Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-06 00:00:00

Заявник подала до суду вище вказану заяву посилаючись на ту обставину, що [INFO] в м. Стаханов Луганської області померла матір її вже померлого чоловіка - [PERSON] , [INFO] . 21.01.2022 року органом самопроголошеного утворення Луганської Народної Республіки, що діє на тимчасово окупованих територіях України - відділом запису актів цивільного стану Стаханівського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки було видано свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] . З метою державної реєстрації смерті матері свого чоловіка заявник звернулась до Кодимського районного ВДРАЦС у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з наданням документів, зокрема копії зазначеного вище свідоцтва про смерть. Однак, 26.08.2022 року заінтересована особа у даній справі відмовила у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] з підстав того, що надане заявником свідоцтво про смерть не відповідає умовам чинного законодавства та не створює правових наслідків, оскільки видане органом на тимчасово окупованій території України. В свою чергу реєстрація смерті [PERSON] потрібна заявнику, як спадкоємцю померлої, для реалізації її права на прийняття спадщини. У зв`язку з чим заявник змушена в порядку окремого провадження подати до суду відповідну заяву, в якій просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , [INFO] в місті Стаханов Луганської області у віці 75 років. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судового засідання своєчасно повідомлялася належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-5, 13 ст. 128 ЦПК України та наказом Державної судової адміністрації України від 20 вересня 2013 року № 119 «Про реалізацію проекту надсилання судами SMS-повідомлень учасникам судового процесу (кримінального провадження) у місцевих та апеляційних загальних судах», про що свідчить відповідна довідка від 06.10.2022 року. При цьому, в змісті самої поданої заяви заявник [PERSON] заявила письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності та зазначила, що підтримує заявлені вимоги в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Кодимського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового засідання заінтересована особа була своєчасно повідомлена належним чином у відповідності до вимог ч.2, 5-6 ст. 128 та ч.5 ст. 130 ЦПК України, про що свідчить відповідна розписка від 06.10.2022 року. При цьому, заінтересована особа 06.10.2022 року надала до суду письмову заяву від 06.10.2022 року за № 1165/24.21-21 про розгляд справи за відсутності її представника, в якій зазначила про те, що не заперечує проти заявлених вимог. Згідно положень першого речення ч.3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. При цьому, ч.3 ст. 211 ЦПК України передбачає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини. [INFO] в м. Кадіївка Луганської (Ворошиловградської) області у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Будинком одруження Виконавчого комітету Кадіївської міської Ради депутатів трудящих Луганської області 10.09.1970 року, актовий запис № 1349. 25.10.2016 року [PERSON] зареєстрував шлюб з заявником [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданого Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 25.10.2016 року, актовий запис № 2231. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 27.03.2021 року. Згідно Постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей» від 12 травня 2016 року № 1351-VIII, у Луганській області місто Стаханов перейменовано на місто Кадіївка. Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року за № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», м. Кадіївка (Стаханівська міська рада) Луганської області визначено населеним пунктом, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Таким чином, судом встановлено, що відповідно до положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року за № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», місце смерті [PERSON] , а саме: м. Кадіївка (Стаханівська міська рада) Луганської області, є територією, на якій здійснювалась антитерористична операція. 17.03.2015 року Верховною Радою України прийнято постанову «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII. Враховуючи, що м. Кадіївка (Стаханівська міська рада) Луганської області відповідно до розпорядження № 1275-р Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року, являється територією на якій здійснювалась антитерористична операція, тобто є територією, що непідконтрольна Україні, та приймаючи до уваги постанову Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 року № 254-VIII, суд приходить до висновку, що до даних правовідносин підлягають застосування положення ст. 317 ЦПК України та Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. 19.01.2022 року органом самопроголошеного утворення Луганської Народної Республіки, що діє на тимчасово окупованих територіях України - Стаханівським відділом судово-медичних експертиз було видано остаточне лікарське свідоцтво про смерть № 54 (форми 106/у затвердженої наказом № 591 від 28.08.2015 року органом самопроголошеного утворення - Мінздраву ЛНР) з довідкою про причини смерті, згідно яких [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Стаханов самопроголошеного утворення ЛНР. 21.01.2022 року органом самопроголошеного утворення Луганської Народної Республіки, що діє на тимчасово окупованих територіях України - відділом запису актів цивільного стану Стаханівського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки було видано свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] , згідно змісту якого [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Стаханов самопроголошеного утворення Луганської Народної Республіки, про що складено актовий запис № 124. При цьому, за життя [PERSON] , [INFO] , була документована паспортом громадянина України серії [NUMBER] виданим Стахановським МВ УМВС України в Луганській області 04.08.1998 року, про що свідчить копія відповідного паспорту додана заявником до своєї заяви. Відповідно до положень ч.2-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином лікарське свідоцтво про смерть № 54 (попереднє) з довідкою про причини смерті видані 19.01.2022 року органом самопроголошеного утворення Луганської Народної Республіки, що діє на тимчасово окупованих територіях України - Стаханівським відділом судово-медичних експертиз, а також свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] видане 21.01.2022 року органом самопроголошеного утворення Луганської Народної Республіки - відділом запису актів цивільного стану Стаханівського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, є недійсними і не створюють правових наслідків. Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. При цьому суд вважає за можливе застосувати загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки розуміє, що можливості збору доказів щодо факту смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Згідно ч.1 і ч.3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року № 2398-VI, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до пункту 1 розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. При цьому, пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ вищевказаних Правил визначено які документи є підставами для державної реєстрації смерті. З метою державної реєстрації смерті матері свого чоловіка - [PERSON] заявник [PERSON] , звернулась до Кодимського районного ВДРАЦС у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з наданням документів, зокрема зазначеного вище свідоцтва про смерть. Абзацом першим пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 передбачено, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. В свою чергу Кодимський районний ВДРАЦС у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відмовив у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] з підстав того, що надане заявником [PERSON] свідоцтво про смерть не відповідає умовам чинного законодавства та не створює правових наслідків, оскільки видане органом на тимчасово окупованій території України, та водночас із цим рекомендував звернутися до суду для вирішення питання про встановлення факту смерті, що підтверджується копією відповідного листа-повідомлення від 06.10.2022 року № 374/24.21-67. Відповідно до пункту 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно пункту 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. В свою чергу, відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до ч.3 ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18 січня 2018 року № 2268-VIII (який був чинним на час смерті [PERSON] [INFO] ), діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. В свою чергу, згідно ч.3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII (чинного на теперішній час) передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо смерті людини, з метою захисту прав громадян України, ніяким чином не легітимізує таку владу. У той же час держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої держави, така позиція висловлена Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 522/16286/18 (провадження № 61-347св20). В свою чергу пункту 1 ч.1 ст. 5 вище вказаного Закону передбачає, що для забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях органи державної влади та їх посадові особи, діючи на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України вживають заходів для захисту прав і свобод цивільного населення. Встановлення факту народження або смерті особи має значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду в такій категорії справ повинне ґрунтуватися на дотриманні вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, у тому числі з урахуванням документів, виданих органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України, така позиція також висловлена Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 522/16286/18 (провадження № 61-347св20). Ураховуючи вище викладене та оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності суд вважає, що заява про встановлення самого факту смерті [PERSON] , дати і місця її настання обґрунтована, у зв`язку з чим підлягає задоволенню, що в свою чергу надасть заявнику можливість оформити спадщину.

Outcome: approved