Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

У жовтні 2020 року заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, де зацікавлена особа-Путивльська міська рада Сумської області, у вимогах якої просила, встановити факт родинних відносин між [PERSON] , який помер [INFO] в с. Кочерги, Путивльського району, Сумської області, який є сином [PERSON] , яка померла [INFO] в [ADDRESS]. В обгрунтування заявлених вимог заявник вказувала на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на земельну частку (пай), розміром 4,02 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала у колективній власності КСП "Рассвєт", що знаходиться на території Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області (сьогодні - Волокитинський старостинський округ Путивльської міської ради Конотопського району Сумської області), згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії СМ № 006374, яку він фактично успадкував після смерті [PERSON] , померла [INFO] . У встановлений законом термін заявник звернулась до Путивльської районної державної контори Сумської області з заявою про прийняття спадщини за законом, на підставі якої державним нотаріусом була заведена спадкова справа № 216/2012. 06 серпня 2021 року заявник звернулась до державного нотаріуса Путивльської районної державної нотаріальної контори Сумської області з питанням видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану вище земельну частку (пай), яку батько [PERSON] фактично успадкував після смерті своєї матері [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом. Державним нотаріусом, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що з наданих документів не підтверджуються родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, оскільки в досудовому порядку встановити факт родинних відносин між її батьком [PERSON] та моєю бабцею (його матер`ю) [PERSON] не має можливості, саме тому заявник змушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин між її батьком та рідною бабусею. Ухвалою суду від 15.12.2021 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. У судове засідання заявник не з`явилась, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності у якій вимоги заяви підтримала та просила задовольнити. Заінтересована особа Путивльська міська рада Сумської області, про час та місце розгляду справи було повідомлено завчасно та в установленому законом порядку, у судове засідання свого представника не направили, від них надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника, за підписом міського голови. Крім того, вимоги заяви про встановлення факту родинних відносин визнали у повному обсязі, проти задоволення вимог заяви не заперечували. За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити за результатами розгляду справи рішення за відсутності осіб, які не з`явились, на підставі наявних документів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступних висновків. [INFO] помер батько заявниці [PERSON] у [ADDRESS]. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на земельну частку (пай), розміром 4,02 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала у колективній власності КСП "Рассвєт", що знаходиться на території Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області (сьогодні - Волокитинський старостинський округ Путивльської міської ради Конотопського району Сумської області), згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії СМ № 006374, яку він фактично успадкував після смерті [PERSON] , померла [INFO] . Як вбачається зі змісту довідки з Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області від 05.05.2020 за № 123, [PERSON] на день смерті була зареєстрована в [ADDRESS] і разом з нею були зареєстровані та проживали [PERSON] та [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON] , вступивши у володіння та управління спадковим майном, розпорядився особистими речами померлої. У встановлений законом термін заявник [PERSON] звернулась до Путивльської районної державної контори Сумської області з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , на підставі якої державним нотаріусом була заведена спадкова справа № 216/2012. Заявник зверталась до державного нотаріуса Путивльської районної державної нотаріальної контори Сумської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), яку батько [PERSON] фактично успадкував після смерті своєї матері [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом. Державним нотаріусом Путивльської районної державної нотаріальної контори Сумської області винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.08.2021 року № 388/02-31 на підставі того, що з наданих заявником документів не підтверджуються родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] . Згідно листа за підписом завідувача Путивльської державної нотаріальної контори судом встновлено, що спадкова справа після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] Путивською державною нотаріальною конторою не заводилась. Згідно копії свідоцтва про народження заявника, в графі батьки вказано "батько" - [PERSON] (записи зроблені на російській мові). З копії свідоцтва про розірвання шлюбу заявниці [PERSON] з [PERSON] та копії свідоцтва про шлюб з [PERSON] , прослідковується зміна дошлюбного прізвища заявниці з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Свідоцтво про народження батька [PERSON] втрачено. У заяві [PERSON] вказує на те, що державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із неможливістю підтвердити факт родинних відносин між її батьком та її бабусею [PERSON] , через відсутність свідоцтва про народження її батька. Заявниця для підтвердження факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] зверталась до Путивльського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області щодо наявності актового запису про народження батька [PERSON] . 28 травня 2021 року Путивльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області було надано відповідь, зі змісту якої слідує про відсутність актового запису про народження [PERSON] , [INFO] уродженця [ADDRESS]. Звертаючись до суду із вказаною заявою, [PERSON] вказувала на те, що померла [PERSON] та її батько - [PERSON] , є матір`ю та сином, оскільки мають спільне прізвище. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Отже, з зібраних матеріалів справи суд вважає доведеним факт спорідненості між батьком заявниці [PERSON] та [PERSON] як матері та сина. Встановлення факту родинних відносин породить для заявниці певні юридичні наслідки, так як іншого шляху для підтвердження факту родинних відносин не існує. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Зміст ст. 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Як роз`яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Аналогічно, згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. З матеріалів справи вбачається, що підтвердження факту родинних відносин між її батьком та його матір`ю необхідне заявниці для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який фактично успадкував належне майно [PERSON] , померла [INFO] , як спадкоємець першої черги за законом після її смерті. Встановлення даного факту прав та інтересів третіх осіб не порушує та не пов`язано з подальшим вирішенням спору про право. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, судом достовірно встановлено та прослідковується з матеріалів справи, що заявник [PERSON] є онукою [PERSON] , яка відповідно є матір`ю її батька [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З огляду на вищевстановлене, вимоги заяви [PERSON] про встановлення факту родинних відносин підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved