Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-29 00:00:00

04.07.2022 представник позивача, адвокат Ковальчук Анна Сергіївна, звернулася до суду з даним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку (зареєстрований судом 15.07.2022), мотивуючи тим, що 21.07.2017 рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, по справі № 357/10181/16-ц, позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , про стягнення боргу за договором позики, задоволено частково та стягнуто з [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , на користь [PERSON] борг за договором позики від 01.04.2015 року в сумі 522 340,00 грн., стягнуто з [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , на користь [PERSON] борг за договором позики від 18.09.2014 року в сумі 254 800,00 грн. та судові витрати. 21.05.2018 року на виконання рішення суду від 21.07.2017 року були видані виконавчі листи, які знаходяться на примусовому виконанні у приватного виконавця Крегул І.І. 28.10.2020 між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір №б/н про відступлення права вимоги, у відповідності до якого [PERSON] , передала [PERSON] , належне їй право вимоги згідно з рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2017 у справі № 357/10181/16-ц, про стягнення з [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , на користь [PERSON] борг за договором позики від 18.09.2014 в сумі 254 800 грн. Новий кредитор повністю одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника належного виконання всіх зобов`язань за рішенням суду. 18.12.2020 ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі № 357/10181/16-ц, замінено сторону (стягувача) - [PERSON] на її правонаступника [PERSON] у виконавчому провадженні щодо виконання рішення від 21.07.2017 у цивільній справі № 357/10181/16-ц про стягнення з [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , на користь [PERSON] боргу за договором позики від 18.09.2014.\~ Вищезазначені обставини встановлені рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.07.2021 у справі №357/2444/21, яким стягнуто інфляційні втрати та 3% річних за період з 08.05.2018 по 24.02.2021 та рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.05.2022 у справі №357/15252/21, яким стягнуто інфляційні втрати та 3% річних за період з 25.02.2021 по 10.12.2021. Станом на сьогоднішній день рішення від 21.07.2017 [PERSON] не виконано, тому [PERSON] \~ змушений звернутися до суду з позовною заявою про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за період з 11.12.2021 по 22.06.2022 за порушення грошового зобов`язання, встановленого рішенням суду від 21.07.2017 у справі № 357/10181/16-ц. Станом на 22.06.2022 розмір трьох процентів річних та інфляційних втрат за невиконання відповідачем грошового зобов`язання на загальну суму 777 140,00 грн., встановленого рішенням від 21.07.2017 року, складає 125543,24 грн., з яких: три проценти річні 12391,66 грн. та інфляційні втрати 113151,58 грн.. Тому, проситьстягнути з [PERSON] на користь позивача 3% річних в сумі 12391,66 грн. та інфляційні втрати 113 151,58 грн. за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2017 року у справі №357/10181/16-ц та стягнути понесені позивачем судові витрати. 05.08.2022 було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було роз`яснено його право надіслати суду відзив на позовну заяву та усі наявні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі. 25.08.2022 представник відповідача, адвокат Козачков Віталій Леонідович, подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач заперечує проти позовних вимог повністю та вважає їх безпідставними, необґрунтованими, незаконними та такими, що не підлягають до задоволення, виходячи з наступного. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2017 по справі №357/10181/16-ц, яким було стягнуто з [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , на користь [PERSON] борг за договором позики від 01.04.2015 в сумі 522 340,00 грн., стягнуто з [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , на користь [PERSON] борг за договором позики від 18.09.2014 в сумі 254 800,00 грн. та судові витрати. Однак, звертає увагу на наступні обставини встановлені вищезазначеним рішенням. Позивач [PERSON] надав [PERSON] в користування кошти в сумі 500 000 грн., що було еквівалентно 20000 доларів США на дев`ять місяців, під два з половиною відсотки до 31.12.2015 та 18.09.2014 [PERSON] надала [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 10 000 доларів США терміном на 1 місяць, тобто до [INFO] [PERSON] помер. Відповідач [PERSON] , як спадкоємець п`ятої черги прийняв спадщину після смерті свого померлого дідуся [PERSON] , шляхом звернення до нотаріуса з заявою від 21.07.2016 року про прийняття спадщини. З позовними вимогами не погоджується, оскільки відповідно п.32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При ньому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Отже, нарахування відсотків та інфляційних втрат за договорами позики є помилковим, оскільки нарахування будь-яких виплат (відсотків, неустойки, інфляційних втрат) після смерті [PERSON] , тобто після 14.04.2016 не пов`язані з особою позичальника і не підлягають до сплати. Тому, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. 19.09.2022 судом залишено без задоволення заяву відповідача [PERSON] із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 81 ЦПК Українина сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2017 по справі № 357/10181/16-ц позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , про стягнення боргу за договором позики, задоволено частково та стягнуто з [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , на користь [PERSON] борг за договором позики від 01.04.2015 в сумі 522 340,00 грн., стягнуто з [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , на користь [PERSON] борг за договором позики від 18.09.2014 в сумі 254 800,00 грн. та судові витратив сумі 2548 гривень. 