Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

позивач та його представник просять суд виділити в натурі [PERSON] та визнати право особистої власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою [ADDRESS] , виділити в натурі [PERSON] та визнати право особистої власності на 1/2 частину земельних ділянок площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3222286801:01:322:0011, та площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер3222286801:01:322:0012, що розташовані за адресою [ADDRESS] , обґрунтовуючи позов наступним. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.11.2019 р. виданого приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу Кулініченко М.Г. за № 1864 [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку, що розташований за адресою [ADDRESS] . Також, згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 13.11.2019 р. виданого приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу Кулініченко М.Г. за № 1870 та № 1934 позивач є власником 1/2 частини земельних ділянок площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3222286801:01:322:0011, та площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222286801:01:322:0012, що розташовані за адресою [ADDRESS] . Власником іншої 1/2 частини житлового будинку та земельних ділянок згідно вищевказаних свідоцтв про право на спадщину за заповітом є [PERSON] . Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок станом на 18.09.2020 року станом на 09.02.2005 р. домоволодіння складається з житлового будинку під літ. А загальною площею 80,10 кв.м., прибудови під літ. Б, літня кухня під літ. В, погребу під літньою кухнею під літ. в, сарай під літ. Г, сарай під літ. З, сарай під літ. Д, жомова яма під літ. Ж, убиральня під літ. К, огорожа під літ. h, огорожа під літ. h1, колодязь -1. На даний час між позивач та відповідачем не встановлено порядок користування спірним домоволодінням, оскільки позивач та відповідач не можуть дійти згоди щодо користування житловим будинком та земельними ділянками. На даний час відповідач не бажає здійснити розподіл житлового будинку та земельних ділянок для визначення кожному окремої частини домоволодіння. Отже, між позивачем та відповідачем на даний час не досягнуто згоди щодо проведення поділу житлового будинку та земельних ділянок. Позивач бажає користуватись своєю відокремленою частиною житлового будинку та земельних ділянок. Проте, на даний час, відповідач, посилаючись на різні причини, категорично не погоджується проводити поділ житлового будинку та земельних ділянок, що порушує права позивача як співвласника. Отже, на сьогодні позивач та відповідач не можуть дійти згоди по питанню користування своїми частинами житлового будинку та земельних ділянок, а тому не можуть в позасудовому порядку досягнути згоди та провести поділ. Згідно ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч. 3 ст. 358 Цивільного кодексу України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ч. 1 ст. 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 367 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності па нього припиняється. Як зазначалось вище відповідач перешкоджає поділу житлового будинку та визначення частки позивача у житловому будинку і земельній ділянці, чим порушує право позивача на поділ та отримання частки її майна. Позивачем пропонується варіант розподілу житлового будинку, згідно якого позивачу можливо виділити наступну частину житлового будинку: кімнату 1-4 площею 9,8 кв.м., кімнату 1-5 площею 9,6 кв.м., кімнату 1-6 площею 18,8 кв.м., господарські будівлі і споруди поділити відповідно до частки кожного із співвласників. Відповідачу можливо виділити наступну частину житлового будинку: веранда 1-1 площею 8,7 кв. м., кухня 1-2 площею 8,1 кв.м., кімнати 1-3 площею 9,1 кв.м., кімнати 1-7 площею 16,0 кв.м. господарські будівлі і споруди поділити відповідно до частки кожного із співвласників. Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 04.10.1991 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Як вбачається з технічного паспорту на домоволодіння, його будівлі і споруди збудовані таким чином, що кожній із сторін може бути виділено відокремлений житловий будинок з самостійним входом, оскільки має місце технічна можливість поділу домоволодіння на дві окремі частин, що буде також з`ясовано шляхом проведення будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз. Відповідно до ч. 1 ст. 318 Цивільного кодексу України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно ч. 4 та ч. 5 ст. 89 Земельного кодексу України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Також, п. п. «є» п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004р. за №10, передбачено, що вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що у випадках, передбачених статтями 86-89 ЗК, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, у разі недосягнення згоди - за рішенням суду, а при перебуванні ділянки в спільній сумісній власності (у подружжя, членів фермерського господарства, якщо інше не передбачалось угодою між ними, співвласників житлового будинку) - за договором або законом. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки. Відтак частка земельної ділянки визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Отже, при вирішенні спору, визначаючи варіанти поділу земельної ділянки, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності встановленого порядку користування земельною ділянкою. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Виходячи із зазначених норм одночасно із виділенням частини житлового будинку позивач має право на виділення частини земельних ділянок, що розташовані за адресою [ADDRESS] . Положеннями ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач [PERSON] та її представник позовні вимоги позивача щодо поділу в натурі будинок з прибудовами і земельні ділянки визнають та погоджується з тим поділом, що було узгоджено з позивачем під час розгляду з деякими відхиленнями від запропонованого варіанту під номером 1. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України у підготовчому засіданні, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши сторони і їх представників та дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку про винесення рішення про задоволення позову з наступних підстав. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частин першої та другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі "Надточій проти України" (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом. Крім цього, згідно із ч. 1 ст. 356 ЦК України - власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного із них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У відповідності до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній частковий власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Друга частина цієї статті передбачає припинення право спільної часткової власності на спільне майно у разі його поділу співвласниками. Ст. 361 ЦК України передбачено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Однією з правових форм такого розпорядження є право співвласника на виділ у натурі частки із спільного майна. Згідно з ч.1 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. В судовому засіданні встановлено встановлено наступне. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.12.2019 р. позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є власниками по Ѕ частині земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 3222286801:01:322:0012, цільове призначення якої є ведення особистого селянського господарства, місце розташування якої [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.12.2019 р. позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є власниками по Ѕ частині земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер 3222286801:01:322:0011, цільове призначення якої є для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування якої [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.12.2019 р. позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є власниками по Ѕ частині житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Загальна характеристика об`єкта: житловий будинок побудований у 1989 році, позначений літерою - А, стіни ракушняк, облицьований цеглою, прибудова - а, відкрита веранда - а1, загальна площа - 80,1 кв. м, житлова площа - 63,3 кв. м, прибудова - Б, літня кухня - В, погріб - під В, сарай - Г, сарай - Д, ж. яма - Ж, туалет - К, криниця -1, огорожа - h, ворота - h1. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 6, 7, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» №7 від 04.10.1991р. (з подальшими змінами і доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту ст. 115 Цивільного Кодексу України це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст.119 ЦК України ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Висновком експертів за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи № 1500/20-23/555/21-23/1366/1367/1636-1638/22-23 від 25.08.2022 року встановлено, що дійсна (ринкова) імовірна вартість житлового будинку (домоволодіння), що розташоване по [ADDRESS] , 5 урахуванням вартості земельної ділянки складає 420 781 (чотириста Двадцять тисяч сімсот вісімдесят одна) гривня. Враховуючи фактичне об`ємно-просторове рішення житлового будинку «А» з прибудовами по [ADDRESS] , функціональне використання приміщень, долі співвласників в одиницях площі, розділити житловий будинок «А» з прибудовами на дві ізольовані квартири, відповідно до вимог нормативних документів, що діють на території України в галузі будівництва, з технічної точки зору на час проведення експертизи, можливо (80,1 м2 даної площі достатньо для влаштування двох ізольованих квартир) з відступом від ідеальних часток (1/2 та 1/2) та з виплатою грошової компенсації за різницю. Варіанти розподілу схематично вказано в додатках № 1-2 та описано в дослідницькій частині висновку. Враховуючи фактичне об`ємно-просторове та конструктивне рішення житлового будинку, частки співвласників в одиницях площі, на розгляд суду запропоновано два варіанти розподілу житлового будинку «А» по [ADDRESS] з відступом від ідеальних часток (1/2 та 1/2) та два варіанти розподілу домоволодіння - при виділі кожній із сторін відокремленої частини будинку з самостійним виходом, з проведенням переобладнання та перепланування, відповідно до вимог нормативних документів та з незначними відхиленнями від ідеальних часток співвласників і з виплатою грошової компенсації за різницю. Перелік та вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно провести в будинку для забезпечення ізольованого користування житловими приміщеннями описано в дослідницькій частині висновку відповідно до варіантів розподілу та обраховано в кошторисах в додатку № 3. При варіанті № 1 розподілу домоволодіння перший співвласник частина якого в натурі після поділу стала більша за ідеальну виплачує другому співвласнику, компенсацію в сумі 14454 (чотирнадцять тисяч чотириста п`ятдесят чотири) гривні. Вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно провести в будинку для забезпечення ізольованого користування житловими приміщеннями складає 11892 (одинадцять тисяч вісімсот дев`яносто дві) гривні (варіант №1 додаток 3), При варіанті № 2 розподілу домоволодіння перший співвласник частина якого в натурі після поділу стала більша за ідеальну виплачує другому співвласнику, компенсацію в сумі 11873 (одинадцять тисяч вісімсот сімдесят три) гривень. Вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно провести в будинку для забезпечення ізольованого користування житловими приміщеннями складає 18138 (вісімнадцять тисяч сто тридцять вісім) гривень (варіант № 2, додаток 3). Можливі варіанти розподілу земельної ділянки кадастровий номер 3222286801:01:322:0012 площею 0.1000 га між співвласниками в частках Ѕ до 1/2 запропоновані в дослідницькій частині висновку та зображені схематично у графічних Додатках №6 та №7 до висновку експерта. Можливі варіанти розподілу земельної ділянки кадастровий номер 3222286801:01:322:0011 площею 0.2500 га між співвласниками в частках Ѕ до Ѕ запропоновані в дослідницькій частині висновку та зображені схематично у графічних Додатках №4 та №5 до висновку експерта. Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду. Відповідно до частин першої, другої статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Частина 3 вказаної статті встановлює, що висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» (Заява № 61679/00) від 01 червня 2006 року зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. Враховуючи те, що поділ домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] є технічно можливим, а також те, що сторони узгодили поділ як будинку, господарських будівель і споруд, так і земельних ділянок, визнання позову не суперечить закону, суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] і провести поділ житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельних ділянок, які розташовані за адресою: [ADDRESS] відповідно до висновку за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи № 1500/20-23/555/21-23/1366/1367/1636-1638/22-23 від 25.08.2022 року з деякими відхиленнями за погодженням із сторонами по варіанту № 1. На підставі викладеного та

Outcome: approved