Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

08 лютого 2022 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовною заявою до [PERSON] про поділ майна, набутого під час шлюбу. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що з 30 квітня 2004 року по 12 лютого 2021 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За цей період подружжям було придбано нерухоме майно, що складається з житлового будинку та двох земельних ділянок площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 4825183700:04:006:0004, та площею 0,0800 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 4825183700:04:006:0003, розташованих за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що між ними виникали спори стосовно порядку користування і володіння вказаним майном, угоди щодо виділення часток у праві спільної власності між ними не досягнуто, просила поділити між ними майно, набуте під час шлюбу. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися. Представник позивачки надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2004 року. 12 лютого 2021 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджуються копією рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області у справі № 483/1879/20 (а.с. 11-12). Судом встановлено, що на момент розгляду справи судом домовленість між сторонами щодо добровільного поділу майна подружжя відсутня, і, як наслідок, існує спір, що має бути вирішений у судовому порядку. Відповідно до вимог ст.ст. 60, 69, 70 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності; розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу; дружина та чоловік мають право на його поділ; у разі поділу частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як вбачається з нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу житлового будинку та двох земельних ділянок від 12 грудня 2017 року, відповідач [PERSON] , який діяв за згодою подружжя позивачки [PERSON] , придбав у власність житловий будинок та дві земельні ділянки площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 4825183700:04:006:0004, та площею 0,0800 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 4825183700:04:006:0003, розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14-15). 16 грудня 2017 року відповідач [PERSON] зареєстрував за собою право власності на вказані вище житловий будинок та земельні ділянки, що підтверджується відповідними витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №№ 107859028, 107860139 від 16 грудня 2022 року (а.с. 16, 17). Отже, судом встановлено, що вказані вище житловий будинок та земельні ділянки були набуті сторонами як подружжям за час шлюбу, і вони належать їм на праві спільної сумісної власності, частки яких відповідно до ст. 70 СК України є рівними по 1/2 за кожним із подружжя. Вартість спірного майна сторонами по справі не оспорювалася, тому суд вважає, що поділу між сторонами підлягає нерухоме майно загальною вартістю 66163 грн., і вони мають право на 1/2 частку зазначеного спільного сумісного майна подружжя кожний, вартістю по 33081 грн. 50 коп. Проаналізувавши викладені обставини, суд бере до уваги той факт, що оскільки відповідач відмовляється в добровільному порядку укласти нотаріально засвідчену угоду про поділ майна, що порушує право позивачки на оформлення у встановленому законом порядку права власності на належну їй частку нерухомого майна, таке право підлягає судовому захисту, а відтак позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved