Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 10 вересня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем був укладений кредитний договір №11212504000, згідно якого йому надано кредит у розмірі 63551,00 гривень зі сплатою відсотків у розмірі 15,00% річних. 20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу, згідно якого до останнього перейшло право вимоги за вказаним договором. ТОВ «Кредекс Фінанс» було перейменовано на ТОВ «Вердикт Капітал». Оскільки відповідачем свої зобов`язання не виконувалися, станом на 18 лютого 2021 року утворилася заборгованість у сумі 15 014,83 грн. Тому остаточно уточнивши свої вимоги, просить стягнути вказану суму боргу та судовий збір. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду повідомлялися. Від представника позивача надійшла заява про слухання справи у його відсутність, відповідач з заявами про відкладення розгляду справи не звертався. Відповідач подав письмовий відзив, в якому проти позову заперечив. Зазначив, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що у [PERSON] виникли зобов`язання перед ТОВ «Кредекс Фінанс» згідно договору факторингу, оскільки не надано доказу направлення відповідачу повідомлення про відступлення права грошової вимоги. Крім цього, зазначає, що рішенням суду від 3 серпня 2009 року було стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором. Вважає, що нарахування процентів за кредитним договором припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимоги. Тобто, у банку були відсутні підстави для нарахування відсотків за договором після винесення рішення про стягнення заборгованості. Оскільки у банку таке право було відсутнє, він не міг передати вказане право третій особі (Т. 3 а.с. 222-223). 14 вересня відповідач подав письмове клопотання про застосування строків позовної давності. Зазначає, що договір факторингу був укладений 20 квітня 2012 року, тобто право грошової вимоги позивач набув 20 квітня 2012 року, однак до суду звернувся 8 вересня 2017 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 6 жовтня 2020 року скасовано заочне рішення у справі та призначено справу до судового розгляду на 24 листопада 2020 року. Протокольною ухвалою головуючого від 24 листопада 2020 року відкладено розгляд справи до 22 січня 2021 року за клопотанням представника відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 22 січня 2021 року відкладено розгляд справи до 11 березня 2021 року за клопотанням представників сторін. Протокольною ухвалою головуючого від 11 березня 2021 року відкладено розгляд справи до 12 квітня 2021 року за клопотанням представника позивача. Протокольною ухвалою головуючого від 12 квітня 2021 року витребувано у позивача докази на підтвердження направлення відповідачу повідомлення про передачу права грошової вимоги, оголошено перерву в судовому засіданні до 2 червня 2021 року у зв`язку з витребуванням документів. 2 червня 2021 року відкладено розгляд справи до 12 липня 2021 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відрядженні. Протокольною ухвалою головуючого від 12 липня 2021 року відкладено розгляд справи до 5 серпня 2021 року за клопотанням представника відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 5 серпня 2021 року відкладено розгляд справи до 8 жовтня 2021 року за клопотанням представника відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 8 жовтня 2021 року відкладено розгляд справи до 8 листопада 2021 року за клопотанням представника відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 8 листопада 2021 року відкладено розгляд справи до 14 грудня 2021 року за клопотанням представника відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 14 грудня 2021 року відкладено розгляд справи до 29 грудня 2021 року за клопотанням представника відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 29 грудня 2021 року відкладено розгляд справи за клопотанням відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 29 грудня 2021 року відкладено розгляд справи до 3 лютого 2022 року за клопотанням відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 3 лютого 2022 року відкладено розгляд справи до 3 лютого 2022 року за клопотанням відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 3 лютого 2022 року відкладено розгляд справи до 10 березня 2022 року за клопотанням відповідача. З 24 лютого 2022 року справу знято з розгляду. 3 травня 2022 року призначено справу до розгляду на 7 червня 2022 року. Протокольною ухвалою головуючого від 7 червня 2022 року відкладено розгляд справи до 4 липня 2022 року за клопотанням відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 4 липня 2022 року відкладено розгляд справи за клопотанням відповідача до 25 липня 2022 року. 25 липня 2022 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці, розгляд справи відкладено до 7 вересня 2022 року. Протокольною ухвалою головуючого від 7 вересня 2022 року відкладено розгляд справи до 12 жовтня 2022 року за клопотанням відповідача. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як було встановлено під час розгляду справи 10 вересня 2007 року між відповідачем та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11212504000, згідно якого позичальнику надано грошові кошти в сумі 63551,00 гривень зі сплатою відсотків у розмірі 15% річних (Т.1 а.с.8-16). Додатком №1 до договору визначений графік погашення кредиту (Т.1 а.с.17-19). Згідно додаткової угоди №1 від 10 вересня 2017 року до основного договору додано Додаток №2 - «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» та Додаток№3 - «Тарифи банку» (Т.1 а.с.20-25). Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 3 серпня 2009 року стягнуто з [PERSON] на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 56 239 грн. 54 коп., 30 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат з ІТЗ та 562 грн. 40 коп. в рахунок відшкодування судового збору, а разом - 56 831 грн. 94 коп. (Т. 2 а.с. 62) 20 квітня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу № 05/12, згідно якого до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором № 11212504000 до [PERSON] (Т. 1 а.с.40-49). Згідно п. 3 акту приймання-передачі від 14 травня 2012 року клієнт передав права вимоги за кредитами Фактору, а Фактор прийняв такі права вимоги, зокрема за кредитним договором № 11212504000 до [PERSON] (Т.1 а. с. 50). Протоколом Загальних Зборів учасників ТОВ «Кредекс Фінанс» перейменовано на ТОВ «Вердикт Капітал». Відповідачем доказів погашення заборгованості за рішенням суду від 3 серпня 2009 року суду не надано. У зв`язку з тим, що борг досі не погашений, позивачем подано розрахунок заборгованості, згідно якого у відповідача утворився борг, який складається з наступного: -заборгованість 3% річних - 4770,07 грн. -заборгованість за пенею - 381,95 грн., -заборгованість за інфляційними збитками - 9862,81 грн. Відповідно до вимог ст. ст. 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В процесі слухання справи судом встановлено, що боржник прострочив виконання грошового зобов`язання та до цього часу борг не погасив, доказів протилежного суду не надав. Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Питання стягнення пені за порушення боржником зобов`язання було вирішено судом в рішенні Зарічного районного суду м. Суми, яким стягнуто борг за вказаним кредитним договором. Нарахування пені після винесення рішення про стягнення основного боргу законодавством не передбачено, тому в цій частині в задоволенні позову належить відмовити. Згідно ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача індексу інфляції та три проценти річних в сумі 14 632,88 грн. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на застосування строків позовної давності, оскільки, позивач має право на стягнення 3% річних та інфляційних витрат, передбачених ст. 625 ЦК України, нарахованих на несплачену відповідачем суму боргу. Оскільки [PERSON] не надано суду доказів погашення боргу, позивачем було використане право на нарахування та стягнення індексу інфляції за останні роки прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Тобто, в даному випадку, відсутні підстави для застосування строків позовної давності. Позивач ставить питання про стягнення з відповідача витрати на правничу допомогу. Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в т. ч. і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Квитанція, подана на підтвердження суми судових витрат не містить вказівки на номер справи, в якій надавалася правнича допомога. Крім цього, сума витрат на правничу допомогу є необгрунтованою, явно неспівмірною з ціною позову, складністю справи та обсягом виконаних робіт. Тому в задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу належить відмовити у зв`язку з необгрунтованістю. Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на корсть позивача підялгає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1938,84 грн. (97% від 1998,80 грн.)

Outcome: partial