Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

До Рівненського міського суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Просили стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у сумі 57782,65 грн. та судові витрати в сумі 2481,00 грн. Представник позивача за довіреністю Матляк Т.М. у судовому засіданні підтримала позов у межах його доводів просила позов задовольнити. Відповідно до поданої відповідачем заяви щодо застосування строку позовної давності покладається на розсуд суду. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково. Підтримала поданий до суду письмовий відзив та подала заяву згідно якої просила застосувати строки позовної давності та стягнути заборгованість у межах трьохрічного строку, що передував даті звернення з позовом до суду. У відзиві зазначила, що позивач належним чином та в повному обсязі послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води не надає. Вона неодноразово зверталась до останнього з приводу покращення опалення у своїй квартирі. Проте, всі її прохання та зауваження залишені поза увагою. Оскільки, ТзОВ «Рівнетеплоенерго» є фактично монополістом централізованого теплопостачання у місті Рівне, відмовитись від послуг та укласти договір з іншим виконавцем немає змоги. Виходячи зі змісту позовної заяви та доданої до неї оборотної відомості вбачається, що позивач просить суд стягнути заборгованість за період з 01.2015 по 07.2022. Водночас, позовна заява до суду датована 12.07.2022. Відтак, позивач пропустив строк на звернення до суду. Ухвалою суду від 05.08.2022 року у справі відкрите спрощене позовне провадження. Призначений судовий розгляд справи з викликом сторін. Заслухавши пояснення сторін, дослiдивши письмовi матеріали по справi, та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , квартиронаймачем якого є [PERSON] . Згідно витягу оборотної відомості по особовому рахунку № [NUMBER] [ADDRESS] за квартиронаймачем [PERSON] , станом на 07.2022 р. (за період з 01.2015 по 06.2022 року) рахується заборгованість за надані ТОВ «Рівнетеплоенерго» послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 57 782,65 грн. Статтею 67 ЖК України, передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Розрахунок вартості наданих Товариством послуг з теплопостачання здійснюється відповідно до тарифів затверджених рішеннями виконавчого комітету Рівненської міської ради 137 від 09 жовтня 2008 року, № 6 від 04.01.2011р, та постановами НКРЕКП «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення Товариству з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплопенерго» № 449 від 23.04.2014 р., № 569 від 23.05.2014, № 664 від 13.06.2014р., № 792 від 27.06.2014 р., № 146 від 17.10.2014р., № 1171 від 31.03.2015 р., № 174 від 21.05.2015 р., № 1101 від 09.06.2016 р. та №1536 від 28.12.2017 р., № 1791 від 11.12.2018р. , №88 від 14.01.2020 р., №98 від 12.10.2021 (із відповідними змінами від 29.10.2021 р.). Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної і гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово- комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово- комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», ч.1,2 ст.10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» - утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників, квартиронаймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, у строки встановлені договором або законом. Згідно п. 18 Постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 року «Про затвердження правил надання населенню послуг з централізованого опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення», - плата за послуги вноситься щомісяця, не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори, інші правочини, а також юридичні факти, зокрема і факт надання послуг. Ст. 319, 322 ЦК України передбачено обов`язок власника утримувати майно, що йому належить. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. Згідно зі статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги). Під таким розрахунковим документом слід розуміти квитанцію, яку щомісяця надсилає виконавець споживачам для оплати наданих їм житлово-комунальних послуг. Таким чином, підтвердженням наданої споживачу житлово-комунальної послуги є розрахункова квитанція. Особа стає споживачем житлово-комунальних послуг при умові, якщо вона фактично користується (чи має намір користуватись) цими послугами. Обов`язок оплачувати житлово - комунальні послуги виникає у споживача з моменту початку користування цими послугами. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за №630 передбачено, що оплата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги", що кореспондується із ч. 2 ст. 68 ЖК УРСР, квартирна плата та плата за комунальні послуги нараховується та вноситься щомісячно. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи те, що відповідачка є споживачем послуг, отримує квитанції на оплату та користується наданими послугами з гарячого водопостачання та централізованого опалення - відповідач зобов`язаний оплатити заборгованість. Разом з тим, суд приходить до висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, яке випливає з договору надання послуг. Так, у даних правовідносинах застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). На застосування строку позовної давності вказує відповідачка у поданій до суду заяві. Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи те, що відповідачка є споживачем послуг, отримує квитанції на оплату та користується наданими послугами з гарячого водопостачання та централізованого опалення - відповідач зобов`язаний оплатити заборгованість. Відповідно до ст. 256 ЦК України, Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Відповідно суд приходить до висновку що позов підлягає до задоволення частково, враховуючи, що відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності. Позовна заява подана до суду 25.07.2022 р. вх.№30926/22-вх. За наведених обставин суд вважає, що підлягає до стягнення заборгованість за надані послуги у межах трьох років за період з 08.2019 по 07.2022 р. на суму 29743,18 грн. з розрахунку: 57782,65 грн. (заборгованість за період з 01.2015р. по 07.2022 р.) - 28039,47 грн. (заборгованість з 01.2015 по 07.2019 р.) = 29743,18 грн. Нарахована сума боргу у розмірі 28039,47 грн. до стягнення не підлягає, так як дана заборгованість виходить за межі строку позовної давності. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1277 грн. 08 коп. (2481,00 грн. х 29743,18 грн. /57782,65 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial