Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди квартири. У своїй позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 119 129,83 грн, з яких: 110 000,00 грн - заборгованість, що виникла внаслідок невиконання зобов`язань відповідачем за договором оренди квартири № 1 від 14.07.2020, укладеного між сторонами; 1 925,70 грн - 3% річних; 7 204,13 грн - інфляційні витрати, а також, судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач порушила умови укладеного з позивачем договору оренди квартири № 1 від 14.07.2020, зокрема, за весь час користування квартирою відповідач жодного разу не сплатила орендну плату за найм квартири (окрім першого місяця користування квартирою), не підписала акт прийому-передачі квартири з оренди та не повернула ключі позивачу. З огляду на викладене, позивач просить задовольнити позов та стягнути з відповідача судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу. 27 липня 2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана на розгляд судді Анохіну А.М. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 29.07.2021 відкрито провадження по справі та справу призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відзив на позовну заяву відповідачем подано не було. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Водночас, подала до суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутність та в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставила. Відповідно до ч.ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги такої норми закону, суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, та враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності учасників процесу. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно з відомостями Інформаційної довідки, отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 267510343 від 26.07.2021 позивач є власником квартири, що є об`єктом користування (найму) за Договору оренди квартири № 1 від 14.07.2020. З матеріалів справи вбачається, що 14.07.2020 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди квартири № 1 від 14.07.2020, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в найм квартиру, загальною площею 52 кв.м., що розташована у будинку за адресою: [ADDRESS] . Водночас, разом із квартирою передається майно, що знаходиться у ній, відповідно до переліку майна. Відповідно до пункту 5.1. цього договору, цільовим призначенням використання квартири є проживання орендаря. Відповідно до пункту 1.3. договору квартира і майно підлягає передачі орендодавцем орендареві 14.07.2020, оплатний термін оренди квартири настає саме з цієї дати. При підписанні акту прийому-передачі орендодавець передав орендарю ключі від квартири в кількості 2 комплекту (п. 1.4 договору). Термін оренди складає 12 місяців, з 14.07.2020 і може бути продовжений за згодою сторін з попередженням орендодавця орендарем за один місяць до закінчення терміну оренди (п. 1.5. договору). Пунктом 2.1. договору, встановлено, що розмір орендної плати за користування квартирою та майном складає 11 000,00 грн. Сума виплачується в гривнях за один місяць проживання. Витрати на комунальні послуги, на які встановлено лічильники, а саме електроенергія, вода, тепло, сплачує орендар, відповідно до показань лічильника та тарифів відповідних організацій постачальників таких послуг. Додаткові послуги сигналізації, інтернет, прибирання квартири, сплачується орендарем самостійно за власний рахунок. Житлово-експлуатаційні витрати за користування квартирою (ЖЕК), сплачує орендар самостійно за власний рахунок. Орендар зобов`язаний відправляти до 15 числа кожного місяця квитанції про оплату всіх послуг на Viber орендодавця (п. 3.1. Договору). Орендна плата сплачується щомісяця авансом, готівкою орендодавцю, під розписку, не пізніше 14 числа кожного місяця, що передує місяцю, в якому будуть надані послуги оренди (п. 2.3. договору). Пунктом 2.2. договору встановлено, що в момент підписання договору оренди, окрім плати за перший місяць оренди орендар сплачує орендодавцеві гарантовану заставну суму у розмірі 11 000,00 грн., яка залишається у орендодавця до моменту закінчення договірних відносин. Гарантована грошова сума підлягає поверненню орендареві орендодавцем в день закінчення терміну оренди після підписання акту прийому-передачі і передачі ключів орендарем орендодавцеві, тобто фактичного виселення орендаря з квартири, або, на розсуд орендодавця, може бути зарахована, як оплата останнього місяця оренди квартири за умови своєчасного попередження про звільнення квартири орендарем, не менше ніж за один календарний місяць. Так, на умовах визначених договором, на підставі акту прийому-передачі від 14.07.2020, як то передбачено п. 1.2, п. 1.3 та п. 1.4 договору, орендодавець передав орендарю 14.07.2020 квартиру в найм, два комплекти ключів від квартири та майно, яке знаходиться в квартирі для проживання. З огляду на зміст пункту 1.5 договору, 12-ти місячний термін оренди (найму) квартири з 14.07.2020 вже закінчився 14.07.2021. Як стверджує позивач всупереч взятих на себе зобов`язань, за весь час користування квартирою з 14.08.2020 по 13.07.2021 включно, відповідач жодного разу не сплатила орендну плату за найм квартири, окрім першого місяця користування квартирою, не підписала акт прийому-передачі квартири з оренди, не повернула ключі позивачу. Водночас, як вбачається з п. 2.2. договору, в момент підписання договору оренди, окрім плати за перший місяць оренди орендар сплачує орендодавцеві гарантовану заставну суму у розмірі 11 000,00 грн., яка залишається у орендодавця до моменту закінчення договірних відносин. З цього випливає, що оскільки договір між сторонами був укладений 14.07.2020, то за липень (один місяць) користування квартирою відповідач сплатила, однак, за період з 14.08.2020 по 13.07.2021, який становить 11 місяців, відповідач не сплатила позивачу орендну плату за договором, що становить 121 000,00 грн., з розрахунку 11 000,00 грн. за 1 місяць (11 місяців користування квартирою помножити на ціну 11 000,00 грн./за 1 міс.). Враховуючи, що на підставі п. 2.2 договору, орендодавцем було утримано суму гарантованого платежу у розмірі 11 000 грн., то станом на 26.07.2021 р. фактична сума заборгованості за відповідачем по орендній платі становить 110 000,00 грн. (з розрахунку 121 000,00 грн. мінус 11 000,00 грн.). При цьому, як стверджує позивач на відміну від оплати орендної плати за проживання, витрати на комунальні послуги та житлово-експлуатаційні витрати, відповідачем компенсувались. Отже, фактична сума заборгованості, яка виникла у відповідача по договору з оплати орендної плати становить 110 000,00 грн. З огляду на те, що строк оренди закінчився 14.07.2021, то відповідно до п. 6.1. договору, після закінчення строку орендного користування орендар зобов`язаний передати орендодавцю квартиру, що орендується та майно за актом прийому-передачі, у встановлені договором оренди строки. Квартира та майно вважаються фактично переданими орендодавцю з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі. В момент підписання акту прийому-передачі орендар передає орендодавцю ключі від квартири, що орендується (п.п. 6.3., 6.4. договору). Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. У частині першій статті 762 ЦК України зазначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Згідно з частиною першою статті 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Помешкання має бути придатним для постійного проживання у ньому. Наймач житла у багатоквартирному будинку має право користування майном, що обслуговує будинок (стаття 812 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 820 ЦК України розмір плати за найм житла встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за найм житла у строк, встановлений договором найму житла. Згідно із ч. 1 ст. 821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 3 ст. 815 ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за найм житла. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Стаття 509 ЦК України регламентує, що зобов`язанням є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зміст статей 610, 612 ЦК України регламентує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, з наведеного вбачається, що згідно договору на сторін покладалися обов`язки, які сторони зобов`язалися виконати, на позивача покладався обов`язок передати квартиру в користування (найм), що було зроблено і підтверджується договором оренди квартири та актом до нього, однак, відповідач не виконав свої зобов`язання, які покладені на нього відповідно до умов Договору, не сплатив орендну плату, та не виконав умови Договору щодо повернення квартири з користування, у зв`язку з цим, позивач вважає вмотивованим стягнення заборгованості з орендної плати. Вказані обставини відповідачем жодними доказами не спростовані, доказів на підтвердження належного виконання договору оренди з боку відповідача суду надано не було. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Враховуючи викладене, а також, приймаючи до уваги те, що в ході розгляду позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог, а відповідачем такі обґрунтування та підстави позову не спростовані, а тому суд вважає позов обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає задоволенню на підставі наведених вище норм закону. Таким чином, враховуючи вищенаведені встановлені судом фактичні обставини справи, а також умови укладеного договору № 1 від 14.07.2020 оренди квартири загальною площею 52 кв.м., що розташована у будинку за адресою: [ADDRESS] та положення чинного цивільного законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 110 000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. У зв`язку з простроченням оплати орендної плати, позивачем на суму боргу заборгованості за договором оренди заявлені 3% річних в сумі 1 925,70 грн. та інфляційні витрати в сумі 7 204,13 грн, що підтверджується відповідними розрахунками та є обґрунтованими. З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір за позовну заяву у розмірі 1 210,00 грн згідно квитанції № 0.0.2210514707.1 від 26.07.2021 та судовий збір за забезпечення позову у розмірі 454,00 грн згідно квитанції № 0.0.2210517790.1 від 26.07.2021, який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Отже, враховуючи, вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 664,00 грн.

Outcome: approved