Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] , звернулася до суду з указаним позовом, у якому просить суд: - стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки від усіх доходів, щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трьохрічного віку; - стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки від усіх його доходів, але не менше як 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з дати подання позову і до досягнення повноліття; допустити до негайного виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Позов обґрунтовано тим, що відповідач являється батьком дитини [PERSON] , яка проживає разом із позивачем, відповідач коштів на утримання дитини не надає. Звертає увагу, що у дитини діагностовано синдром рухових розладів в результаті гіпоксично ішемічного враження ЦНС, на «Д» обліку перебуває з 28.01.2022. Крім того, дитині діагностовано алергічний дерматит. Разом з тим, зазначає, що перебуває у декретній відпустці, тому не має можливості працювати, а доходу у розмірі 860,00 грн не вистачає для утримання себе та доньки, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, яку відповідач відмовляється надавати. Зауважується, що відповідач не має статусу безробітного, не перебуває на обліку у центрі зайнятості, не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей. Вказані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 15.08.2022 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 05.10.2022. 13.09.2022 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позов визнає частково, та з урахуванням того, що офіційно не працює, здатний сплачувати аліменти на утримання спільної дитини у розмірі 1/4 від усіх доходів але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та сплачувати аліменти на утримання позивача у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вказує, що незважаючи на те, що сторони проживають окремо, він систематично надає фінансову допомогу позивачу на утримання спільної дитини. Позивач 16.09.2022 подала до суду відповідь на відзив, у якій зазначила, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі, адже він отримав дохід від продажу авто, на обліку в центрі зайнятості як безробітний не перебуває. Спільна з відповідачем дитина часто хворіє, проходить регулярні обстеження, перебуває на штучному годуванні, потребує посиленої допомоги з боку батька. Також, посилаючись на спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу, вказує, що відповідач надавав їй виписки зі свого банківського рахунку, в якому відображено не лише суми, які він переказував позивачу, а й інші перекази, де проходили не малі суми. Відповідач 04.10.2022\~подав до\~суду додаткові\~пояснення,\~у яких\~заперечив щодо\~доводів позивача,\~викладених у\~відповіді на\~відзив,\~просить суд,\~позовні вимоги\~задовольнити частково. Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач у позовній заяві просила суд, здійснювати розгляд справи без виклику сторін. Відповідач у відзиві та у додаткових поясненнях, просить суд здійснювати розгляд справи за його відсутності та відсутності його представника. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Захист державою сім`ї, дитинства, материнства і батьківства закріплені в ст.51 Конституції України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із засобів виконання батьками зобов`язань по утриманню дітей є виплата аліментів, стягнутих за рішенням суду. Положеннями\~ст. 141 СК України\~передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Вбачається, що\~обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано або вони взагалі не перебували в ньому. Отже, перебування батьків у шлюбі або його розірвання не впливає на обов`язок батьків утримувати дитину. При цьому\~добровільний порядок сплати аліментів не виключає права стягувача аліментів у будь-який час звернутися з заявою про стягнення аліментів до суду. Згідно положень ст. 181 СК України способи виконання батьками цього обов`язку визначаються за домовленістю між батьками. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Так, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частина 1 статті 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 27 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27.02.91 року (далі - Конвенція), передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст.8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства"). Також, особливим видом права подружжя на утримання є право дружини (жінки) на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка (батька дитини) надавати таке утримання. Згідно ч. 2, ч. 4\~\~ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право жінки-матері на утримання батьком дитини до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що батько дитини може надавати матеріальну допомогу. Тобто, сімейним законодавством визначено, що жінка, яка не перебуває у шлюбі з чоловіком - батьком дитини, має право на утримання в разі: проживання з нею їхньої дитини, до досягнення дитиною трьох років та за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частинами 1-4 ст. 12 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст.\~79, ч. 1 ст.\~191 СК України\~аліменти на утримання дружини та аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1ст. 430\~ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що у сторін народилась дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Витягами з реєстру територіальної громади сформованими станом на 08.08.2022 підтверджується, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Бердичівської міської ради від 27.07.2022 [PERSON] з 05.11.2021 діагностовано синдром рухових розладів в результаті гіпоксично-ішемічного враження ЦНС, на «Д» обліку перебуває з 28.01.2022. До відповіді на відзив позивач долучила флешнакопичувач з спільними фото сторін, чеки, квитанції, консультативні висновки, результати аналізів, які судом були оглянуті та враховані при ухваленні рішення. Окрім того, згідно інформації ТСЦ №0541 у Вінницькій області від 24.08.2022 № 318/2/0541-3-57/аз за [PERSON] , [INFO] , станом на 23.08.2022 зареєстрований транспортний засіб BMW 3301, 2020 року випуску, номерний знак [NUMBER] , дата реєстрації 13.07.2022, а також транспортний засіб MERCEDES-BENZ CLA 250, 2015 року випуску, номерний знак [NUMBER] 18.12.2020 був перереєстрований на [PERSON] із закріпленим новим номерним знаком [NUMBER] та 20.07.2022 зазначений транспортний засіб був перереєстрований на нового власника. Також судом встановлено, що позивачка на даний час не працює, отримує 860 грн щомісячної одноразової грошової допомоги при народженні. Відповідач на даний час офіційно не працює, протилежного не встановлено. Відповідач у поданому до суду відзиві та додаткових поясненнях погоджується сплачувати аліменти на утримання спільної дитини у розмірі 1/4 від усіх доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та сплачувати аліменти на утримання позивача у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком матері і батька. Дослідивши матеріали справи, при визначенні розміру аліментів суд враховує потребу дитини в одержанні аліментів, наявність у відповідача на праві власності рухомого майна, а також те, що відповідач є особою працездатного віку, дані про інших утриманців у розпорядженні суду відсутні, та дійшов висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін, однак вважає, що розмір аліментів, який заявлений позивачем, є завищеним та таким, що за встановлених обставин справи не відповідає вимогам розумності та справедливості. Враховуючи викладені обставини, вік дитини, розмір прожиткового мінімуму на її утримання, беручи до уваги обов`язок обох батьків утримувати дитину, а також те, що відповідач позовні вимоги в частині стягнення аліментів у розмірі ј частини заробітку, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки у розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що аліменти на утримання дитини у вказаному розмірі будуть достатніми для матеріального забезпечення дитини і відповідають принципу рівноправності визначених обов`язків кожного з батьків по матеріальному утриманню та забезпеченню дитини в межах своїх здатностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для її розвитку. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку, керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. З урахуванням наведеного, суд вважає визначити розмір аліментів на утримання позивача до досягнення малолітньою дитиною сторін 3-річного віку у розмірі\~1/6 частки від усіх доходів, щомісячно з урахуванням матеріального становища відповідача та обставин справи, зокрема,\~з огляду на\~наявність судового рішення (прийнятого у цій же справі) про\~стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання\~\~дитини\~до досягнення нею повноліття. З огляду на викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та визначає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: аліменти на утримання позивача у розмірі 1/6 частки від усіх доходів, щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трьохрічного віку та аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від усіх його доходів, але не менше як 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Також суд звертає увагу, що згідно\~ст.185 СК України\~той із батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами ( розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, витрати на лікування, про які зазначає позивач, через стан здоров`я дитини, викликані особливими обставинами, є додатковими витратами на дитину та підлягають окремому стягненню, у разі їх понесення позивачем. Також, у разі зміни обставин, які існували на час ухвалення рішення, зокрема матеріального чи сімейного стану, погіршення чи покращення стану здоров`я, розмір аліментів може бути збільшено чи зменшено. V. Розподіл судових витрат На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1984,80 грн, оскільки при зверненні до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору.

Outcome: partial