Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-09 00:00:00

В серпні 2022 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Поліщука В.В. звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація, в якому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що позивач є наймачем квартири [ADDRESS] . В зазначеній квартирі на даний час зареєстрований відповідач та третя особа. Позивач вказує, що відповідач із вересня 2001 року в зазначеній квартирі не проживає, іноді приходив в гості, однак, після смерті в 2017 році батька в зазначену квартиру із вказаного часу взагалі не приходив. Факт не проживання відповідача підтверджується відповідними актами. Відповідач добровільно залишив квартиру, і не проживає в ній без поважних причин вже тривалий час. Усі комунальні послуги сплачує позивач із розрахунку на особу, яка в квартирі фактично не проживає. Посилаючись на викладене, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом та просить суд, на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України, визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05.09.2022 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Після відкриття провадження у справі позивач та його представник з будь-якими клопотаннями до суду не звертались. Відповідач відзив на позов до суду не подав. Треті особи пояснення та/або заперечення на позов не подали, з будь-якими клопотаннями до суду не звертались. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] із 24.09.1985 року зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS] . Позивач є законним наймачем та власником особового рахунку в зазначеній квартирі. Крім позивача, в квартирі зареєстровані: відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] . Позивач вказує, що тривалий час відповідач в зазначеній квартирі не проживає, за житлово-комунальні послуги не сплачує та житлом не цікавиться, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. Відповідно до акту ТОВ «Квартет ЛТД» від 03.02.2016 року та акту ЖЕД-106 від 28.08.2022 року, було встановлено, що в квартирі [ADDRESS] [PERSON] не проживає із 2001 року. Із наданих суду доказів вбачається, що позивач сплачує за надані житлово-комунальні послуги, які нараховуються із розрахунку трьох зареєстрованих осіб, один із яких в квартирі фактично не проживає. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно зі ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В Листі Верховного Суду України від 26.05.2001 року «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ /Житлове право/» передбачено, якщо тимчасова відсутність особи перевищила шість місяців, члени сім`ї, навіть колишні, а також наймодавець, мають право звернутись із позовом про визнання її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач в житловому приміщенні фактично не проживає вже більше двадцяти років, доказів поважності причин не проживання в квартирі стороною відповідача суду надано не було, що дає підстави зробити висновок про втрату інтересу відповідача до вказаного житла, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було, а тому суд вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право на користування зазначеним житлом, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути із відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 71, 72, 130 ЖК України, та

Outcome: approved