Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 31.08.2022 звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 12.05.1995 року Нововолинським відділом реєстрації актів громадянського стану Волинської області, про що зроблено актовий запис №131. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Зазначає, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, шлюбні відносини припинені, сторони проживають окремо з 2010 року, а тому вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Просить розірвати шлюб з відповідачем. Ухвалою суду від 11.10.2022 року на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі та призначено її розгляд по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю та просить проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідач судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення, просить проводити розгляд справи за його відсутності. Враховуючи те, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб засновується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Примусовість жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.51 СК України, дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За змістом ч.2 ст.104, 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 року № 11, охорона сім`ї державною полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] /дошлюбне прізвище [PERSON] / перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.05.1995 року, актовий запис №131. Причиною розірвання шлюбу є непорозуміння, котрі виникають між подружжям. Сторони примирюватись та зберігати шлюб не бажають. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли відносини, які не сприяють збереженню їх сім`ї. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки сім`я сторін розпалась і надалі її зберігати недоцільно, у зв`язку із чим позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved