Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів про встановлення порядку користування житлом, що знаходиться у спільній частковій власності. Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 19.05.2011 року йому та відповідачам на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . Вказує, що спірна квартира розташована на п`ятому поверсі семиповерхового будинку та складається з трьох кімнат: одна кімната площею 17.0 кв.м., друга 9.4 кв.м., третя 11.4 кв.м., а також кухня площею 7.1 кв.м, ванна 2.7 кв.м., вбиральня 1.4 кв.м., коридор 12.6 кв.м., вбудована шафа 1.0 кв.м., балкон 3.8 кв.м., лоджія 2.4 кв.м. Разом з тим, на даний час він, як співвласник належного йому на праві спільності сумісної власності житла, позбавлений права повноцінно використовувати помешкання для власного проживання, так як відповідачі чинять перешкоди у користуванні квартирою. У зв`язку з чим, просив постановити рішення, яким встановити порядок користування спірною квартирою, виділивши йому у користування житлову кімнату площею 17.0 кв.м. з балконом площею 3.8 кв.м., та вбудовану шафу площею 1.0 кв.м. Водночас, просить виділити відповідачам [PERSON] та [PERSON] у спільне користування житлову кімнату площею 11.4 кв.м. з лоджією площею 2.4 кв.м.; [PERSON] з малолітньою дитиною [PERSON] кімнату площею 9.4 кв.м.. При цьому, кухню площею 7.1 кв.м., ванну кімнату 2.7 кв.м., вбиральну 1.4 кв.м. та коридор 12.6 кв.м. у квартирі [ADDRESS] залишити у спільному користуванні. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися по невідомій суду причині, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за їх відсутності та відзив на позов не подали. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідачів в порядку ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом з`ясовано, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 19.05.2011 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 9). При цьому, в судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.12.2021 року (а.с. 8) і як слідує із пояснень позивача, у відповідача [PERSON] перебуває на утриманні двоє неповнолітніх дітей. Водночас, судом з`ясовано, що сторони перебувають в неприязних відносинах, тому між ними виник спір щодо порядку користування спільною квартирою. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилався на те, що відповідачі чинять йому перешкоди у користуванні спірною квартирою. Відповідно до статті 317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 321\~ЦК України визначено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як роз`яснено в п. б ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема за позовами про визначення порядку володіння, користування і розпорядження майном, що є спільною власністю. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Пленуму Верховного Суду України у п. 14 Постанови від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Проте, на думку суду, заявлені позивачем вимоги стосовно запропонованого варіанту порядку користування квартирою порушуватиме права усіх співвласників, виходячи із складу сімей і порядку користування квартирою. А тому, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, зокрема, йому слід виділити у користування кімнату площею 9.4 кв.м.; відповідачам [PERSON] та [PERSON] кімнату площею 11.4 кв.м. з лоджією площею 2.4 кв.м.; [PERSON] разом з малолітньою дитиною кімнату площею 17.0 кв.м. з балконом площею 3.8 кв.м. та вбудовану шафу площею 1.0 кв.м. Інші приміщення квартири залишити у спільному користуванні сторін.

Outcome: partial