Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

[PERSON] , звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що 15 липня 2010 року між ним та відповідачкою укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Новоселицької сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом №15, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 15.07.2010. У шлюбі з відповідачкою в них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з ним. [PERSON] зазначає, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що життя з відповідачем не склалось, про що свідчить той факт, що разом вони не проживаємо уже понад пів року. Зазначає, що у них різні погляди на життя, переконаний, що сенсу і можливості підтримувати сімейні відносини не має. Позивач вважає, що з наведених обставин їх шлюб фактично припинив своє існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому просить суд, шлюб розірвати. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 29.07.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив не надавати строк для примирення зазначивши, що проживає з іншою жінкою. Спільне життя з відповідачкою буде суперечити їхнім інтересам, а тому просив строк на примирення не надавати та шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Просила не надавати строк для примирення, так як також вже має іншого чоловіка і вважає, що життя з позивачем буде суперечити їхнім інтересам, а тому просила шлюб укладений з позивачем, розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 15 липня 2010 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Новоселицької сільської ради, Тячівського району, Закарпатської області, за актовим записом №15, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 15.07.2010. Від шлюбу сторони мають сина: [PERSON] [INFO] . Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вже понад пів року вони разом, не проживають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, про що зазначає у позовній заяві, вимоги якої підтримав в судовому засіданні, відповідачка в судовому засіданні вимоги позивача визнала та примирення не бажає. Кожна з сторін фактично проживає окремо та створила іншу сім`ю. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, який позов визнав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, які свідчать про наявне між сторонами непорозуміння, тривалість якого становить біля шести місяців, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо утримання та порядку виховання дітей, поділу спільного майна сторін, не заявлено.

Outcome: approved