Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-29 00:00:00

У листопаді 2021 року представник позивача звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути із відповідачів, солідарно, заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 52 326,58 грн., 3% річних в сумі 3 220,24 грн., індекс інфляції в сумі 8 047,65 грн., а всього 63 594,47 грн., а також понесені судові витрати. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.12.2021 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду. В судове засідання представник позивача не з`явилась, через канцелярію суду, подала заяву щодо розгляду справи без їх участі, позовні вимоги підтримала та не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачі до суду не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись судом належним чином, правом подачі відзиву на позов не скористались. За таких обставин, згідно ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.\~280\~ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє, із наступних підстав. Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» з 01.04.2012 року надає споживачам послугу з централізованого водопостачання та водовідведення. Судом встановлено, що шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] та видачею абонентської книжки між сторонами склались фактичні договірні відносини, згідно яких підприємство зобов`язалось надавати послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а відповідачі своєчасно їх оплачувати. Суд вважає, що відповідачі споживають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, які надає позивач, в зв`язку з чим між сторонами склалися договірні відносини і виникли взаємні права та обов`язки. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до\~ч.\~1,\~3\~ст.\~9\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги»,\~споживач здійснює\~оплату за\~спожиті житлово-комунальні\~послуги щомісяця,\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором.\~Споживач не\~звільняється від\~оплати житлово-комунальних\~послуг,\~отриманих ним\~до укладення\~відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Пунктом 38, 39 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 р. № 690, передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуг, отриманих ним до укладення договору. Статтею 22\~Закону України\~«Про питну\~воду та\~питне водопостачання» передбачено обов`язок споживачів питної води своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 638/11034/15-ц від 10.12.2018 року. Статтею 162 ЖК України, передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно розрахунку борг відповідачів перед позивачем за період з 01.12.2016 року по 30.09.2021 року становить 52 326,58 грн. Підприємство в повному обсязі виконує свої зобов`язання по наданню послуг, однак, відповідачі в порушення вимог ст.\~526\~ЦК України зобов`язання за договором щодо своєчасної оплати належним чином не виконують. Таким чином, з відповідачів підлягає до стягнення, солідарно, 52 326,58 грн. боргу за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Разом з тим, відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. А відтак, суд, враховуючи вищезазначені положення ЦК України, вважає за необхідне стягнути з відповідачів, солідарно, 3% річних в сумі 3 220,24 грн., індекс інфляції в сумі 8 047,65 грн. нарахованих із суми простроченої заборгованості за весь період її виникнення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню - по 756,67 грн., з кожного, судового збору.

Outcome: approved