08.05.2018 постановою Апеляційного суду Київської області апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, арішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2017 залишено без змін. 21.05.2018 на виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2017 року по справі № 357/10181/16-ц було видано виконавчі листи, про стягнення з [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , на користь\~ [PERSON] боргу за договором позики від 18.09.2014 року в сумі 254 800 грн. та судових витрат по справі в сумі 2548 гривень, всього 257 348 грн. та про стягнення з [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , на користь [PERSON] боргу за договором позики від 01.04.2015 року в сумі 522 340,00 грн. 28.10.2020 між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір №б/н про відступлення прав вимоги, згідно з умовами якого первісний кредитор, [PERSON] передає новому кредитору [PERSON] , належне їй право вимоги згідно рішення суду від 21.07.2017 року у справі №357/10181/16-ц, за яким з [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , на користь [PERSON] стягнуто борг за договором позики від 18.09.2014 року в сумі 254 800 грн., а новий кредитор приймає право вимоги, належне первісному кредитору. Згідно п. 2 Договору новий кредитор повністю одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника належного виконання всіх зобов`язань за судовим рішенням. 18.12.2020 ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, яка набрала законної сили 04.01.2021, замінено сторону (стягувача) [PERSON] на її правонаступника [PERSON] у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2017 року у цивільній справі №357/10181/16-ц, про стягнення з [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] ,\~ на користь\~ [PERSON] боргу за договором позики від 18.09.2014 року. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.07.2021, у справі №357/2444/21, про\~ стягнення інфляційних втрат та 3% річних за період з 08.05.2018 по 24.02.2021 (а.с. 5-10), позов [PERSON] до [PERSON] , задоволено, та постановою Київського апеляційного суду від 06.10.2021 дане рішення залишено без змін (а.с. 11-19). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Також, встановлено, що виконавчі листи, видані 21.05.2018 на виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2017 по справі № 357/10181/16-ц перебувають на виконанні у приватного виконавця Крегул І.І. (зведене виконавче провадження №65883450), що підтверджується матеріалами справи (а.с. 20-24). При вирішенні спору суд виходить з наступного. За змістом ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.2 ст.625ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.5 ст.11 та ч.2 ст.509 цього Кодексу у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, зобов`язання можуть виникати з рішення суду. Крім цього, відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року (справа №758/1303/15-ц, провадження №14-68цс18) ст. 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. У цій статті визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідач заперечує вимоги позивача та зазначає, що враховуючи положення пункту 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» нарахування відсотків та інфляційних втрат за договорами позики є помилковим, оскільки нарахування будь-яких виплат (трьох відсотків річних та інфляційних втрат) після смерті [PERSON] ,\~ тобто, після 14.04.2016\~ не пов`язані з особою позичальника і тому не підлягають до сплати. Однак, суд критично оцінює зазначене твердження, оскільки положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом та статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Крім того, наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за\~ час прострочення. Отже, зобов`язання, яке виникло між сторонами по справі, виникло саме на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2017 року по справі №357/10181/16-ц, яке набрало законної сили 08.05.2018 року та за своїм характером є грошовим зобов`язанням, оскільки, полягає в тому, що [PERSON] має право вимагати від [PERSON] сплатити грошові кошти за невиконання грошового зобов`язання, в свою чергу, [PERSON] зобов`язаний сплатити грошові кошти на користь [PERSON] . Тому, враховуючи ту обставину, що відповідач порушив грошове зобов`язання з виплати грошових коштів розмір яких, визначений рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, у [PERSON] виникло право на застосування наслідків такого порушення, зокрема у вигляді стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних на підставі ст. 625 ЦК України. Так, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми за період з 11.12.2021 по 22.06.2022 в розмірі 125543,24 грн., разом з тим, суд не вбачає підстав для нарахування 3% річних, з 24.02.2022 по 22.06.2022, оскільки відповідно до п. 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Так, Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 24 лютого 2022 року буловведено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, Указом Президента України №133/2022, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 26 березня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022, було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25квітня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022, було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25травня 2022 року строком на 90 діб та Указом Президента України № від 12 серпня 2022 року, строк дії воєнного стану продовжено з 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Станом на 11.12.2021 борг [PERSON] перед [PERSON] складав 777 140,00 грн. (сума заборгованості в розмірі 522 340,00 грн. та сума заборгованості в розмірі 254 800 грн.). Кількість днів прострочення за період з 11.12.2021 по 23.02.2022 складає 75 днів, а отже, розмір трьох відсотків річних за вказаний період становить 4790,59 грн., з розрахунку 777140,00 грн. х 3% х 75 : 365, де 365 кількість днів на рік, 75 кількість днів прострочення виконання. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3% річних від простроченої суми за період з 11.12.2021 по 23.02.2022 року в розмірі 4790,59 грн. Також, позивач просить стягнути з суми боргу інфляційні втрати за період з 11.12.2021 по 22.06.2022 в розмірі 113151,58 грн., разом з тим, суд не вбачає підстав для нарахування інфляційних втрат за період з 24.02.2022 по 22.06.2022, а саме у період дії воєнного стану в Україні. Згідно із інформацією про індекси інфляції розміщеної на офіційному сайті Держстандарту, за період з грудня 2021 по лютий 2022 року включно, визначено такі індекси інфляції (індекси споживчих цін на товари та послуги): грудень 2021 року 100,6%, січень 2022 року 101,3%, лютий 2022 року 101,6%. Суд, перевіривши проведений позивачем розрахунок інфляційних втрат у відповідності до ст. 625 ЦК України, приходить до висновку, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] інфляційних втрат за період з 11.12.2021 по 23.02.2022 у розмірі 27510,76 грн. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, тому з відповідача на користь позивача стягуються 3% річних та інфляційні втрати в загальній сумі 32301,35 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, з відповідача стягується судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в дохід держави в розмірі 323,01 грн.

Outcome: partial