Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання [PERSON] , 1991 року народження, безвісно відсутньою, посилаючись на те, що рішенням Великоберезнянського районного суду від 24.04.2014 року заявника [PERSON] визнано батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . З часу народження і по сьогоднішній день донька проживає із заявником, перебуваючи на повному його утриманні та вихованні. У вище вказаному рішенні суду зазначено, що на день винесення рішення [PERSON] протягом останні п`ять місяців не проживає разом з [PERSON] та донькою і не виконує материнські обов`язки по вихованню дитини. Отже із зазначеного можна прийти до висновку, що остання відсутня за місцем свого постійного проживання починаючи з 2010 року. З цього часу і по сьогоднішній день минуло 12 років, встановлено що [PERSON] відсутня за місцем свого постійного проживання і місце її проживання не відоме. Жодного спілкування між заявником та іншими особами з останньою не відбувалось і не відбувається. 21.07.2022 року заявником було подано заяву до органів поліції про розшук особи. Заявник сам утримує і виховує неповнолітню доньку. Посилаючись на зазначені обставини, [PERSON] просить визнати [PERSON] 1991 року народження, безвісно відсутньою. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211\~ЦПК України у відсутності заявника, який надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги заяви підтримує. Представник зацікавленої особи Ставненської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області Мандрик І. в судове засідання також не з`явився, однак подав заяву про розгляд зави без їхньої участі, вимоги заяви визнають повністю. Згідно ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] , та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великоберезнянського районного управління юстиції у Закарпатській області, серії [NUMBER] від 22.08.2014 року. З довідки виданої виконавчим комітетом Ставненської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 07.07.2022 р. № 387, вбачається що [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] дійсно сам виховує дитину [PERSON] , [INFO] до 18 років. З акту обстеження умов проживання від 07.07.2022 року, складеного комісією у складі: Ставненського сільського голови Мандрика І.І., начальника служби у справах дітей Ставненської сільської ради Костик Г.В., завідувача сектору з питань реєстрації Микитич І.В. депутата Ставненської сільської ради Рейпаші В.В. на підставі усного звернення [PERSON] , з метою обстеження умов проживання і встановлення факту проживання в [ADDRESS] , встановлено умови проживання задовільні для виховання та розвитку дитини створенні такі умови: батько сам виховує доньку [PERSON] з віку 2-х років. Мати дитини виїхала в невідомому напрямку за період з 2013 року мати дитини [PERSON] не з`являєтьсь. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , [INFO] батько; [PERSON] , [INFO] донька. Стосунки в сім`ї дружні. Результат бесіди з батьком [PERSON] проведено та рекомендовано звернутися у відділення поліції про розшук [PERSON] і подати позовну заяву про позбавлення її батьківських прав. В сім`ї не має родичів і знайомих, які можуть виховувати його доньку. Рішенням Великоберезнянського\~районного суду\~Закарпатської області\~від 24\~квітня 2014\~року,\~було вирішено визнати [PERSON] , [INFO] уродженця та мешканця [ADDRESS] , батьком малолітньої дитини [PERSON] [INFO] , уродженки с.Волосянка Великоберезнянського району Закарпатської області. Зазначити в свідоцтві про народження дитини в графі прізвище дитини « [PERSON] » та у графі батько « [PERSON] ». З довідки виданої Волосянківського старостинського округу Ставненської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 08.07.2022 року №266 вбачається, що [PERSON] , 1991 року народження в [ADDRESS] не зареєстрована і не проживає на території старостинського округу більше одного року. Місце її проживання не відоме. З копії\~заяви [PERSON] \~від 21.07.2022 року вбачається, що він звернувся до відділу поліції №2 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області, в якій зазначив, що з 2014 року [PERSON] не проживає з дитиною, не виконує материнські обв`язки і відсутня на території громади, останній раз бачилась з дитиною у жовтні 2013 року. На даний час про її місце знаходження нічого невідомо. Відомості про [PERSON] необхідні для позбавлення її батьківських прав, або визнання безвісті відсутньою. Актом про встановлення факту проживання від 07.09.2022 р. № 513, складений спеціалістом по веденню реєстрації місця проживання фізичних осіб Ставненської сільської ради [PERSON] , в присутності свідків сусідів [PERSON] та [PERSON] , які підтверджують факт, що [PERSON] , [INFO] , знята з реєстрації [ADDRESS] від 12.08.2016 року на території села з цього часу не проживає, місце її перебування невідоме. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує право на справедливий судовий розгляд. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Частинами 1 та 3 статті 13\~ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1,2 ст.12 ЦПК України). Відповідно до п.3 ч.2 ст.293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Згідно ч.1 ст.43 ЦК України\~фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Частиною 3 ст.43 ЦК України\~передбачено, що порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється\~Цивільним процесуальним кодексом України. Відповідно до ст.305\~ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Статтею 306\~ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Верховний Суд (постанова № 225/882/17 від 22 листопада 2018 року, постанова № 225/1297/17 від 07 травня 2018 року) зазначив, що безвісна відсутність це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до ч.2 ст.43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (ст.43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду від 28 лютого 2018 року справа № 317/3139/15). Згідно зі статтею 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Статтею 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Відповідно до статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Отже, безвісна відсутність це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. При розгляді справ вказаної категорії слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується особа від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. Враховуючи вищезазначені норми права, суд дійшов висновку про те, що сама по собі фактична відсутність відомостей про місце перебування [PERSON] не є безумовною підставою для визнання її безвісно відсутньою. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює визнання особи безвісно відсутньою. Звертаючись до суду із заявою, [PERSON] констатує факт відсутності будь-якого зв`язку з [PERSON] та відомостей про місце її знаходження, як одну з передумов для звернення до суду з відповідною заявою. Разом з тим, заявником не надано належних та допустимих доказів щодо місця постійного проживання [PERSON] , не наведено особливих обставини щодо,\~зникнення безвісті, сама заява яку подано до органів поліції від 21.07.2022 року не отримавши відповіді на його звернення про проведення розшукових дії, перебування, з`ясування місця проживання, реєстрації, тощо, заявник подав заяву до суду 25.07.2022 року, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, без проведення розшукових дій, лише з підстав що тривалий час йому місце знаходження, перебування [PERSON] невідоме, і яка не значиться на території громади, по інших областях пошуки не проводились, отже дану заяву заявника суд розцінює як передчасно подану. Суд, враховуючи відсутність доказів на підтвердження обставин, які б давали достатні підстави для задоволення вимог про визнання [PERSON] безвісно відсутньою, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви [PERSON] про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed