Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

12.09.2022 позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] померла їх мати [PERSON] . При житті 24.11.2017 [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] та земельні ділянки заповіла своїм дітям - [PERSON] та [PERSON] .. Спадкоємець першої черги за законом чоловік [PERSON] від обов`язкової частки в спадщині відмовився, про що надав відповідну заяву до Літинської державної нотаріальної контори. Інших спадкоємців ні за законом ні за заповітом не має. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на будинок з погосподарськими спорудами, котрий розташований по [ADDRESS] . Після смерті матері звернулися до Літинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримали відмову видачі свідоцтва про право на спадщину на згаданий житловий будинок по причині відсутності правовстановлюючих документів. Таким чином виникла ситуація при якій, спадкоємці, не можуть набути право власності на майно в порядку спадкування за заповітом через нотаріальну контору. Просять визнати за ними право власності на 1/2 частки спадкового майна, що залишилося після смерті [INFO] [PERSON] . Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився. Представник позивачів адвокат Байдак В.П. подала до канцелярії суду заяву, відповідно до якого просила розгляд справи проводити у її відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 82). Позивач [PERSON] до судового засідання також не з`явився. Надав до канцелярії суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи провести у його відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Від стягнення судових витрат відмовляється(а.с. 84). Відповідач [PERSON] також подав до канцелярії суду заяву, котрою просить розгляд справи провести у його відсутність. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення (а.с. 85). Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. За положенням ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 18) [PERSON] померла [INFO] . Згідно свідоцтва про народження (а.с. 19) Батьками [PERSON] , [INFO] зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 20) батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 21) батьками [PERSON] , [INFO] зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 22) 10.08.1983 [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] . Свідоцтвом про одруження (а.с. 23) зазначається зміна прізвища позивача із « [PERSON] » на « [PERSON] ». 24.11.2017 [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, відповідно до якого житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, земельні ділянки, що розташовані по [ADDRESS] заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (а.с. 26). 27.02.2020 видано свідоцтво про право на спадщину, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] отримали у спадщину по Ѕ частки земельної ділянки по [ADDRESS] . 12.03.1999 на біржових торгах Вінницької Філії «Українська біржа нерухомості» [PERSON] придбаний житловий будинок з погосподарськими будівлями по [ADDRESS] (а.с. 29). Технічним паспортом (а.с. 32-34) зазначена технічна характеристика будинку по [ADDRESS] . У відповідності до довідки Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області за № 110 від 03.08.2022 (а.с. 35) [PERSON] , 1957 року народження дійсно була власником будинковолодінні по [ADDRESS] до дня смерті [INFO] . Довідкою вищевказаного органу за № 1109 від 03.08.2022 (а.с. 36) до дня смерті [PERSON] разом з нею проживав та був зареєстрований чоловік [PERSON] , 1943 року народження (а.с. 36). Довідкою за № 1111 від 03.08.2022 вказується, що по [ADDRESS] станом на 03.08.2022 зареєстрований та проживає одиноко [PERSON] , 1943 року народження. Листом Літинської державної нотаріальної контори за № 683/02-14 від 05.08.2021 (а.с. 38) позивачам [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по причині відсутності нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, оскільки не додержано закону про нотаріальне посвідчення правочинів. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. При прийнятті рішення судом враховано, що чоловік спадкодавця [PERSON] відповідач [PERSON] відповідно до матеріалів спадкової справи № 347/2018 (а.с. 52-81) подав заяву якою відмовляється від обов`язкової частки у спадщині до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 58 зв.). Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у такому випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивачів шляхом визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивачів неможливо. Окрім того, позивачі [PERSON] та [PERSON] не можуть нотаріально оформити свої спадкові права, тому суд вважає, що позов слід задовольнити у повному обсязі та визнати за ними в рівних частках по Ѕ право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті матері [PERSON] та складається з житлового будинку із погосподарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] та рахується за [PERSON] , яка померла [INFO] спадщину після смерті якої прийняли спадкоємці за заповітом [PERSON] та [PERSON] (позивачі у справі). Згідно ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати, за клопотанням позивача [PERSON] (а.с. 84) слід залишити за останніми.

Outcome: approved