Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 15 липня 2022 року [PERSON] та [PERSON] (далі позивачі) звернулися до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] (далі відповідачі) з вимогою про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом та за законом, що залишилося після смерті їх прабаби [PERSON] . 2. Позов обґрунтований тим, що [INFO] померла прабаба позивачів [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається: - із права власності на земельну ділянку площею 1.40га, кадастровий номер 6125882100:01:001:0749, яка розташована на території Великозагайцівської сільської ради Шумського району Тернопільської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - із права власності на земельну ділянку площею 0.18га, кадастровий номер 6125882100:01:001:1417, яка розташована на території Великозагайцівської сільської ради Шумського району Тернопільської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - із права власності на земельну ділянку площею 1.77га, кадастровий номер 6125882100:01:001:1028, яка розташована на території Великозагайцівської сільської ради Шумського району Тернопільської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - із права власності на земельну ділянку площею 0.22га, кадастровий номер 6125882100:01:001:1219, яка розташована на території Великозагайцівської сільської ради Шумського району Тернопільської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На випадок своєї смерті [PERSON] 03 червня 2015 року зробила заповітне розпорядження на [PERSON] . Як зазначено в позовній заяві, позивач [PERSON] не заперечує, щоб його брат [PERSON] успадкував земельні ділянки площею 1.40га, кадастровий номер 6125882100:01:001:0749 та площею 0.18га, кадастровий номер 6125882100:01:001:1417. Так, на день смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Разом з нею проживали та були зареєстровані: правнук [PERSON] , дружина правнука [PERSON] , діти правнука [PERSON] та [PERSON] . А також без реєстрації проживав, доглядав та допомагав у веденні господарства [PERSON] . Коли позивачі звернулись до приватного нотаріуса по питанню успадкування майна померлої, то їм було відмовлено, оскільки ними не доведено факту родинних відносин із померлою. На підставі викладеного, позивачі просять позов задовольнити та визнати за ними право власності на спадкове майно після смерті прабаби [PERSON] , а саме на земельні ділянки. ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 19 липня 2022 року було відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження і призначено до підготовчого розгляду на 11 серпня 2022 року. 4. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 11 серпня 2022 року підготовче судове засідання було відкладено на 30 серпня 2022 року. 5. Підготовче судове засідання, яке було призначено на 30 серпня 2022 року, було відкладено на 19 вересня 2022 року. 6. Сторони в підготовче судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутності з повним підтриманням та визнанням позовних вимог. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. 7. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 8. Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року Про утворення та ліквідацію районів, що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави. Зокрема, відповідно до підпункту 19 пункту 3 та абзацу 1 підпункту 19 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Шумський район Тернопільської області та утворений Кременецький район Тернопільської області (з адміністративним центром у місті Кременець) у складі територій Борсуківської сільської, Великодедеркальської сільської, Вишнівецької селищної, Кременецької міської, Лановецької міської, Лопушненської сільської, Почаївської міської, Шумської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. 9. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Великодедеркальською сільською радою Шумського району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] померла [INFO] в с. Великі Загайці Шумського району Тернопільської області. 10. Із Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №217264 вбачається, що [PERSON] на підставі розпорядження голови Шумської районної державної адміністрації від 18.06.2007р. № 248 є власником земельної ділянки кадастровий номер 6125882100:01:001:1028, площею 1.77га, яка розташована на території Великозагайцівської сільської ради Шумського району Тернопільської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 11. Із Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №358220 вбачається, що [PERSON] на підставі розпорядження голови Шумської районної державної адміністрації від 15.08.2005р. № 385 є власником земельної ділянки кадастровий номер 6125882100:01:001:0749, площею 1.40га, яка розташована на території Великозагайцівської сільської ради Шумського району Тернопільської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 12. Із Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №217263 вбачається, що [PERSON] на підставі розпорядження голови Шумської районної державної адміністрації від 18.06.2007р. № 248 є власником земельної ділянки кадастровий номер 6125882100:01:001:1219, площею 0.22га, яка розташована на території Великозагайцівської сільської ради Шумського району Тернопільської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 13. Із Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №358404 вбачається, що [PERSON] на підставі розпорядження голови Шумської районної державної адміністрації від 15.08.2005р. № 385 є власником земельної ділянки кадастровий номер 6125882100:01:001:1417, площею 0.18га, яка розташована на території Великозагайцівської сільської ради Шумського району Тернопільської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 14. На випадок своєї смерті [PERSON] зробила розпорядження, склавши заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Великозагайцівської сільської ради Шумського району Тернопільської області 03 червня 2015 року, відповідно до якого належні їй на праві приватної власності земельні ділянки: кадастровий номер 6125882100010010749 площею 1.40га, кадастровий номер 6125882100010011417 площею 0.18га, кадастровий номер 6125882100010011028 площею 1.77га, кадастровий номер 6125882100010011219 площею 0.22га заповіла [PERSON] . 15. Згідно із довідкою № 594 від 08.11.2021р., виданою Великозагайцівським старостинським округом Великодедеркальської сільської ради Кременецького району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована та постійно проживала в [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті були зареєстровані, вели спільне господарство і постійно проживали: [PERSON] - правнук, [PERSON] - дружина правнука, [PERSON] та [PERSON] - праправнуки. 16. Згідно із довідкою № 222 від 15.07.2022р., виданою Великозагайцівським старостинським округом Великодедеркальської сільської ради Кременецького району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована та постійно проживала в [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті вів спільне господарство і постійно проживав без реєстрації правнук [PERSON] . 