Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , який зареєстрований 26.07.2016 Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, за актовим записом №1098 та залишити місце проживання малолітньої дитини- [PERSON] , [INFO] із батьком- [PERSON] . Посилається на те, що 26.07.2016 уклав шлюб з відповідачкою [PERSON] . У вказаному шлюбі у них [INFO] народилася донька [PERSON] . Спільне життя із відповідачкою не склалось через різня погляди на життя та обов`язки, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Спільне проживання та шлюбні відносини між ними припинено більше року тому. У зв`язку із вказаним позивач вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер, тому просить його розірвати. Також зазначає, що між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено Договір про визначення місця проживання дитини та участь у вихованні та утриманні дитини від 08.06.2022, який посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу, Тумаком А.М., згідно якого, визначено, що сторони, батько та мати, домовилися, що їхня малолітня донька, [PERSON] , [INFO] буде перебувати на утриманні батька, виховуватись ним та проживати разом із батьком за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю, суду пояснив, що з осені 2021 проживає в [ADDRESS] разом із мамою, бабусею та донькою [PERSON] . Донька проживає із ним, оскільки в нього кращі умови проживання. Мати дитини має намір виїжджати за межі України, а тому вони дійшли згоди, що донька залишиться проживати із ним. З приводу участі у виховання дитини, визначено в Договорі про визначення місця проживання дитини та участь у вихованні та утриманні дитини від 08.06.2022. Крім того позивач зазначив, що малолітня [PERSON] зареєстрована за тією ж адресою, що і проживає. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю, зазначила, що із позивачем не проживають та не підтримують сімейних відносин протягом тривалого часу. У зв`язку із її наміром визду за межі України вона із позивачем в червні цього року уклади Договір щодо визначення місця проживання їхньої малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно вказаного Договору донька залишається проживати із батьком. Відповідно до положень ст.ст. 12,13,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд приймає визнання позову відповідачкою, оскільки це не суперечить Закону, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, а відповідає вимогам ч.4 ст.206 ЦПК України та вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 51 ч.1 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до вимог ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (ст. 51 Сімейного кодексу України). Згідно з ч. 2-4 ст. 56 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу. Судом встановлено, що 26.07.2016 між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, за актовим записом №1098, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 26.07.2016 (а.с.6). Від спільного проживання у сторін народилася донька- [PERSON] , [INFO] . Згідно копії повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 22.09.2018 батьками [PERSON] значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.7) Причиною розпаду сім`ї є те, що спільне проживання сторін та шлюбні відносини між ними стали неможливими внаслідок різних поглядів на життя. Між сторонами втрачено почуття поваги, любові та довіри, їх шлюб розпався та носить формальний характер. На даний час сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, не цікавляться проблемами один одного. Шлюбні відносини фактично припинені. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сім`ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить їх інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відомостей про бажання відповідачки змінити своє прізвище після розлучення в суді не має, а тому суд не вирішує дане питання. Крім того, судом встановлено, що між сторонами 08.06.20022 укладено Договір щодо визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні, який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу, Тумаком А.М., згідно якого, батько [PERSON] , [INFO] та мати [PERSON] , [INFO] домовилися, що малолітня [PERSON] , [INFO] буде перебувати на утриманні батька, виховуватись ним та проживатиме разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 161 СК України суд роз`яснює, що за наявності спору щодо того з ким із батьків буде проживати малолітня дитина, - даний спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Враховуючи, що за загальним правилом, за відсутності спору щодо того з ким із батьків буде проживати малолітня дитина, суд вирішує питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 грудня 2021 року у справі № 339/143/20 провадження № 61-6809св21, зокрема Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками, суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Зважаючи на те, що малолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS] із позивачем, та відсутність з даного приводу заперечень з боку відповідачки, що доводиться письмовим нотаріально посвідченим договором між сторонами та даними поясненнями в судовому засдіанні, суд вважає за доцільне вирішити питання про подальше залишення проживання малолітньої дитини із позивачем. Слід зазначити, що така вимога не є вимогою про визначення місця проживання дитини, і як вказує Верховний Суд у вказаних вище Постановах, залучення до участі у справі органу опіки та піклування не є обов`язковим, оскільки суд лише констатує, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання. На підставі викладеного,

Outcome: approved