Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

19.08.2022р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача - Березанської міської ради Київської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] помер його батько, [PERSON] . При житті, [PERSON] ніякого заповідального розпорядження стосовно свого майна не склав. До складу спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON] входять земельна частка (пай), яка перебуває в колективній власності КСП «Комсомолець Полісся», розміром 3,49 умовних кадастрових гектарів (рілля ділянка [NUMBER] площею 6,45 га та сіножать ділянка № [NUMBER] площею 0,31 га, які розташовані на території Недрянського старостинського округу Броварського району Київської області. До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька він не звертався, однак вважає себе таким, що прийняв спадщину, адже на момент смерті батька він проживав з ним за однією адресою по [ADDRESS] . Крім нього з [PERSON] проживали [PERSON] (цивільна дружина померлого) та [PERSON] (його сестра по матері). [PERSON] до дня смерті [INFO] проживав в [ADDRESS] . Разом ним проживали: [PERSON] - [INFO] - його дружина; [PERSON] - [INFO] - донька; та він - [PERSON] - [INFO] , син померлого. Факт його проживання з батьком [PERSON] можуть підтвердити свiдки: [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] та [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] . [INFO] померла його сестра, [PERSON] . Після її смерті спадкова справа не заводилася. [INFO] померла його мати, [PERSON] . Спадкова справа після її смерті не заводилася. Постановою державного нотаріуса Баришівської державної нотаріальної контори Малиновської Н.В. № 676/01-16 від 16.08.2022р., [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, який просив задовольнити у повному обсязі. Ухвалою суду від 23.08.2022р. відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Проведення підготовчого засідання призначено на 20.09.2022р. 22.09.2022р. на адресу суду надійшла заява представника відповідача -Березанської міської ради Київської області щодо визнання позову та розгляду справи у відсутність представника відповідача. 20.09.2022р. на адресу суду надійшла заява представника позивача - [PERSON] щодо розгляду справи у її відсутність та відсутність позивача. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлялись належним чином; надали на адресу суду письмове клопотання щодо розгляду справи у їх відсутність, просили задовільнити позов у повному обсязі. Представник відповідача Березанської міської ради Київської області у підготовче судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлялись належним чином; надали на адресу суду письмове клопотання щодо розгляду справи у їх відсутність, з позовним вимогами погодились у повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з вищевикладеним, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Недрянської сільської ради Баришівського району Київської області (а.с.14). Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.05.2001 р. (а.с. 13). [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.15). [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.16). Зі змісту Сертифікату про право на земельну частку (пай) серії KB N0114159, виданим на підставі рішення Баришівської районної державної адміністрації № 278 від 14.07.1997р., вбачається, що [PERSON] належить право на земельну частку ( пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП « Комсомолець полісся» розміром 3, 49 в умовних кадастрових гектарах (а.с. 17). На момент смерті [PERSON] він проживав за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №04 від 13.01.2022 року, виданою Непрянським старостинським округом Березанської міської ради Київської області. В довідці №04 від 13.01.2022 року, виданоi Недрянським старостинським округом виконавчим комітетом Березанської міської ради Київської області зазначено, що [PERSON] до дня смерті [INFO] проживав в [ADDRESS] . Разом ним проживали: [PERSON] - [INFO] - його дружина; [PERSON] - [INFO] - донька; та він - [PERSON] - [INFO] , син померлого ( а.с. 18). Однак, в даній довідці містяться невідповідності, а саме [PERSON] в дійсності [PERSON] , яка є матір`ю позивача [PERSON] та була цивільною дружиною померлого [PERSON] . Шлюб між батьками позивача офіційно ніколи не реєструвався. [PERSON] , яка зазначена в довідці як донька померлого [PERSON] , в дійсності [PERSON] є сестрою позивача [PERSON] по лінії матері, тобто дочка його матері, [PERSON] , від першого шлюбу. Зазначений у довідці факт спростовується поясненнями позивача [PERSON] , викладеними безпосередньо у позовній заяві, а також поясненнями свідків - [PERSON] , [INFO] , (паспорт серії [NUMBER] , виданий 04 листопада 1996р. Баришівським РВГУ МВС України у Київській області, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) та свідка [PERSON] , [INFO] , (паспорт серії [NUMBER] , виданий 12 серпня 1997р. Баришівським РВГУ МВС України у Київській області, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ), які зазначили, що «на день смерті [PERSON] , померлого [INFO] , разом з ним проживав його син [PERSON] . На день смерті [PERSON] його цивільна дружина [PERSON] та його падчерка [PERSON] з ним не проживали. На день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , разом з ним проживав його син [PERSON] » ( а.с. 34-40). Зі змісту довідки №444 від 12.10.2021р., виданої Недрянським старостинським округом виконавчим комітетом Березанської міської ради Київської області, вбачається, що згідно сертифікату серії КВ №0114159, [PERSON] , який помер [INFO] , належить земельна частка (пай): рілля ділянка [NUMBER] площею 6,45 га та сіножать ділянка № [NUMBER] площею 0,31 га, які розташовані на території Недрянського Старостинського округу Броварського району Київської області (а.с. 19). Постановою державного нотаріуса Баришівської державної нотаріальної контори Малиновської Н.В. № 676/01-16 від 16.08.2022р., [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.21). Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця , у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя який його пережив. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом статті 1296 ЦК України оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», «Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини i не припинялися в наслідок його смерті. Так згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до вимог п. 1 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права, яке полягає у необхідності встановлення фактичної обставини і надання їй правового значення у зв`язку з відсутністю право встановлюваних документів. Відповідно до п 10. Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або i встановлюючи документом. Крім того, Пленум Верховного суду України в своїй постанові від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах спадкування», а саме в п. 11 роз`яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року, сертифікат на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям урегульований Указом Президента України № 720/95 від 08.08.1995 року. Відповідно до пункту 2. 5 зазначеного Указу Президента України № 720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту та в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Враховуючи неможливість оформлення прав на земельну частку (пай), позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, що цілком узгоджується з вимогами діючого законодавства. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, у позовній заяві позивач не ставить вимоги про стягнення судового збору з відповідача. Відтак, ухвалюючи рішення, суд не вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору сплачених позивачем при зверненні до суду с вищевказаним позовом.

Outcome: approved