Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 18 березня 2021 року Рішенням Нікопольського міськрайонного суду по справі № 182/4990/20 йому було виділено в натурі 18/29 частини домоволодіння по [ADDRESS] , що складається з житлового будинку та надвірних будівель. Наказом Управління містобудування та архітектури Нікопольської міської ради № 43-в/а від 16 червня 2021 року об`єкту нерухомого майна, розташованому на [ADDRESS] , що утворився в результаті виділення частки в натурі 18/29 частини домоволодіння було присвоєно адресу: [ADDRESS] . 27 серпня 2021 року на цей об`єкт нерухомості ним було зареєстровано право власності. Власниками інших частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , згідно вищезазначеного рішення суду є відповідачі по справі. До домоволодінь відповідачів передбачено прохід/проїзд загального користування, який починається з [ADDRESS] та межує з одного боку з територією приватного домоволодіння в [ADDRESS] та з територією [ADDRESS] та частково з територією домоволодіння [ADDRESS] . Відповідачами було встановлено паркан з металевої сітки, що призвело до звуження проходу, орієнтовно на 0,8-1 м., що встановлено комісією з вирішення земельних спорів Нікопольської міської ради, протокол № 4 від 25 жовтня 2019 року. Листом Нікопольського міськрайоного відділу ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області повідомлено про те, що під час огляду зазначеного проходу/проїзду встановлено невідповідність його ширини протипожежним вимогам Державних будівельних норм. Так, згідно з п.15.3.1 Державних будівельних норм України «Планування та забудова територій», необхідно забезпечувати можливість проїзду пожежних автомобілів до житлових будинків, ширина проїзду не менше ніж 3,5 м. Рішенням комісії з вирішення земельних спорів Нікопольської міської ради, протокол № 4 від 25 жовтня 2019 року, відповідачам було рекомендовано облаштувати паркан, не порушуючи меж проходу/проїзду загального користування у відповідності до наявного технічного паспорту, проте, ця рекомендація відповідачами до сих пір не виконана. Таким чином, відповідачами порушено право позивача на вільний, безпечний та безперешкодний доступ до його житлового приміщення, оскільки встановлення ними паркану на ділянці проходу/проїзду загального користування унеможливило безпечний та єдиний можливий проїзд до його домоволодіння. Тому, на підставі викладеного, змушений звернутися до суду та просить зобов`язати [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням, що розташоване по [ADDRESS] , шляхом перенесення паркану із проходу/проїзду загального користування у відповідності до наявного технічного паспорту та вимог Державних будівельних норм України «Планування та забудова територій». Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2022 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачам було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.18-19). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.\~ Відповідачі про розгляд справи були повідомлені належним чином, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення (а.с.22-23), однак, своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористалися, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надходили. Крім цього, відповідачі про розгляд справи повідомлялися на офіційному сайті «Судової влади» (а.с.20). Згідно ч.8\~ ст.178 ЦПК України,\~ у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Судом встановлено, що Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 березня 202021 року [PERSON] було виділено в натурі 18/29 частини домоволодіння по [ADDRESS] , що складається з житлового будинку та надвірних будівель (а.с.10-12). Наказом Управління містобудування та архітектури Нікопольської міської ради № 43-в/а від 16 червня 2021 року об`єкту нерухомого майна, розташованому на [ADDRESS] , що утворився в результаті виділення частки в натурі 18/29 частини домоволодіння було присвоєно адресу: [ADDRESS] . 27 серпня 2021 року на цей об`єкт нерухомості ним було зареєстровано право власності (а.с.8). У відповідності до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 272224036, право власності на вищевказаний об`єкт [PERSON] було зареєстровано 20 серпня 2021 року (а.с.9). Як вбачається з матеріалів справи, Рішенням комісії з вирішення земельних спорів Нікопольської міської ради, протокол № 4 від 25 жовтня 2019 року, відповідачам було рекомендовано облаштувати паркан, не порушуючи меж проходу/проїзду загального користування, у відповідності до наявного технічного паспорту, оскільки останніми було порушено право [PERSON] на вільний, безпечний та безперешкодний доступ до його житлового приміщення, оскільки встановлення ними паркану на ділянці проходу/проїзду загального користування унеможливило безпечний та єдиний можливий проїзд до його домоволодіння (а.с.4-5). Крім цього, в матеріалах справи наявний лист № 01/15 Нікопольського міськрайоного відділу ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області, адресований 19 березня 2020 року [PERSON] , згідно якого було повідомлено, що під час огляду проходу/проїзду встановлено невідповідність його ширини протипожежним вимогам Державних будівельних норм. Так, згідно з п.15.3.1 Державних будівельних норм України «Планування та забудова територій», необхідно забезпечувати можливість проїзду пожежних автомобілів до житлових будинків, ширина проїзду не менше, ніж 3,5 м (а.с.6). Відповідно до положень частин першої та сьомої\~ статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Статтею 391 Цивільного кодексу України\~передбачено, що\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частин першої та другої\~статті 76 ЦПК України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Суд оцінює докази з а своїм внутрішнім переконанням,що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина перша та друга\~статті 89 ЦПК України). Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачами при виконанні робіт з встановлення паркану, не враховано законних інтересів власника суміжного приміщення та створено позивачу перешкоди у користуванні, належним йому нежитловим приміщенням № 76а в м.Нікополі Дніпропетровської області, шляхом обмеження доступу, порушуючи межі проходу/проїзду загального користування, у відповідності до наявного технічного паспорту, а також вимог Державних будівельних норм України «Планування та забудова територій». Вказані вище перешкоди у користуванні позивачем належним йому нерухомим майном підлягають усуненню шляхом покладення обов`язку на відповідачів вчинити дії для забезпечення вільного доступу (проходу та проїзду) позивачу до належного йому житлового приміщення та можливості користування цим майном. Отже, враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими. Крім цього, враховуючи ту обставину, що позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, то, у відповідності до ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. слід солідарно стягнути з відповідачів на користь держави.

Outcome: approved