17. Той факт, що померла [PERSON] являється прабабою позивачів [PERSON] та [PERSON] підтверджується наступними документами, дослідженими в судовому засіданні: - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , відповідно до якого слідує, що [PERSON] народився [INFO] в с. В.Загайці Шумського району Тернопільської області, в графі «батьки» зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ; - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , відповідно до якого слідує, що [PERSON] народився [INFO] в с. В.Загайці Шумського району Тернопільської області, в графі «батьки» зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ; - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , відповідно до якого слідує, що [PERSON] народилася [INFO] в с. В.Загайці Шумського району Тернопільської області, в графі «батьки» зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ; - свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , відповідно до якого слідує, що 21 листопада 1987 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований В.Загайцівською сільською радою народних депутатів Шумського району, прізвища подружжя після укладення шлюбу: чоловіка - « [PERSON] », дружини - « [PERSON] »; - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , викладеного російською мовою, відповідно до якого слідує, що [PERSON] народилася [INFO] в с. В.Загайці В.Дедеркальського району Тернопільської області, в графі «батьки» зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ; - свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , відповідно до якого слідує, що 02 червня 1963 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований В.Загайцівською сільською радою Кременецького бюро ЗАГС, Тернопільської області, прізвища подружжя після укладення шлюбу: чоловіка - « [PERSON] », дружини - « [PERSON] ». Отже, [PERSON] , яка померла [INFO] дійсно являється прабабою позивачів [PERSON] та [PERSON] по родинній лінії матері. 18. Із постанови № 35/02-14 від 14.07.2022р., виданої приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Зелінським П.І. вбачається, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] та [PERSON] на спадкове майно, яке належало гр. [PERSON] , яка померла [INFO] - відмовлено, у зв`язку із відсутністю факту родинних стосунків з померлою. ІV. Оцінка Суду. 19. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідачі позов визнали, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. 20. Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми права. 21. Згідно із ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 22. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 23. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 24. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 25. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 26. Як передбачено ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 27. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України , або й іншим способом, що встановлений договором або законом. 28. Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 29. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 30. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). 31. Права та обов`язки, які не входять до складу спадщини, передбачені положеннями статті 1219 ЦК України. Отже, об`єктами спадщини за ЦК України є права та обов`язки, які належали особі на час смерті, крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. 32. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). 33. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 34. Із ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно із ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. 35. У відповідності до ст.1235 ЦК України Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кількох фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Як слідує із досліджених матеріалів справи, померла [PERSON] , зробивши відповідне розпорядження, заповіла земельні ділянки: кадастровий номер 6125882100010010749 площею 1.40га, кадастровий номер 6125882100010011417 площею 0.18га, кадастровий номер 6125882100010011028 площею 1.77га, кадастровий номер 6125882100010011219 площею 0.22га - [PERSON] . В свою чергу, [PERSON] не заперечує, щоб його брат [PERSON] успадкував земельні ділянки: кадастровий номер 6125882100010010749 площею 1.40га, кадастровий номер 6125882100010011417 площею 0.18га. 36. Диспозицією частини 5 статті 1275 Цивільного Кодексу України передбачено, що відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом. 37. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 38. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 39. Згідно із ст.1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Так, позивачі [PERSON] та [PERSON] відносяться до спадкоємців п`ятої черги, оскільки є правнуками спадкодавиці [PERSON] і є такими, що прийняли спадщину відповідно до ст. 1268 ЦПК України, оскільки на день смерті спадкодавця постійно проживали з померлою. 40. У відповідності до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідач [PERSON] є також спадкоємцем п`ятої черги, оскільки є внучкою померлої [PERSON] , однак подала до суду письмову заяву, в якій не заперечувала, щоб за її синами [PERSON] та [PERSON] було визнано право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті її баби [PERSON] . Відповідач [PERSON] є спадкоємцем першої черги, оскільки є дочкою померлої [PERSON] , однак подала до суду письмову заяву, в якій не заперечувала, щоб за її внуками [PERSON] та [PERSON] було визнано право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті її матері [PERSON] . 41. За вимогами ст. 328 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. 42. Власник майна, як це передбачає ст. 392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. 43. Відповідно до абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження. 44. На підставі ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 45. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. 46. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено з матеріалів справи, позивач [PERSON] на день смерті [PERSON] проживав без реєстрації разом з нею, допомагав у веденні господарства. 47. До спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Як встановлено з матеріалів справи, позивач [PERSON] на день смерті [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований із померлою в одному господарстві. 48. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. 49. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, як це визначено в ст. 81 ч.1 п.г Земельного кодексу України. 50. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 51. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивачів, які підлягають захисту, шляхом визнання за позивачами права власності на земельні ділянки. 52. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачами права на земельні ділянки не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 53. Позивачами при подачі позову було сплачено по 1450 грн. 65 коп. судового збору кожним. Позивачі просять не застосовувати до відповідачів вимоги статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved