Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Державного підприємства\~«Морський торгівельний\~порт «Южний» за захистом порушеного права у трудових відносинах, якою просить суд: -Визнати незаконном та скасувати наказ директора ДП «Морський торгівельний порт «Южний» про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] від 06.08.2021 року №804. -Стягнути з Державного підприємства\~«Морський торгівельний\~порт «Южний» (код ЄДРПОУ 04704790) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує, тим що працює на Державному підприємстві «Морський торгівельний порт «Южний» (далі ДП «МТП «Южний») з 11.07.2018 року, на посаді головного енергетика з 12.04.2019 року. 06 серпня 2021 року виконуючим обов`язків директора ДП «МТП «Южний» Олійником О.О. було винесено наказ №804 про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] , а саме: «за порушення вимог п.5.1 Посадової інструкції головного енергетика затвердженого наказом ДП «МТП «Южний» від 14.07.2015 року №728; п. 5.4 Антикорупційної програми ДП «МТП «Южний», затвердженої наказом ДП «МТП «Южний» від 07.05.2021 №567; п.п. 7.18, 12.1 Положення про забезпечення пропускного, внутрішньооб`єктового режиму та морської безпеки на території ДП «МТП «Южний», затвердженого наказом ДП «МТП «Южний» від 02.07.2020 №854, в частині заборони перечення та перевезення, зберігання на території підприємства особистих речей, які не використовуються для роботи; п. 3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «МТП «Южний», що є Додатком №15 Колективного договору, застосувати до головного енергетика Лазебного Геннадія Володимири дисциплінарне стягнення у вигляді догани з позбавленням всіх заохочувальних виплат згідно з Ддодатками до Колективного договору: 100% преміції за липень 2021 року (п.п. 2.4.1.1, 2.4.1.2 Додатку №7 до Колективного договору), надбавки за вислугу років за липень 2021 року (п. 4.1.1 Додатку №8 до Колективного договору), виплати винагороди за підсумками роботи за рік (п.п. 3.1.1, 3.1.2 Додатку №10 до Колективного договору)». [PERSON] вважає, що вказаний наказ було прийнято з порушенням норм трудового законодавства та підлягає скасуванню. Також позивач зазначає, що у зв`язку з винесенням незаконного наказу, безпідставного позбавлення його премії за липень 2021 року, надбавки за вислугу років за липень 2021 року, виплати винагороди за підсумками роботи за 2021 рік та обвинувачення його у здійсненні корупційного правопорушення через наведення спотворених та надуманих фактичних обставинах, які характеризують його як невідповідальну, підступну та корисливу особу та працівника, призвели до порушення нормальних життєвих зв`язків [PERSON] , принизило його авторитет серед співробітників, внаслідок чого він до сьогодні продовжує докладати додаткові зусилля для організації свого життя. З огляду на зазначене, вважає обґрунтованою суму 50\~000 грн. на відшкодування моральної шкоди. \~ \~ \~ \~Представник відповідача ДП «МТП «Южний» надав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що вважають доводи викладенні [PERSON] у позовній заяві, безпідставними та необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню, що аргументується наступним. \~ \~ \~ \~06 серпня 2021 року було винесено наказ №804 «Про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] ». Підставою для видання такого наказу був рапорт від 28.07.2021 №16456, який складений враховуючи висновок за результатами внутрішнього розслідування щодо порушення позивачем вимог антикорупційного законодавства. \~ \~ \~ \~У відзиві зазначено, що головний енергетик [PERSON] використавши службовий автомобіль Toyota Camry д.з. [NUMBER] для перевезення майна ( повітряного компресора «Дніпро-М» 2200 Вт., модель ВК 50-2П чорного кольору), провіз його через КПП підприємства без відповідної перепустки на ввезення, що передбачена Положенням про забезпечення пропускного, внутрішньо-об`єктового режиму та морської безпеки на території ДП «МТП «Южний» №854 від 02.07.2020, доставив його до структурного підрозділу ТВГ. Після чого, використовуючи свої службові повноваження та службове становище і пов`язані з цим можливості, з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб у вигляді безоплатного ремонту компресора силами підпорядкованих працівників підприємства, прямо вплинув на підлеглих працівників здійснити дії не передбачені їх посадовими інструкціями. \~ \~ \~ \~Тому відповідач вважає, що головним енергетиком ДП «МТП «Южний» Лазебним Геннадієм Володимировичем, порушено вимоги п. 5.4 Антикорупційної програми ДП «МТП «Южний», затвердженої наказом ДП «МТП «Южний» від 07.05.2021 №567, п.п. 6.1, 6.2, 6.6 посадової інструкції головного енергетика ПІ 207-10125, затвердженої наказом ДП «МТП «Южний» №728 від 14.07.2015, п.п. 7.18, 12.1 Положення про забезпечення пропускного, внутрішньооб`єктового режиму та морської безпеки на території ДП «МТП «Южний», затвердженого наказом ДП «МТП «Южний» від 02.07.2020 №854, п. 3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «МТП «Южний», що є Додатком №15 Колективного договору ДП «МТП «Южний» на 2020-2025 роки. Вирішуючи спір по суті, виходячи з предмету спору та доказування по справі, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали судової справи, дослідивши докази по справі судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] працює на Державному підприємстві «Морський торгівельний порт «Южний» (далі ДП «МТП «Южний») з 11.07.2018 року, на посаді головного енергетика з 12.04.2019 року. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 10.06.2021 року посадовими особами відповідача виявлено порушення пропускного режиму позивачем (а.с.88,89). Згідно протоколу\~порушення №12\~від 10.06.2021\~року встановлено,\~що 10.06.2021\~року о\~12.00\~год.\~головний енергетик\~ [PERSON] \~ввіз торгівельно-матеріальні\~цінності на\~територію підприємства\~без документів\~(особисті)\~ компресор\~"Дніпро\~М",\~чим порушив\~п.7.8\~та 12.5.1\~Положення про забезпечення пропускного, внутрішньооб`єктового режиму та морської безпеки на території ДП «МТП «Южний». \~ \~ \~ \~Отже, посадовій особі, якій надано право на застосування дисциплінарних стягнень стало відомо про порушення саме 10.06.2021 року і з цієї дати слід відраховувати строк визначений ст. 148 КЗпП. 06.08.2021 року виконуючим обов`язків директора ДП «МТП «Южний» Олійником О.О. було винесено наказ №804 про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] , а саме: «за порушення вимог п.5.1 Посадової інструкції головного енергетика затвердженого наказом ДП «МТП «Южний» від 14.07.2015 року №728; п. 5.4 Антикорупційної програми ДП «МТП «Южний», затвердженої наказом ДП «МТП «Южний» від 07.05.2021 №567; п.п. 7.18, 12.1 Положення про забезпечення пропускного, внутрішньооб`єктового режиму та морської безпеки на території ДП «МТП «Южний», затвердженого наказом ДП «МТП «Южний» від 02.07.2020 №854, в частині заборони перечення та перевезення, зберігання на території підприємства особистих речей, які не використовуються для роботи; п. 3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «МТП «Южний», що є Додатком №15 Колективного договору, застосувати до головного енергетика [PERSON] дисциплінарне стягнення у вигляді догани з позбавленням всіх заохочувальних виплат згідно з Додатками до Колективного договору: 100% преміції за липень 2021 року (п.п. 2.4.1.1, 2.4.1.2 Додатку №7 до Колективного договору), надбавки за вислугу років за липень 2021 року (п. 4.1.1 Додатку №8 до Колективного договору), виплати винагороди за підсумками роботи за рік (п.п. 3.1.1, 3.1.2 Додатку №10 до Колективного договору)». Суд не бере до уваги акт внутрішнього розслідування щодо порушення вимог антикорупційного законодавства (а.с.163), розрахунок витрат часу на ремонт компресора (а.с.69), з підстав визначених положеннями ч.4 ст.77 ЦПК України. Суду не надано доказів звільнення працівника від роботи в період з 10.06.2021 року по 06.08.2021\~року, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. До застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення (ст.149 КЗпП), а доповідна [PERSON] (а.с. 90) не стосується предмету доказування та не береться судом до розгляду відповідно до ч.4 ст.77 ЦПК України. Пояснення [PERSON] щодо ввезення компресора «Дніпро-М», або відмова від них відсутні. Відповідно до ст. 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно зі ст.147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. Відповідно до ст.148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. При розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок, попередня робота працівника, тощо. У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Отже, підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення останнім трудової дисципліни. При цьому, закон вимагає, аби факт такого порушення належним чином був зафіксований та дотриманий порядок застосування дисциплінарних стягнень. Крім цього при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків. При цьому, для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку - об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника. Об`єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб`єкта (працівника), шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає у порушенні трудових обов`язків, закріплених нормами загального та спеціального законодавства про працю, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень власника, уповноваженої ним адміністрації. За приписами статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Так, при наданні оцінки правомірності порядку накладання на позивача дисциплінарного стягнення та законності обставин його накладення, слід виходити із загальних правил притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, передбачених КЗпП України. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду - від 24.01.2019 року у справі №515/1087/17, від 27.06.2018 року у справі №664/2820/15-ц, від 21.04.2021 року у справі №461/8132/17. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 1471-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо. Отже, враховуючи порушення відповідачем положень КЗпП під час винесення оспорюваного наказу, а саме, пропущення строку застосування дисциплінарного стягнення (ст. 148 КЗпП), та застосування стягнення не передбаченого ст. 147 КЗпП (дисциплінарне стягнення у вигляді догани з позбавленням всіх заохочувальних виплат згідно з Додатками до Колективного договору), не враховані всі обставини, за яких вчинено проступок, а саме відсутність пояснень [PERSON] щодо ввезення компресора на територію порту(ст. 149 КЗпП), є підставою для задоволення позовної вимоги в частині скасування наказу директора ДП «Морський торгівельний порт «Южний» про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] від 06.08.2021 року №804. Щодо доводів позивача про стягнення моральної шкоди, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 4ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права та при розгляді справ застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. У справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13,має бути «ефективним» як з практичної, так із правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Таким чином, адекватне відшкодування шкоди, зокрема, й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Сама лише констатація у судовому рішення порушення прав позивача не завжди може бути достатньою для того, щоб захист міг вважатися ефективним. Особливо якщо позивач вважає, що шкоду йому заподіяно. Відповідно до частини 1статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За приписами п. 2 ч. 2ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Приписами частини 1 статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди. За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п. 13 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі відповідними змінами) роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Кодекс законів про працю України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а ст. 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин. Суд зазначає, що впродовж тривалого часу позивачу довелося захищати свої права, порушені протиправними діями відповідача, що вимагало від нього значних фізичних і моральних зусиль, і відповідно, не могло не відобразитися на його організації життя, тому на переконання суду, завдали йому моральної шкоди. Суд звертає увагу, що відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано. Відтак суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. За приписами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частинами 4-5 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, що стосується розміру моральної шкоди, суд враховує, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо визнає підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. З огляду на те,що «розумність» і «справедливість» є оціночними поняттями, суди які заслуховують сторін та встановлюють фактичні обставини справи, мають широку свободу розсуду під час визначення розумного та справедливого (співмірного) розміру відшкодування моральної шкоди. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Суд бере до уваги, висновок висвітлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020, справа №752/17832/14-ц, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. З огляду на вищезазначене, враховуючи наведені позивачем обставини, характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, зокрема, тяжкість вимушених змін у його житті, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, виходячи з принципів «розумності» та «справедливості», суд вважає за необхідне визначити позивачу та стягнути з відповідача суму моральної шкоди в загальному розмірі 3000,00 грн. Судові витрати розподіляються відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Позивач є інвалідом 2-ї групи (а.с.40). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: partial