Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

17 січня 2022 року представник позивача адвокат Борисенко О.В. звернувся до суду із позовом, яким просить суд збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі з 1000 грн. 00 коп. до 5000 грн. 00 коп. щомісячно, з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною 18-річного віку; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2005 року, який 04 березня 2009 року рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитини залишилась проживати з позивачем і знаходиться на її утриманні. 10 березня 2009 року рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно. Позивач займається духовним та моральним розвитком дитини, лікує, а це потребує матеріальних витрат. Відповідач приймає лише періодичну участь в житті дитини, не цікавиться її духовним, моральним та фізичним розвитком. Відповідач має постійну роботу, стабільний дохід. Таким чином, має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, а саме 5000 грн. 00 коп. щомісячно. У зв`язку з цим, позивач звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 28 січня 2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. 26 липня 2022 року ухвалою суду підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість представник позивача подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, розгляд справи просив здійснити у його відсутність. Представник відповідача також направила до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести у її відсутність, а також відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнає частково, не заперечує у збільшенні аліментів з 1000 грн. 00 коп. до 2500 грн. 00 коп., а також зазначає, що відповідач окрім аліментів сплачує додаткові витрати на утримання дитини, купує їй одяг, шкільне приладдя, необхідні ліки коли вона хворіє, оплачує лікування, туристичні поїздки та відпочинок у таборі, надає кошти на кишенькові витрати. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши заяви позивача та відповідача, матеріали справи та наявні в ній докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст.\~80\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року (серія А, №303А, п. 2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2005 року, який 04 березня 2009 року рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 21 грудня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2009 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] , аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 лютого 2009 року і до повноліття дитини. Як вбачається з позовної заяви, дитина має проблеми зі здоров`ям, це все потребує коштів на купівлю спеціального взуття, лікувальні процедури, постійний нагляд у лікаря, послуги масажиста, лікувальну фізкультуру, комплекс профілактичних заходів медичного та санітарно-технічного нагляду. Крім того, позивач піклуючись про духовний та моральний розвиток дитини, здобуття дитиною належної освіти, забезпечує поглиблене вивчення дитиною іноземної мови, що також потребує матеріальних витрат. Позивач зазначає, що батько дитини приймає лише періодичну участь у житті дитини, особливо не цікавиться її моральним, духовним та фізичним розвитком, не допомагає належному рівні матеріально в утриманні дитини. З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач сплачує аліменти в розмірі 1000 грн. 00 коп. щомісячно на утримання дочки [PERSON] . Відповідно довідки, наданої Бориспільським відділом державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області за № 25998 від 10 червня 2022 року, на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 29888076 по виконанню виконавчого листа № 2-907 від 10 березня 2009 року виданого Бориспілсььким міськрайонним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 лютого 2009 року і до повноліття дитини. Станом на 31 травня 2022 року заборгованість по вищевказаному виконавчому документу відсутня. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 травня 2018 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] 15000 грн. 00 коп. додаткових витрат понесених на розвиток, навчання та лікування дитини [PERSON] , [INFO] , та 450 грн. 00 коп. щомісячно додаткових витрат на розвиток, навчання та лікування дитини [PERSON] , [INFO] , починаючи з 19 грудня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. Судом встановлено, що відповідач має постійний заробіток, працює в ФОП [PERSON] на посаді комерційного директора з 01 грудня 2021 року і по теперішній час і його заробітна плата становить 6700 грн. 00 коп. Наведене підтверджується довідкою за вих. № 2 від 10 червня 2022 року. 18 жовтня 2013 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міського управління юстиції у Київській області. Судом також встановлено, що відповідач не заперечує проти збільшення розміру аліментів до 2500 грн. 00 коп. Відповідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік»\~прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2022 року 2618 грн. 00 коп. За вказаних обставин визначенням твердої суми нижче прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку є порушенням прав дитини, гарантованих нормами чинного законодав-ства. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У пункті 23\~постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейно-го стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Відповідно ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2\~ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема\~ст.180 СК України\~на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. За положеннями ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3\~ст. 181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомо-го майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч. 2\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 3\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~встановлено, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно ч. 1\~ст. 183 Сімейного кодексу України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1\~ст. 192 Сімейного кодексу України\~ розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованою вимогу про збільшення розміру аліментних зобов`язань відповідача, проте задовольняє її частково, а саме у твердій грошовій сумі в розмірі 2700 грн. 00 коп. від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки рішення ухвалюється на користь [PERSON] , а позивачі за подання позовів про збільшення розміру аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно вимог\~ст. 141 ЦПК України,\~стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. При зверненні до суду з даним позовом [PERSON] просила суд також стягнути на її користь витрати на правову допомогу. Згідно ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребу-ванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною 1\~ст. 134 ЦПК України\~визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Приписами ч. 1\~ст. 137 ЦПК України\~визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 3\~ст. 137 ЦПК України\~визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Положеннями ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судом встановлено, що позивач [PERSON] уповноважила представляти свої права та інтереси в суді адвоката Борисенка О.В., який діяв на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 07 грудня 2021 року. Проте, позивачем не обґрунто-вано позовну вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу та не надано суду жодних доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу, яких вона понесла в зв`язку із розглядом справи, не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зважаючи на це, суд не вбачає підстави для задоволення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.\~181- 192, ч. 1 ст.\~192 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial