загальна сума до стягнення становить 41 027,94 грн., в тому числі 3 716,17 грн. виконавчого збору та 150,00 грн. мінімальних витрат виконавчого провадження. Стягувачем за виконавчим написом від 02.06.2021 №80486, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, та за постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м. Івано- Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) Стельмаха Сергія Леоновича від 02.11.2021 №67288528 є ТОВ «ФК «Авансао». Позивач категорично не погоджується із такими двями\~ та вважає, що виконавчий напис від 02.06.2021 №80486 вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенном Євгеном Михайловичем із грубим порушенням норм Закону України «Про нотаріат», Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 №296/5 та Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підстав виконавчих написів нотаріусів» від 29.06.1999 №1172. Позивач ставить під сумнів дотримання відповідачем та приватним нотаріусом: права вчиняти нотаріальний виконавчий напис, безспірність прав вимоги відповідача, що полягає у відсутності доказів, вимог щодо строків давності\~ відповідно до ст.. 88 Закону України\~ «Про нотаріат», вважає, що є всі підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, просить стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Ухвалою суду від 21 грудня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 19 грудня 2022 року клопотання позивача [PERSON] про витребування письмових доказів задоволено частково. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича (01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, 6/5) копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису за №80486 від 02.06.2021, а також належним чином завірені матеріали\~ вчинення вказаного виконавчого напису про стягнення з [PERSON] \~\~ на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Авансар» заборгованості і розмірі 37 161,77 грн. для дослідження (огляду) під час судового розгляду. Проте, вказана ухвала не виконана . Позивач у судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі, не заперечувала щодо заочного розгляджу справи . У судове засідання представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.\~ Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача у судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, Суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 02.11.2021 відносно позивача [PERSON] державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у м. Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Стельмахом Сергієм Леоновичем відкрито виконавче провадження №67288528\~ на підставі виконавчого напису від 02.06.2021 №80486, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем. Загальна сума, що підлягає стягненню за виконавчим\~ написом становить 37161,77 грн. Із змісту постанови про відкриття виконавчого провадженя від 02.11.2021 №67288528 вбачається, що загальна сума до стягнення становить 41 027,94 грн., в тому числі 3 716,17 грн. виконавчого збору та 150,00 грн. мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с. 13). Стягувачем за виконавчим написом від 02.06.2021 №80486, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, та за постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м. Івано- Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) Стельмаха Сергія Леоновича від 02.11.2021 №67288528 є ТОВ «ФК «Авансао». (а.с.12) Із змісту виконавчого напису вбчається, що між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий Центр» (код за ЄДРПОУ: 39140702) 24.02.2016 було укладено кредитний договір №200464986. Надалі, права вимоги за цим договором були відступлені на користь ТОВ «ФК «Плеяда» (код за ЄДРПОУ: 40210636) відповідно до договору відступлення прав вимоги від 11.04.2016 №1104. В свою чергу, згідно із договором відступлення прав вимоги від 22.05.2016 №3 новим кредитором стало ТОВ «ФК «Фагор» (код за ЄДРПОУ: 40202955). Відповідно до договору факторингу від 18.05.2018 №18/05/2018-3 ТОВ «ФК «Фагор» відступило права вимоги на користь нового кредитора (фактора) - ТОВ «ФК «Авансар». Позивач звертає\~ увагу суду в позовній заяві , що\~ ніяких правочинів, в тому числі кредитних вона\~ не укладав із ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий Центр». Також позивач не було письмово повідомлено про можливе відступлення права вимоги в порядку ч.2 ст.516 та ч.2 ст.1082 ЦК України на користь ТОВ «ФК «Плеяда», ТОВ «ФК «Фагор» та ТОВ «ФК «Авансар»,\~ не отримувала жодних доказів\~ відступлення права вимоги. Із наведеного випливає, що за твердженням ТОВ «ФК «Авансар» кредитний договір №200464986 між Позивачем та ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий Центр» було укладено 24.02.2016, тобто більше 5 років та 9 місяців тому. Однак не здобуто доказів щодо строк дії такого кредитного договору\~ та йморівність спливу строку позовної давності за зобов`язаннями. Таким чином позивач ставить під сумнів дотримання відповідачем та приватним нотаріусом: право вчиняти нотаріальний виконавчий напис, безспірність прав вимоги відповідача, що полягає у відсутності доказів, вимог щодо строків давності\~ відповідно до ст. 88 Закогну України\~ «Про нотаріат». У відповідності зі статтею 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до вимог частини першої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України\~ 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований за\~ № 282/20595, зі змінами та доповненнями на час вчинення виконавчого напису. Нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, зокрема, вчиняють виконавчі написи (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 «Вчинення виконавчих написів» Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України\~ 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого за\~ № 282/20595. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, встановлено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, із моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (пункт 1 Переліку). 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (пункт 2 Переліку). Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19). Ухвалою суду від 19 грудня 2022 року судом витребувано письмові докази\~ у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича (01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, 6/5), а саме:\~ копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису за №80486 від 02.06.2021, а також належним чином завірені матеріали\~ вчинення вказаного виконавчого напису про стягнення з [PERSON] \~\~ на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Авансар» заборгованості і розмірі 37 161,77 грн. для дослідження (огляду) під час судового розгляду. Ухвала суду на даний час не виконана. А тому суд не має змови переконатися, чи приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, було\~ надано оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору, за яким стягнення заборгованості могло б провадитися у безспірному порядку. Також як зазначає в позовній заяві позивач та не спростовано учасниками справи, у даному спорі відсутні докази про безспірність боргу, жодних вимог позивач не отримувала від стягувача. За таких обставин, суд приходить до переконання, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом з недотриманням вимог чинного законодавства (статті 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року), у зв`язку з чим підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Виходячи з вищевикладеного, оцінивши докази, надані стороною позивача\~ у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, тому вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Що стосується судових витрат, то суд виходить з наступного. Згідно зі статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої-третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подачу позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 454,00 грн та за подання заяви про забезпечення в розмірі 454,00 грн., що разом становить 908,00 грн. про що свідчать квитанції, що містяться у матеріалах справи. Позовні вимоги задоволені у повному обсязі, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved