Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

У червні 2022 року заявник [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що його матері [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 23.05.1989 року Другою ДДНК за реєстровим № 1-2482, зареєстрованого 12.06.1989 року Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентаризації і записаного в реєстрову книгу за № 28-19, належить домоволодіння [ADDRESS] . Зазначене домоволодіння складається з житлового будинку А-1, надвірних будівель і споруд загальною площею 35,3 м2, житловою площею 22,2 м2, на земельній ділянці площею 1 234 м2. [INFO] мати заявника [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді вищевказаного домоволодіння. У встановлений законом строк спадщину фактично прийняли діти спадкодавця: заявник [PERSON] та його сестра [PERSON] . Таким чином кожному з них належить по 1/2 частині вищевказаного домоволодіння, однак свідоцтво про право на спадщину вони не отримували. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 06.10.1987 року було розірвано. Після смерті матері [PERSON] рідна сестра заявника [PERSON] залишилася самотньою, хворою людиною похилого віку, мешкала одна за адресою: [ADDRESS] . Заявник із серпня 2012 року доглядав за нею, купував їй ліки та продукти харчування. Після тяжкої хвороби сестри, заявник 03.01.2018 року забрав її проживати до себе до буд. [ADDRESS] , що є його власністю, де продовжував догляд за сестрою. Заявник постійно проживав із сестрою у вказаному будинку, вони разом вели спільне господарство, мали спільний бюджет, за спільні кошти купували одяг, ліки, продукти харчування. [INFO] [PERSON] померла. Таким чином, на час відкриття спадщини заявник постійно проживав із спадкодавцем [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] . Інші спадкоємці за законом чи заповітом відсутні. Оскільки заявник [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини, то постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Гуніної І.О. від 25.01.2022 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Враховуючи викладене, заявник змушений звернутися до суду та просити встановити факт того, що [PERSON] постійно проживав зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини [INFO] . Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2022 року цивільну справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2022 року заяву [PERSON] про виклик та допит свідків було задоволено, викликано у судове засідання для допиту в якості свідків: [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2022 року заяву [PERSON] про витребування доказів було задоволено, витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Гуніної І.О. належним чином завірені копії спадкових справ після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] . 28 липня 2022 року від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Гуніної І.О. надійшли належним чином завірені копії спадкових справ після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] . Представник заінтересованої особи Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради у наданих письмових поясненнях, посилаючись на необґрунтованість вимог, а також на недоведеність ведення спільного побуту, господарства та бюджету заявника зі спадкодавцем просила відмовити у задоволенні заяви. Заявник [PERSON] у своїх запереченнях на пояснення, посилаючись на викладені у заяві обставини, просив задовольнити вимоги заяви та встановити факт його постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини [INFO] . У судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник заявлені вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні вимогам у заяві. В подальшому надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю. Заінтересована особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Гуніна І.О. у судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву у якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутності відповідно до норм чинного законодавства. Представник заінтересованої особи Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради у судовому засіданні вимоги заяви не визнала, надала пояснення аналогічні наданим запереченням. В подальшому надала заяву про розгляд справи за їх відсутністю. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом за адресою: [ADDRESS] , із 2018 року та до дня смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Крім того зазначили, що [PERSON] доглядав за нею, забезпечував ліками та продуктами харчування, оскільки вона була похилого віку та тяжко хворіла. Підтвердили, що заявник та його сестра вели спільне домогосподарство та мали спільний побут, [PERSON] отримувала пенсію за новим місцем проживання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши надані та здобуті по справі докази, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 23.05.1989 року Другою ДДНК за реєстровим № 1-2482, зареєстрованого 12.06.1989 року Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентаризації і записаного в реєстрову книгу за № 28-19, належить [PERSON] (а.с. 12-13). На підтвердження належності [PERSON] домоволодіння [ADDRESS] , заявником до матеріалів справи долучено технічний паспорт (а.с. 14-18). Родинний зв`язок між [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження останнього (а.с. 19). Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON] її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 75). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 06.10.1987 року (а.с. 20). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є сестрою заявника, згодом вона змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] мати заявника [PERSON] померла (а.с. 9). У встановлений законом строк спадщину фактично прийняли діти спадкодавця [PERSON] : заявник [PERSON] та його сестра [PERSON] , що підтверджується довідкою, яка міститься в матеріалах спадкової справи, з якої вбачається, що [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 23.03.1973 року і по день смерті [PERSON] (а.с. 59 оберт). Таким чином, кожному з них належить по 1/2 частині домоволодіння [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла (а.с. 10). Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Гуніної І.О. від 25.01.2022 року заявнику [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його сестри [PERSON] , оскільки заявником було пропущено строк для прийняття спадщини (а.с. 27). Як вбачається із матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] , спадкова справа була заведена на підставі заяви [PERSON] , інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини чи відмову у її прийнятті не зверталися, заповіт відсутній (а.с. 56-59). Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно із ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Положеннями ч. 1 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно із ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведеного слід дійти висновку про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно із п.п. 4.10 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Встановлення в судовому порядку факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно заявнику для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його сестри [PERSON] , яка померла [INFO] . Частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Метою встановлення факту спільного проживання заявника [PERSON] зі спадкодавцем є необхідність реалізації його права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Враховуючи вищевказане, приймаючи до уваги зібрані по справі докази, а також те, що встановлення вказаного факту породжує для заявника юридичні наслідки від яких залежать його майнові права, іншої можливості встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини заявник змоги не має, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved