Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

У червні 2022 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 06 березня 2013 року. 14 червня 2018 року відбулася державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування банку, а саме з Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк». При підписанні заяви [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правила надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на сайті www.privatbank.ua, складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг. В порушення умов зазначеного договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 13 березня 2022 року має заборгованість у розмірі 32944,28 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк», а також судові витрати в розмірі 2481,00 грн. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 червня 2022 року справу передано головуючому судді Шролик І.С. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, суддею скеровано запит до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) КП ГІОЦ «Реєстру територіальної громади м. Києва» щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] 06 липня 2022 року надійшла відповідь щодо реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] . Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 07 липня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження на 08 серпня 2022 року. В судове засідання, призначене на 08 серпня 2022 року сторони в судове засідання не з?явилися, про розгляд справи повідомлені судом належним чином. У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено до 29 вересня 2022 року. В судове засідання, призначене на 29 вересня 2022 року, представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, про розгляд справи повідомлені судом належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи без їх участі. В клопотанні представник позивача також зазначає, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання, призначене на 29 вересня 2022 року не з?явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином шляхом надіслання смс - повідомлення на номером телефону вказаному в позовній заяві та шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті Судової влади. Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі сторін та їх представників за наявними у справі доказами. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні АТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06 березня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого позивачем емітовано та видано відповідачеві кредитну картку та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. З анкети-заяви вбачається, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг (а.с. 20). На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/). Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за Кредитним договором від 06 березня 2013 року, станом на 13 березня 2022 року становить 32944,28 грн., яка складається з наступного: 26666,12 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6278,16 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.9-17). Судом досліджена виписка по рахункам, відкритим на ім`я відповідача [PERSON] з яких встановлено, що він активно користувався кредитними коштами, витрачаючи на власні потреби, періодично погашав заборгованість за наданим кредитом (а.с.11-31). Згідно паспорту споживчого кредиту, дослідженого в судовому засіданні встановлено, що 24 липня 2019 року позичальник підписав умови надання споживчого кредиту. (а.с. 21-22). Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я відповідача [PERSON] видавалися кредитні картки, перша 4149…..8659, термін дії якої до 09/16, остання 4149….2727, термін дії якої 04/23 (а.с. 19). Як вбачається з довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки на ім`я [PERSON] 17 листопада 2017 року збільшено кредитний ліміт до 25000,00 грн. (а.с. 18) Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України) Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Судом досліджено розрахунок заборгованості наданий ПАТ КБ «ПриватБанк», з якого вбачається, що заборгованість по відсотках станом на 13 березня 2022 року становить 6278,16 грн. (а.с.17). Проте суд не може погодитися із порядком та вказаним розміром їх нарахування, з огляду на те, що згідно паспорту споживчого кредиту розмір відсоткової ставки за наданим кредитом між сторонами був узгоджений саме 24 липня 2019 року, з анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 06 березня 2013 року, яка підписана позичальником, не містить відомості щодо погодженого між сторонами розміру відсоткової ставки за користування кредитними коштами, тому в частині стягнення заборгованості за відсотками за період з 26 квітня 2013 року по 24 липня 2019 року позовні вимоги задоволенню не підлягають. Станом на 13 березня 2022 року розмір заборгованості за нарахованими відсотками за період з 24 липня 2019 року по 13 березня 2022 року становить 4698,12 грн., які підлягають стягненню з відповідача, оскільки їх розмір був узгоджений сторонами. У зв`язку з тим, що відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими, такими, що підлягають частковому задоволенню. Надання банком [PERSON] кредитних коштів шляхом встановлення для користування кредитного ліміту підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, випискою по картковому рахунку відкритому на ім`я позичальника, з якого видно, що він користувався кредитними коштами, здійснював часткове погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідач не виконав узяті на себе зобов`язання щодо повернення використаних кредитних коштів у повному обсязі, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що заборгованість за тілом кредиту в сумі 32944,28 грн. підлягає стягненню з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» в сумі фактично використаних коштів, а також заборгованість по відсотках у розмірі 4698,12 грн., що утворилися за період з 24 липня 2019 року по 13 березня 2022 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] слід відмовити, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами при укладанні кредитного договору сторонами не був узгоджений. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. З урахуванням ціни позову, та розміру задоволених позовних вимог згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, пропорційно задоволеним вимогам в сумі 2362,00 (виходячи з розрахунку 31364,24 ? 2481,00?32944,28 = 2362,00)

Outcome: approved