Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

28 червня 2022 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на частину 2 статті 104, частину 3 статті 105, статті 110-112 СК України, просить розірвати шлюб між нею, [PERSON] , та [PERSON] , зареєстрований 05 травня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 34. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 05 травня 2012 року між позивачем, [PERSON] , та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 34. У сторін є спільні діти: дочка [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення з даною позовною заявою до суду стало те, що у позивача з відповідачем так і не склалися нормальні сімейні стосунки. Відсутність спільних інтересів, взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, все це призвело до припинення шлюбу. Кожен зі сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Між позивачем та відповідачем втрачені всі фізичні та духовні зв`язки, вони проживають окремо. Між сторонами досягнуто згоди з приводу виховання їх спільних дітей. Діти залишаються проживати разом з позивачем. Спільне майно позивач з відповідачем поділили добровільно, внаслідок чого між ними відсутні спірні питання з даного приводу. Ухвалою судді від 09 серпня 2022 року, після виконання вимог частини 6 статті 187 ЦПК України, було відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд справи на 13 вересня 2022 року. Ухвалою суду від 13 вересня 2022 року судовий розгляд справи було відкладено на 28 вересня 2022 року на підставі частини 4 статті 223 ЦПК України. В призначене судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. До суду подала заяву, в якій вона просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач повторно в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України, за адресою зареєстрованого та фактичного місця проживання, проте конверти із судовою повісткою повернулися до суду не врученими з поштовою відміткою причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». У такому випадку відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання відповідно до частини 8 статті 128 ЦПК України. Відзив на позов відповідач до суду не направив. Клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшла. За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 28 вересня 2022 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 05 травня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON]. 05 травня 2012 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 05 травня 2012 року зроблено відповідний актовий запис № 34. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] . Під час шлюбу в них народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач, мати - позивач, що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких долучені до матеріалів справи. Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення з даною позовною заявою до суду стало те, що у позивача з відповідачем так і не склалися нормальні сімейні стосунки. Відсутність спільних інтересів, взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, все це призвело до припинення шлюбу. Кожен зі сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Між позивачем та відповідачем втрачені всі фізичні та духовні зв`язки, вони проживають окремо. Відповідно до положень статті 51 Конституції України, частини 1 статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з частиною 2 статті 18, пункту 3 статті 51, частиною 3 статті 56, частиною 1 статті 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною 2 статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви, спільні діти сторін - дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишаються проживати разом з позивачем. Спірні питання з приводу поділу спільного майна між сторонами відсутні. У відповідності до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В заяві позивач зазначила, що після розірвання шлюбу вона бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 992,40 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 992,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved