Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання до нотаріуса заяв про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , та після смерті рідної сестри [PERSON] , померлої [INFO] . Позивачка являється спадкоємцем за законом першої черги після померлого батька та спадкоємцем другої черги після померлої сестри, але своєчасно не звернулась до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Причини пропуску вважає поважними, вказуючи, що спадщину померлого батька [PERSON] мала намір успадкувати сестра [PERSON] , однак цього не зробила, а потім і сама померла. Після смерті [PERSON] позивачка через свій похилий вік, поганий стан здоров`я та постійне проживання за межами Кодимського (нині Подільського) району не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини померлої сестри, а починаючи з березня 2020 року перешкодою для цього був запроваджений в Україні карантин з метою запобігання поширенню вірусного захворювання COVID-19, який обмежив її пересування. В зв`язку з цим просила позов задовольнити. В підготовче засідання позивачка не з`явилась. Її представник [PERSON] подав суду заяву, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог та просив проводити розгляд справи у відсутність позивача. Представник Кодимської міської ради Подільського району Одеської області в підготовче засідання також не з`явився, надавши до суду заяву, в якій визнав позов у повному обсязі та просив розглянути цивільну справу у його відсутність. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] , а спадкоємець [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про смерть серії [NUMBER] від 10 червня 2012 року, та серії [NUMBER] від 02 березня 2018 року. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому нерухоме майно, зокрема на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.4035 га, розташовану на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області за межами села Смолянка, право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №067851, виданим 25 листопада 2003 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області. Після смерті спадкодавця [PERSON] залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.228 га, розташованої за межами цього ж села, право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №067853, виданим Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області 25 листопада 2003 року. З листа державного нотаріуса Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіної М.М. №472/01-16 від 11.10.2022 року вбачається, що спадкові справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , та після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , не заводились та спадкоємці до нотаріальної контори не звертались. Позивач [PERSON] , як донька померлого [PERSON] , відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем його спадщини за законом першої черги, та як рідна сестра померлої [PERSON] , відповідно до ст.1262 ЦК України є спадкоємцем її спадщини за законом другої черги, тому має право на успадкування спадщини померлих за законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1\~ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1\~ст.1269 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] у шестимісячний строк з часу смерті спадкодавців [PERSON] та [PERSON] заяв про прийняття належної померлим спадщини до нотаріальної контори не подала. Відповідно до ч.3\~ст.1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцю з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.\~\~ Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що правила ч.3\~ст.1272 ЦК України\~можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. В п.24\~Постанови № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування"\~Пленум Верховного Суду України дав роз`яснення, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Встановлений законом шестимісячний строк для подання зави про прийняття спадщини померлого [PERSON] закінчився 09 грудня 2012 року, а після смерті спадкодавця [PERSON] [INFO] . Судом встановлено, що за життя спадкодавець [PERSON] неодноразово висловлювала свій намір оформити спадщину померлого батька [PERSON] , однак [INFO] вона померла, не розпочавши процедури оформлення спадщини померлого [PERSON] . Збираючи документи для звернення до суду з позовом про поновлення пропущеного строку для звернення до нотаріуса після смерті сестри [PERSON] , позивач дізналась, що за життя [PERSON] так і не оформила на себе спадщину померлого батька [PERSON] . Через вказані обставини, а також через похилий вік, поганий стан здоров`я, та постійне проживання за межами Подільського району Одеської області, позивачка протягом встановленого законом строку не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини померлих [PERSON] та [PERSON] , а починаючи з березня 2020 року перешкодою для цього був запроваджений в Україні карантин. Так, постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 року №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року в Україні запроваджено карантин. Внаслідок карантинних обмежень було зупинено рух громадського транспорту, обмежувалось пересування громадян та вводилось ряд інших суттєвих обмежень. Листом Міністерства юстиції України від 17 березня 2020 року №1534/19.5/32-20 «Щодо організації роботи державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів на час дії карантину» було рекомендовано державним та приватним нотаріусам обмежити прийом громадян та вчиняти лише невідкладні нотаріальні дії. Таким чином, необхідність дотримання карантинних обмежень і запобігання зараженню й поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) створили позивачці об`єктивні перешкоди у тому, щоб своєчасно подати до державного нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті баби. Запроваджений карантин, як об`єктивну перешкоду для подачі спадкоємцем до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, а відтак і як поважну причину для поновлення пропущеного строку, визнано Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду в постановах від 12 травня 2021 року, справа №766/12921/20-ц та від 20 вересня 2021 року, справа №206/3473/20, в яких суд касаційної інстанції вказав, що запроваджений карантин\~з метою запобігання поширенню на території України вірусу\~COVID-19 суттєво обмежив дії спадкоємця на вчасне подання заяви про прийняття спадщини. При вирішенні цивільно-правового спору суд враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004у справі №1-33/2004. Стаття 17 Закону України "Про виконання рішення застосування практики Європейського суду з прав людини"\~передбачає, що суди застосовують при розгляді справи\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі "Ільхан проти Туреччини" від 27 червня 2000 року зазначив, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вказане, в сукупності з тим, що ніхто крім позивачки на спадщину не претендує, вона до цього часу ніким не прийнята, від умерлою у встановленому законом порядку не визнана, представник відповідача не заперечує проти задоволення позову, що з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та положень\~ст.263 ЦПК України\~дає підстави суду дійти висновку, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини і їй слід визначити додатковий строк для подання заяв про прийняття спадщини померлих [PERSON] та [PERSON] .

Outcome: approved