Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , як такого, що повністю відсторонився та ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Свою позицію мотивує тим, що з 26 квітня 2007 року по 17 вересня 2010 року вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилася одна дитина, а саме донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 17 вересня 2010 року шлюб між ними розірвано та стягнуто з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів. Ще з малечку їх донька важко хворіє і з кожним роком стан її здоров`я все більше погіршується. Так, згідно медичного висновку № 17 від 20 березня 2009 року [PERSON] поставлено діагноз двобічна нейросенсорна приглухуватість ІІ ст., а згідно медичного висновку № 32/46 від 19 липня 2021 року має захворювання атиповий аутизм із значним порушенням соціальної взаємної комунікації, вираженим недорозвитком мовлення, розумова відсталість, двобічна нейросенсорна приглухуватість ІІ ст., симптоматична епілепсія. Після припинення фактичних шлюбних відносин з відповідачем у 2008 року [PERSON] , яка є дитиною з інвалідністю, знаходиться на її повному фізичному та матеріальному утриманні, тоді як відповідач взагалі не бере участі у вихованні та розвитку доньки, з 2010 року жодного разу не навідав доньку, не спілкувався з нею та не цікавився її здоров`ям. Натомість їх донька [PERSON] потребує постійного стороннього догляду, через вади здоров`я, у тому числі розумову відсталість, не відвідує школу, не може обходитись без постійної сторонньої допомоги. Вона неодноразово просила відповідача фізично доглядати за донькою, щоб вона мала змогу хоча б трішки працювати та заробляти на життя родини, однак він свідомо не реагував на такі прохання, жодного разу не відвідав доньку та не побув з нею. [INFO] у неї народилася друга донька [PERSON] . 17 листопада 2018 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , від якого [INFO] у них народився син [PERSON] . Наразі вони всі проживають однією сім`єю та є багатодітною родиною. Також вона отримує соціальну допомогу на дитину з інвалідністю. Відповідач фактично ще з 2008 року самоусунувся від виконання покладених на нього батьківських обов`язків, протягом останніх двох років жодного разу не сплатив коштів на утримання доньки, згідно розрахунку заборгованості по аліментах № 55410961 від 11 серпня 2022 року за період з 21 червня 2017 року по 01 серпня 2022 року сума заборгованості зі сплати аліментів становить 173 312 грн 93 коп. Наразі з`явилась можливість надати [PERSON] спеціальне лікування за кордоном, однак коли вона намагається оформити необхідні документи, то зіштовхується з проблемою отримання від відповідача згоди на вчинення будь-яких процесуальних дій, що стосуються життя та здоров`я дитини. Згідно попередніх висновків лікарів, їх донька [PERSON] по досягненню вісімнадцятирічного віку буде інвалідом І групи та за наявними у неї захворюваннями у судовому порядку може бути визнана недієздатною. За таких обставин факт наявності формального батьківства відповідача є для неї перешкодою у своєчасному оформленні всіх необхідних процесуальних документів та надання необхідної медичної допомоги для доньки. Оскільки станом на сьогоднішній день як [PERSON] , так і двох інших дітей, вона утримує разом зі своїм чоловіком [PERSON] , всі витрати на лікування вони несуть самостійно, тоді як відповідач участі у вихованні та утриманні доньки не приймає, тому просить позов задовольнити. Ухвалою судді Перечинського районного суду від 01 вересня 2022 року прийнято подану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, відтак призначено підготовче судове засідання та визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. Крім цього, залучено орган опіки та піклування Перечинської міської ради Закарпатської області до участі у даній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та просила такі задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання також не з`явився, однак подав заяву, посвідчену державним нотаріусом Перечинської державної нотаріальної контори Михалко В.П., зареєстровану в реєстрі за № 75, згідно якої не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , просить провести розгляд справи за його відсутності, заявлені до нього позовні вимоги [PERSON] щодо позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , визнає у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. У підготовче судове засідання представник Перечинської міської ради Закарпатської області як органу опіки та піклування не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю та підтримує позицію, викладену у висновку органу та піклування Перечинської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженому рішенням виконавчого комітету Перечинської міської ради від 23 вересня 2022 року № 165. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, від якого у них [INFO] народилася донька [PERSON] (а. с. 9). Рішенням Перечинського районного суду від 17 вересня 2010 року шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO], зареєстрований 26 квітня 2007 року народження у відділі реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 12 розірвано; після розірвання шлюбу [PERSON] прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] ; дитину, а саме доньку [PERSON] , [INFO] , залишено проживати при матері - [PERSON] ; стягнуто з [PERSON] , [INFO], мешканця [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO], мешканки [ADDRESS] , аліменти на утримання дитини, а саме доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19 липня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 10, зворот). З медичного висновку № 32/46 від 19 липня 2021 року, виданого КНП «Перечинська лікарня» Перечинської міської ради Закарпатської області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , має діагноз «Атиповий аутизм з значними порушеннями соціальної взаємодії, комунікації, вираженим недорозвитком мовлення, ауто агресією, інсомнією, інтелектуальною недостатністю до рівня важкої розумової відсталості, ЗПМ І ст., псевдобульбарна дизартрія І ст., двобічна нейросенсорна приглухуватість ІІ ст., симптоматична епілепсія» (а. с. 11, 12). Також встановлено, що [INFO] у позивача [PERSON] народилася донька [PERSON] , а 17 листопада 2018 року у Перечинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області вона зареєструвала шлюб [PERSON] , актовий запис № 78, від якого [INFO] у них народився син [PERSON] (а. с. 14, 15, 16). Крім цього встановлено, що позивач [PERSON] одержує державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю [PERSON] , [INFO] , відповідно до Закону України «Про соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям інвалідам», а також разом з [PERSON] має право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей (а. с. 13, 19, 20). Одночасно з довідки в.о. начальника Великоберезнянського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) В.Вогар від 11 серпня 2022 року № 5667 та розрахунку заборгованості по аліментах вбачається, що заборгованість боржника [PERSON] по сплаті аліментів перед стягувачем [PERSON] згідно виконавчого листа № 2-267/10, виданого Перечинським районним судом Закарпатської області 21 червня 2017 року станом на 01 серпня 2022 року становить 173 312,93 грн (а. с. 17, 18). Крім цього встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітньої доньки [PERSON] , що підтверджується висновком органу опіки та піклування Перечинської міської ради, затвердженим рішенням виконавчого комітету Перечинської міської ради Закарпатської області від 23 вересня 2022 року № 165 «Про затвердження висновків органу опіки та піклування Перечинської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав», в резолютивній частині якого уповноважений орган вважає за доцільне позбавити батьківських прав батька [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] по відношенню до неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , адреса місця проживання та реєстрації: [ADDRESS] (а. с. 36, 37-40). Із висновку органу опіки та піклування також вбачається, що батько [PERSON] часто відсутній біля дитини, де він не проявляв ніякої зацікавленості до доньки: не цікавився станом здоров`я, фізичним та розумовим, духовним розвитком, навчанням, не утримував фінансово, аліменти не сплачував, не спілкувався з дитиною (а. с. 36, 37-40). Так, відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. На необхідності дотримання вказаного принципу неодноразово наголошено у практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка застосовується судами України на підставі частини четвертої статті 10 ЦПК України та положень Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (рішення ЄСПЛ від 06 липня 2010 року у справі «Neulinger and Shuruk v. Switzerland», заява № 41615/07, п. 135; рішення ЄСПЛ від 11 жовтня 2017 року у справі «M.S. v. Ukraine», заява № 2091/13, п. 77). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Mamchur v. Ukraine», заява № 10383/09, п. 100). Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 155 цього Кодексу батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Такі правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 13 листопада 2020 року у справі № 760/6835/18 (провадження № 61-19550св19), від 24 грудня 2020 року у справі № 676/3740/19 (провадження № 61-8098св20), від 28 липня 2021 року у справі №225/134/20 (провадження № 61-18248св20), від 12 серпня 2021 року у справі № 263/401/20 (провадження № 61-8118св21). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Як роз`яснено в п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Таким чином, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , тому суд вважає, що його слід позбавити батьківських прав відносно останньої. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved