Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

27.07.2022 року\~АТ КБ «ПриватБанк»\~звернулося до суду з позовом, в котрому зазначає, що 05.02.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №DN80FI00000028, згідно умов котрого ЗАТ КБ «ПриваБанк» зобов?язався надати відповідачу кредит у розмірі 100 000,00 доларів США на термін до 04.02.2017 року, а відповідач зобов`язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. 01.11.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ЗАТ «Акцент-Банк» було укладено договір факторингу, гідно котрого ЗАТ КБ «ПриватБанк» відступило ЗАТ «Акцент-Банк» у повному обсязі права вимоги до боржників. На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 14.05.2009 року було змінено тип Банку з Закритого акціонерного товариства «Акцент-Банк» на Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк». Таким чином, на даний час кредитором за кредитним договором №DN80FI00000028 від 05.02.2007 року та за договором забезпечення є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк». Позивач зазначає, що Банк виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. У свою чергу, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого Банк був змушений звернутися до приватного нотаріуса з заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідача, на підставі котрої 20.02.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 427. Згідно вказаного виконавчого напису приватний нотаріус пропонує за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, задовольнити вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» шляхом перерахування коштів на рахунок № [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк», [NUMBER] , у розмірі 797\~240,98 доларів США, що за курсом НБУ на 04.01.2019 року становить 21\~933\~440 грн. 32 коп., котра складається з: заборгованості за кредитом 105\~136,30 доларів США; заборгованості за відсотками 144\~143,78 доларів США; комісії 41\~388,96 доларів США; пені 506\~571,94 доларів США. Оскільки з відповідача в рахунок погашення заборгованості було звернуто стягнення за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, котра була вказана у виконавчому написі від 20.02.2019 року, тобто за період з 05.02.2007 року по 04.01.2019 року, то за період після вчинення виконавчого напису від 20.02.2019 року, з 10.03.2019 року по 12.07.2022 року відповідач має заборгованість у розмірі 10\~542,43 доларів США, котра складається з наступного: 10\~542,43 доларів США (що за курсом 29,25 відповідно до службового розпорядження НБУ від 12.07.2022 року складає 308\~366,08 грн.) 3% річних від простроченої суми. Вказану суму, а також витрати по сплаті судового збору АТ КБ «ПриватБанк»\~просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.08.2022 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження та призначено цивільну справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 39). Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу без участі представника АТ КБ «ПриватБанк», зазначив, що проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання двічі поспіль не з?явився, про причини неявки до суду не повідомив, не направив відзив на позовну заяву. За згодою позивача, суд відповідно до вимог ст.280 ЦПК України розглядає справу на підставі наявних доказів, заочно. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що відповідно до кредитного договору від 05.02.2007 року, укладеного між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником котрого є позивач, та [PERSON] , останній отримав кредит у розмірі 100 000,00 доларів США на термін до 04.02.2017 року. Банк виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. У свою чергу, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого позивач звернувся до приватного нотаріуса з заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідача, на підставі котрої 20.02.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 427 (а.с.7). Згідно вказаного виконавчого напису приватний нотаріус пропонує за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, задовольнити вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» шляхом перерахування коштів на рахунок № [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк», [NUMBER] , у розмірі 797\~240,98 доларів США, що за курсом НБУ на 04.01.2019 року становить 21\~933\~440 грн. 32 коп., котра складається з: заборгованості за кредитом 105\~136,30 доларів США; заборгованості за відсотками 144\~143,78 доларів США; комісії 41\~388,96 доларів США; пені 506\~571,94 доларів США. З доданого Банком до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 12.07.2022 року відповідач має загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 105\~136,30 доларів США (а.с. 8-10). Згідно розрахунку 3% річних, доданого банком до позовної заяви загальна сума 3% річних, котру нараховано за період з 10.03.2019 року по 12.07.2022 року становить 10\~542,43 долари США, що за курсом 29,25 відповідно до службового розпорядження НБУ від 12.07.2022 року складає 308\~366,08 грн. (а.с. 11). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із частинами першою, четвертою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18) зазначено, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. При цьому, Банк стверджує факт не виконання зобов`язання за кредитним договором та наявності заборгованості, а відповідачем указаного не заперечується. Відтак, на думку суду, Банк має право на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, перевіривши розрахунок заборгованості за кредитним договором та розрахунок 3% річних від простроченої суми, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь\~АТ КБ «ПриватБанк»\~ заборгованість за період з 10.03.2019 року по 12.07.2022 року у розмірі 10\~543 (десять тисяч п`ятсот сорок три) доларів США 43 центів, що за курсом 29,25 відповідно до службового розпорядження НБУ від 12.07.2022 року складає 308\~366 (триста вісім тисяч триста шістдесят шість) грн. 08 коп. за кредитним договором №DN80FI00000028 від 05.02.2007 року, котра складається з 3 % річних від простроченої суми. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 4 625 грн. 49 коп.

Outcome: approved