Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

Адвокат балачко А.В. звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності. Позовні вимоги обґрунтовані наступним: між [PERSON] та [PERSON] укладено попередній договір від 24.09.2019 зареєстрованого в реєстрі за № 717. Відповідно до якого сторони зобов`язуються в майбутньому до 24 вересня 2021 року укласти та нотаріально посвідчити договір купівлі - продажу нерухомого майна. Предметом майбутнього договору купівлі - продажу буде гараж 14 у дворі житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 17,9 кв.м. Ціна купівлі - продажу становить 100 000,00 гривень. Остаточна ціна продажу у національній валюті України не може бути змінена на час укладення Основного договору та не підлягає додатковому і остаточному узгодженню. Укладання цього договору здійснюється із забезпечувальним платежем в розмірі 100 000,00 гривень, які [PERSON] передав, а [PERSON] отримав, та який підлягає поверненню на момент укладення Основного договору або за домовленістю сторін зараховується в рахунок виконання основного зобов`язання по Основному договору - сплати ціни за купівлю об`єкта нерухомості. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від Основного договору передбаченого у цьому договорі, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, та не має права відмовитись від виконання зобов`язання укласти Основний договір. З метою укладення Основного договору відповідачем видано довіреність від 24 вересня 2019 року зареєстрованої в реєстрі за № 721, якою уповноважив [PERSON] продати весь належний відповідачу гараж [NUMBER] у дворі житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 17,9 кв.м., визначаючи при цьому усі умови договорів за своїм особистим розсудом, а у зв`язку з цим бути представником відповідача з питань пов`язаних із веденням будь-яких приватних справ відповідача, як власника вищезазначеного об`єкта нерухомості, до моменту його продажу. На виконання умов попереднього договору сторони уклали Основний договір від 02.03.2022 купівлі - продажу належного відповідачу гаражу [NUMBER] у дворі житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 17,9 кв.м. в простій письмовій формі. Укладення Основного договору в простій письмовій формі було викликано тим, що на той час нотаріат в Запоріжжі не працював і посвідчити Основний договір нотаріально не було можливості. Розрахунки проведено у повному обсязі, ключі від гаражу як символ передання права власності відповідач передав позивачу. Однак, на цей час відповідач та його представник, вважаючи, що виконали свій обов`язок щодо укладення Основного договору, ухиляються від його нотаріального посвідчення. В зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд визнати договір купівлі - продажу від 02.03.2022 гаражу № [NUMBER] у дворі житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 17,9 кв.м., укладеного між [PERSON] та [PERSON] дійсним. Визнати за [PERSON] право власності на гараж № [NUMBER] у дворі житлового будинку [ADDRESS] . Представник позивача адвокат Балабко А.В. надав суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому повністю визнав позов. У відповідності до частин 3 та 4 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно із частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. З вимог ст.\~16\~ЦК України вбачається, що захист цивільних прав шляхом визнання права власності належить судам. Одним із способів захисту цивільних прав, згідно ч.2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено попередній договір від 24.09.2019 зареєстрованого в реєстрі за № 717. Відповідно до якого сторони зобов`язуються в майбутньому до 24 вересня 2021 року укласти та нотаріально посвідчити договір купівлі - продажу нерухомого майна. Предметом майбутнього договору купівлі - продажу буде гараж 14 у дворі житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 17,9 кв.м. Ціна купівлі - продажу становить 100 000,00 гривень. Остаточна ціна продажу у національній валюті України не може бути змінена на час укладення Основного договору та не підлягає додатковому і остаточному узгодженню. Укладання цього договору здійснюється із забезпечувальним платежем в розмірі 100 000,00 гривень, які [PERSON] передав, а [PERSON] отримав, та який підлягає поверненню на момент укладення Основного договору або за домовленістю сторін зараховується в рахунок виконання основного зобов`язання по Основному договору - сплати ціни за купівлю об`єкта нерухомості. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від Основного договору передбаченого у цьому договорі, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, та не має права відмовитись від виконання зобов`язання укласти Основний договір. З метою укладення Основного договору відповідачем видано довіреність від 24 вересня 2019 року зареєстрованої в реєстрі за № 721, якою уповноважив [PERSON] продати весь належний відповідачу гараж [NUMBER] у дворі житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 17,9 кв.м., визначаючи при цьому усі умови договорів за своїм особистим розсудом, а у зв`язку з цим бути представником відповідача з питань пов`язаних із веденням будь-яких приватних справ відповідача, як власника вищезазначеного об`єкта нерухомості, до моменту його продажу. На виконання умов попереднього договору сторони уклали Основний договір від 02.03.2022 купівлі - продажу належного відповідачу гаражу 14 у дворі житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 17,9 кв.м. в простій письмовій формі. Укладення Основного договору в простій письмовій формі було викликано тим, що на той час нотаріат в Запоріжжі не працював і посвідчити Основний договір нотаріально не було можливості. Розрахунки проведено у повному обсязі, ключі від гаражу як символ передання права власності відповідач передав позивачу. Однак, на цей час відповідач та його представник, вважаючи, що виконали свій обов`язок щодо укладення Основного договору, ухиляються від його нотаріального посвідчення. Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 220 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-ІУ (далі - ЦК України) якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним (ст. 218 ЦК України). Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 637 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ст. 662 ЦК України). Згідно зі ст. 665 ЦК України якщо продавець відмовився передати річ, визначену індивідуальними ознаками, покупець має право пред`явити продавцеві вимоги відповідно до статті 620 цього Кодексу. При цьому, ст. 620 ЦК України передбачено, у разі невиконання боржником обов`язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов`язання. Між Продавцем та Покупцем було досягнуто згоди з усіх істотних умов, що підтверджується змістом договору купівлі - продажу, в якому зазначено предмет продажу, його характеристика, порядок передачі предмета продажу у власність покупця, визначена ціна продажу. Будь-яких суперечок між сторонами договору не має, протизаконних умов угода не містить та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, однак порушена форма угоди, оскільки при її укладенні не була дотримана нотаріальна форма договору. Позивачем повністю виконано умови укладеного договору, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди і захист майнових прав позивача можливий лише шляхом визнання договору дійсним. Відповідно до ч.3 ст. 334 ЦК України право власності на майно по договору, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально дійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Сторони договору досягли усіх істотних умов договору, угода купівлі-продажу гаражу фактично виконана сторонами в повному обсязі, і сторони не заявляють вимог про визнання укладеного договору недійсним з підстав недодержання нотаріальної форми договору. Отже він є дійсним та виконаним у повному обсязі. На підставі наведеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які впливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд, з метою забезпечення в повній мірі захисту прав, свобод та інтересів позивача, дійшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved