Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить стягнути з відповідачки 378\~915,33 грн. завданої майнової шкоди та понесені судові витрати в сумі 16887,45 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 07.11.2020 року біля 21 годин 15 хвилин [PERSON] в м. Дрогобичі Львівської обл. на вул. Володимира Великого, керуючи автомобілем «Fiat Doblo», р.н. [NUMBER] , не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, не реагувала на її зміни, виїхала на зустрічну смугу руху, в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем «Ford Kuga», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] позивач [PERSON] є власником автомобіля «Ford Kuga» р.н. [NUMBER] . Під час даної ДТП автомобіль «Ford Kuga», р.н. [NUMBER] , отримав технічні ушкодження, чим [PERSON] , як власнику автомобіля, було завдано майнової шкоди. 30.11.2020 року постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області [PERSON] за скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Згідно висновку №6178/6179 судової транспортно-товарознавчої експертизи від 25.05.2022 року вартість відновлювального ремонту пошкоджень автомобіля «Ford Kuga» р.н. [NUMBER] , які транспортний засіб отримав при ДТП, з врахуванням результатів його обстеження 11.02.2022 даних про його пошкодження до 07.11.2020, що містяться в матеріалах цивільної справи №442/2999/21, в цінах на дату ДТП - 07.11.2020 року, становить 508915,33 гривень. Так як цивільно-правова-відповідальність перед третіми особами водія автомобіля «Fiat Doblo», р.н. [NUMBER] , [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була, то у відповідності до вимог ст. 41.1. «А» Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач [PERSON] звернулась до моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату регламентної виплати з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ, і МТСБ України виплатило позивачці 130 000 гривень страхового відшкодування за завдану майнову шкоду через пошкодження автомобіля «Ford Kuga», р.н. [NUMBER] . Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Хоча цивільно-правова відповідальність перед третіми особами водія автомобіля «Fiat Doblo» р.н. [NUMBER] [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була, але регламентну виплату в розмірі 130 000 гривень позивачка [PERSON] отримала. Так як фактичний розмір шкоди в 508 915, 33 гривень перевищує страхову виплату в 130 000 гривень, то просить суд стягнути з [PERSON] в її користь різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 378 915,33 гривень. 07.05.2021 від відповідачки надійшов відзив на позов. Позову не визнає мотивуючи тим, що при проведенні судової авто товарознавчої експертизи не було визначено утилізаційну вартість колісного транспортного засобу та, що майнова шкода відшкодовується у розмірі, що становить різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. 11.05.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив. Вказує, що так як і вартість відновлювального ремонту і вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Ford Kuga», р.н. [NUMBER] не перевищує вартості цього автомобіля до ДТП, то даний автомобіль не є фізично знищеним, а отже в даному випадку відшкодовується не різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а саме вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля під час ДТП. Позивачка та її представник адвокат Даорме В.С. в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити. Відповідачка та її представник позову не визнали з підстав, викладених у відзиві. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що [PERSON] відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] є власником транспортного засобу «Ford Kuga», р.н. [NUMBER] . 07 листопада 2020 року трапилась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу на праві власності транспортний засіб - автомобіль «Ford Kuga», р.н. [NUMBER] . Винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] , що підтверджується постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30.11.2020. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно висновку №6178/6179 судової транспортно-товарознавчої експертизи від 25.05.2022 року вартість відновлювального ремонту пошкоджень автомобіля «Ford Kuga» р.н. [NUMBER] , які транспортний засіб отримав при ДТП, з врахуванням результатів його обстеження 11.02.2022 даних про його пошкодження до 07.11.2020, що містяться в матеріалах цивільної справи №442/2999/21, в цінах на дату ДТП - 07.11.2020 року, становить 508915,33 гривень. У відповідності до вимог ст. 41.1. «А» Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач [PERSON] звернулась до моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату регламентної виплати з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ, так як цивільно-правова відповідальність перед третіми особами водія автомобіля «Fiat Doblo», р.н. [NUMBER] , [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була. Сторонами не заперечується, що МТСБ України виплатило [PERSON] 130 000 гривень страхового відшкодування за завдану майнову шкоду через пошкодження автомобіля «Ford Kuga», р.н. [NUMBER] . Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691 цс 15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй постанові у справі № 199/2531/16-ц, провадження № 61 -16951 сві 8 від 19 липня 2019 року, у якій зазначив, що «Верховний Суд в оцінці обставин справи виходить з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користі, потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків)». З відзиву [PERSON] вбачається, що відповідач не визнає даного позову мотивуючи це тим, що при проведенні судової автотоварознавчої експертизи не було визначено утилізовану вартість колісного транспортного засобу, та що майнова шкода відшкодовується у розмірі, що становить різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Однак дана позиція відповідача суперечить вимогам чинного законодавства Так у п. 15.4. Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. П. 15.2. цієї ж постанови зазначено, що порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. У ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. З вищевикладеного вбачається, що майнова шкода відшкодовується у розмірі, що становить різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди лише у випадку визнання транспортного засобу фізично знищеним. Згідно висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи №6178/6179 від 25.05.2022 року вартість матеріального збитку , заподіяного власнику автомобіля «Ford Kuga» р.н. [NUMBER] , внаслідок його пошкодження у ДТП, з урахуванням результатів його обстеження 11.02.2022 даних про його пошкодження до 07.11.2020, що містяться в матеріалах цивільної справи №442/2999/21, в цінах на дату ДТП - 07.11.2020, становила 374307,28 грн, а вартість відновлювального ремонту пошкоджень автомобіля «Ford Kuga» р.н. [NUMBER] , які транспортний засіб отримав при ДТП, з врахуванням результатів його обстеження 11.02.2022 даних про його пошкодження до 07.11.2020, що містяться в матеріалах цивільної справи №442/2999/21, в цінах на дату ДТП - 07.11.2020 року, становить 508915,33 гривень. Так як і вартість відновлювального ремонту, і вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Ford Kuga» р.н. [NUMBER] не перевищує вартості цього автомобіля до ДТП, то даний автомобіль не є фізично знищеним, а отже в даному випадку відшкодовується не різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а саме вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля під час ДТП. Так як фактичний розмір шкоди в 508 567, 31 гривень перевищує страхову виплату в 130 000 гривень, то суд вважає що з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а саме - 378 915,33 гривень. Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу по даній справі, позивачем долучено Договір про надання правової допомоги №14-21 від 05.04.2021 та розрахунок суми процесуальних витрат з детальним описом робіт на суму 5000 грн. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги у розмірі 5000 грн. є обґрунтованими та співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, а тому цю суму слід стягнути з відповідача. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення вартості судової авто товарознавчої експертизи в розмірі 2950 грн. та 5148,3 грн. за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи. Оскільки дані витрати підтверджуються квитанціями про їх оплату і оскільки позов задоволено, то ці витрати слід стягнути з позивача в користь відповідача. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, так як позов задоволено, з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 3789 грн.

Outcome: approved