Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Наш Дом», в якому просить: визнати недійсним пункт 10 договору 6/1 про уступку майнових прав, укладеного 18 лютого 2008 року між ТОВ КБ «Західінкомбанк» та нею; визнати за нею право власності на майнові права на об`єкт інвестування - однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 62,9 кв. м, яка розташована на 3 поверсі указаного житлового комплексу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20 вересня 2007 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Західінкомбанк», від імені якого на підставі довіреності від 30 травня 2005 року діяло Відкрите акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київреконструкція» був укладений договір № 6/1 про участь у Фонді фінансування будівництва. 08 лютого 2008 року та 13 лютого 2008 року відповідно до підпункту 2.1.1. зазначеного договору їй були видані свідоцтва про участь у Фонді фінансування будівництва (Вид А) за програмою Відкритого акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київреконструкція», в яких зазначено, що вона передала у довірче управління управителю грошові кошти в сумі 100 000 грн та 340 300 грн, а управитель закріпив за нею 14,29 кв. м та 48,61 кв. м в об`єкті будівництва, що в цілому складає квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , номер об`єкта інвестування 6/1, поверх 3, кількість кімнат 1, загальна площа 62,9 кв. м. Таким чином, нею було у повному обсязі виконано зобов`язання щодо оплати вартості об`єкта інвестування згідно договору про участь у Фонді фінансування будівництва. Після чого, 18 лютого 2008 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Західінкомбанк» був укладений договір 6/1 про уступку майнових прав, згідно з яким управитель уступив [PERSON] майнові права на проінвестований нею об`єкт. 22 вересня 2009 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Західінкомбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Західінкомбанк», та Відкритим акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київреконструкція», Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Наш Дом» було укладено угоду щодо організації добудови об`єкта будівництва, згідно з якою Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Західінкомбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Західінкомбанк», та Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Наш Дом» зобов`язані замовити та фінансувати, а Відкрите акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київреконструкція» зобов`язується добудувати об`єкт будівництва, ввести його в експлуатацію та передати в строки та в установленому порядку. 31 травня 2010 року Публічне акціонерне товариство «Західінкомбанк» за договором передоручення передало функції забудовника Обслуговуючому кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Наш Дом» по спорудженню та введенню в експлуатацію об`єкта будівництва, в тому числі, обов`язок щодо оформлення та передачі довірителям права власності на житло. Однак, з 2008 року по теперішній час житловий комплекс, розміщений у [ADDRESS] не будується, та вона не може отримати право власності на житло, проінвестоване нею, вартість якого сплачена в повному обсязі, що є порушенням її прав, гарантованих законом. Водночас, 03 травня 2019 року Публічне акціонерне товариство «Західінкомбанк» припинено як юридичну особу (ліквідовано), про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відповідний запис. Також, позивачу відомо, що Відкрите акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київреконструкція» знаходиться у стані припинення. Крім того, пукнтом 10 Договору № 6/1 про уступку майнових прав від 18 лютого 2008 року передбачено, що майнові права, набуті довірителем за цим договором, не можуть бути ним переуступлені іншій особі. Таким чином, вказаний пункт обмежує право позивача на вільне користування, розпорядження, володіння придбаним нею майном, тому звернулася до суду з позовом для захисту своїх порушених прав. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 грудня 2021 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 22 грудня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін і надано відповідачу 15-денний термін для надання відзиву. Позивач в судове засідання не з`явилася про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про поважність причин неявку суду невідомо. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про дату час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутність. Крім того, у встановлений судом строк, не скористався своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Натомість, 27 вересня 2022 року подав до суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення вказаного позову. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини першої статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Суд установив, що 20 вересня 2007 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Західінкомбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Західінкомбанк»), від імені якого на підставі довіреності від 30 травня 2005 року діяло Відкрите акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київреконструкція», був укладений Договір № 6/1 про участь у Фонді фінансування будівництва. Відповідно до пункту 1.5. договору № 6/1 управитель на умовах правил Фонду фінансування будівництва закріплює за довірителем обраний ним об`єкт внівестування, а саме: однокімнатну квартиру загальною площею 62,9 кв. м, номер об`єкта інвестування 6/1, що знаходиться на 3 поверсі за адресою: [ADDRESS] . Запланований строк введення об`єкта будівництва в експлуатацію - IV квартал 2007 року - І квартал 2008 року. Пунктом 1.6. цього ж договору зазначено, що довіритель може отримати у власність закріплений за ним об`єкт інвестування після введення об`єкту будівництва в експлуатацію на умовах, визначених правилами Фонду фінансування будівництва. Згідно з підпунктом 2.1.1. пункту 2.1. розділу 2 управитель зобов`язаний після зарахування коштів довірителя до Фонду фінансування будівництва видавати довірителю Свідоцтво про участь у Фонді фінансування будівництва та закріпити відповідну кількість вимірних одиниць об`єкту інвестування за довірителем у цьому Свідоцтві; передати довірителю, в разі, якщо він повністю проінвестує закріплений за ним об`єкт інвестування, майнові права на цей об`єкт інвестування за Договором про уступку майнових прав; після введення об`єкту будівництва в експлуатацію за умови внесення довірителем коштів в обсязі, що відповідає загальній кількості вимірних одиниць об`єкту інвестування та проведення остаточного розрахунку за даними БТІ, надати довірителю в обмін на Свідоцтво про участь у Фонді фінансування будівництва на умовах Правил Фонду фінансування будівництва довідку за встановленою формою, яка підтверджує право довірителя на отримання у власність закріпленого за ним об`єкту інвестування. 08 лютого 2008 року та 13 лютого 2008 року на виконання умов договору позивачем було сплачено повну вартість об`єкта інвестування в розмірі 100 000 грн та 340 300 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 08 лютого 2008 року № 142 та квитанцією від 13 лютого 2008 року № 47. Після зарахування зазначених коштів до Фонду, управителем були видані Свідоцтва про участь у ФФБ (вид А) за програмою ВАТ «АК «Київреконструкція» на однокімнатну квартиру загальною площею 62,9 кв. м, номер об`єкту інвестування 6/1, що знаходиться на 3 поверсі за адресою: [ADDRESS] та закріплено за довірителем кількість вимірних одиниць об`єкту інвестування, а саме 14,29 кв. м та 48,61 кв. м. 18 лютого 2008 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Західінкомбанк» був укладений договір про уступку майнових прав № 6/1, згідно з яким управитель уступає довірителю майнові права на об`єкт інвестування, під яким сторони розуміють: однокімнатну квартиру загальною площею 62,9 кв. м, номер об`єкту інвестування 6/1, що знаходиться на 3 поверсі за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до пункту 5 вказаного договору ВАТ «АК «Київреконструкція» у відповідності до умов угоди № 30/05 про організацію спорудження об`єкту будівництва за рахунок коштів ФФБ, зобов`язалося передати позивачу у власність закріплений за ними об`єкт інвестування. 31 травня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Західінкомбанк», яке є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційний банк «Західінкомбанк», в особі керуючої київською філією Ярошенко Г. І., яка діє на підставі довіреності від 19 травня 2010 року за реєстровим № 679, що діє від імені Відкритого акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київреконструкція» на підставі договору доручення від 24 червня 2005 року та довіреності від 30 жовтня 2008 року за реєстровим № 26941, та Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Наш Дом» був укладений договір передоручення. Відповідно до пункту 1.1. зазначеного договору Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Наш Дом» зобов`язується виконувати функції забудовника згідно з угодою про організацію спорудження об`єктів будівництва за рахунок коштів ФФБ № 30/05 від 30 травня 2005 року, в тому числі: збудувати передбачені угодою об`єкти будівництва, ввести їх в експлуатацію та передати об`єкти інвестування установникам Фонду фінансування будівництва за програмою ВАТ «АК «Київреконструкція», приміщення загального користування, інженерні мережі, комунікації та прибудинкову територію - експлуатуючій організації на власний розсуд, при цьому йому надаються всі права і повноваження забудовника. Судом установлено, що будівництво житлового комплексу на даний час не закінчено, об`єкт будівництва до цього часу в експлуатацію не введений і право власності на об`єкт інвестування позивачу не передано, що не заперечувалось відповідачем. За змістом положень статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним зі способів захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, є визнання права. Відповідно до частини першої статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, в тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Згідно із статтею 190 ЦК України майном, як особливим об`єктом вважається, окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю, майнові права визнаються речовими правами. Відповідно до частини п`ятої статті 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України. Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про інвестиційну діяльність» держава гарантує стабільність умов здійснення інвестиційної діяльності, додержання прав і законних інтересів її суб`єктів. Судом установлено, що позивачем виконано усі умови договору, проте об`єкт будівництва до цього часу в експлуатацію не введений, будівництво об`єкту на даний час не здійснюється, внаслідок чого позивач не набула права власності на квартиру у визначений договором строк, що свідчить про порушення її майнових прав на об`єкт інвестування з боку відповідача. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з положеннями статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно із частиною четвертою статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Інвестор після виконання ним фінансових зобов`язань за укладеними договорами купівлі-продажу цінних паперів та резервування об`єкта нерухомості (чи аналогічними правочинами, що підтверджують здійснення інвестування) отримує документи, які підтверджують реальність такого правочину та встановлюють для нього його особисті майнові права на конкретний об`єкт нерухомого майна. Для отримання права власності на такий об`єкт нерухомості інвестор має трансформувати свої майнові права у власність шляхом державної реєстрації речових прав на цей об`єкт нерухомості, але виконати це можна лише за умов завершення будівництва новоствореного об`єкта нерухомості відповідно вимог чинного законодавства та прийняття такого нерухомого майна до експлуатації (статті 328, 331 ЦК України). Отже саме інвестор є особою, яка первісно набуває право власності на об`єкт нерухомого майна, що споруджений за його кошти. Разом з тим у разі вчинення самочинного будівництва об`єкту нерухомого майна інвестор, рівно як і забудовник, не набуває права власності на об`єкт самочинного будівництва (стаття 376 ЦК України). Інвестор наділений правами, тотожними правам власника нерухомого майна, пов`язаними зі створенням об`єкту нерухомого майна, а тому в разі порушення його речових прав він має право на звернення до суду за їх захистом шляхом пред`явлення позову про визнання за ним його майнових прав. Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі 359/5719/17. Таким чином суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та захист прав позивача шляхом визнання за нею майнові права на об`єкт інвестування, а саме: однокімнатну квартиру загальною площею 62,9 кв. м, номер об`єкту інвестування 6/1, розташованої на 3 поверсі в житловому комплексі по [ADDRESS] . При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання позивача власником майнових прав на об`єкт інвестування, оскільки вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є саме визнання за позивачем майнових прав на об`єкт інвестування. Що стосується вимог позивача про визнання недійсним пункту 10 договору 6/1 про уступку майнових прав, укладеного 18 лютого 2008 року між ТОВ КБ «Західінкомбанк» та позивачем,то суд зазначає наступне. Частиною першої статті 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Судом установлено, що позивачем виконано усі умови договору, проте об`єкт будівництва до цього часу в експлуатацію не введений і семе через це право власності на об`єкт інвестування позивачу не передано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що пунктом 10 договору № 6/1 від 18 лютого 2008 року, укладеного між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Західінкомбанк», яким визначено, що майнові права набуті довірителем за цим договором не можуть бути ним переуступлені іншій особі, порушуються права позивача, як власника, на розпорядження своїм майном, даний пункт суперечить вимогам закону. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач визнав позовні вимоги, приведені позивачем обставини не спростував. Зважаючи на викладене вище, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною першою статті 141 ЦПК України, судові витрати, що включають судовий збір у розмірі 1 816 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial