Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

З 25 листопада 1998 року і по теперішній час позивачка проживає у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на території Миколаївської селищної ради Березівського (попередня назва Миколаївського) району Одеської області. Відповідно до п.п. 15 п.1 Постанови Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-ІХ, утворено в Одеській області: Березівський район (з адміністративним центром у місті Березівка) у складі територій Андрієво-Іванівської сільської, Березівської міської, Великобуялицької сільської, Знам`янської сільської, Іванівської селищної, Коноплянської сільської, Курісовської сільської, Миколаївської селищної, Новокальчевської сільської, Петровірівської сільської, Раухівської селищної, Розквітівської сільської, Старомаяківської сільської, Стрюківської сільської, Чогодарівської сільської, Ширяївської селищної територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 15 п. 3 Постанови Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-ІХ, ліквідовано в Одеській області Миколаївський район. Рішенням № 16 - VII, IV сесії VII скликання Антонюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області від 24 грудня 2015 року «Про перейменування вулиць в селах Антонюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області» вулиця Щорса в с. Антонюки Миколаївського району Одеської області перейменована на вулиця Садова. Зазначений житловий будинок складається із будівель і споруд позначених на плані літерами: А- житловий будинок, а - веранда, Б - сарай, В - сарай, Г - погріб з шиєю, №1 - хвіртка, №2- ворота, №3- огорожа. З часу її проживання в будинку вона стала абонентом по платежам за електроенергію, сплачує земельний податок. За весь час її володіння житловим будинком та господарськими будівлями і спорудами жодних претензій до неї ніким не було пред`явлено. Таким чином, понад десять років, тобто з 25 листопада 1998 року позивачка, добросовісно та безперервно та відкрито володіє даним нерухомим майном, як власним, доглядає та утримує його, сплачує належні платежі і вважає, що є його власником. В КП Миколаївське РБТІ право власності житловий будинок що складається із будівель і споруд позначених на плані літерами: А- житловий будинок, а - веранда, Б - сарай, В - сарай, Г - погріб з шиєю, №1 - хвіртка, №2- ворота, №3- огорожа, який розташований за адресою: [ADDRESS] - ні за ким не зареєстроване. При зверненні в державну реєстраційну службу по питанню державної реєстрації права власності, позивачці було роз`яснено, що реєстрація проводиться після подачі правовстановлюючих документів щодо належності цього майна власникові або рішення суду, що набрало законної сили. У відповідності листа №12/5-126 від 23.03.1999 р. Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, що об`єкти збудовані до 05 серпня 1992 року тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації. На даний час технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , які позначені на плані літерами: А- житловий будинок, а - веранда, Б - сарай, В - сарай, Г - погріб з шиєю, №1 - хвіртка, №2- ворота, №3- огорожа, що розташований за адресою: [ADDRESS] виготовлено КП Миколаївське РБТІ, вартість об`єкту оцінки становить 81 578 грн. Позивачка [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. \~ \~ \~ \~ Представник відповідача Миколаївської селищної ради, Березівського району, Одеської області в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Згідно ст. 200 ч. 3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач позов визнав та подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, суд приходить до висновку про ухвалення рішення по справі в підготовчому судовому засіданні. Згідно ст. 247 ч. 2 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, які беруть участь у справі, фіксуваня судового процесу технічними засобами не здійснювалось. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , які позначені на плані літерами: А-житловий будинок, а-веранда, Б - сарай, В - сарай, Г - погріб з шиєю, №1 - хвіртка, №2- ворота, №3- огорожа, що розташований за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Цей факт підтверджується матеріалами справи, копією Технічного паспорту та Договору ( а.с. 6 - 7 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 8 - 10 ), копією Зведеного акту вартості будівель та споруд ( а.с. 11 14 ), Випискою із погосподарської книги ( а.с. 15 ), Рішенням ( а.с. 16 ). Відповідно до положень ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. У відповідності до роз`яснень постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»: п. 9. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність ), якщо інше не встановлено ЦК. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі ( а не особі, яка заявляє про давність володіння ), а також на безхазяйну річ. \~ \~ \~ \~Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. \~ \~ \~ \~ \~Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Outcome: approved