Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

[PERSON] 25 травня 2022 року пред`явила до [PERSON] позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , дитини-інваліда у розмірі 5 000 грн., щомісячно до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що вона перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2002 року і за час перебування у шлюбі в них народилося двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] , який є повнолітнім та дочка [PERSON] , [INFO] , яка є особою з інвалідністю, батьком яких є відповідач. Вона, позивачка, була вимушена виїхати за кордон, працевлаштуватися та забезпечувати себе і дітей самостійно. Відповідач в силу свого характеру не здатний знайти спільну мову з дочкою, не спроможний займатися нею постійно та турбуватися про неї, висловив побажання, щоб вона проживала з позивачкою, повністю переклав турботу про дочку на неї, відмовився від добровільної участі у її матеріальному забезпеченні. Разом з тим, вони обоє нарівні мають обов`язок піклуватися про дітей, надавати кошти на їх утримання, приймати участь у їх вихованні та спілкуватися з дітьми. Також, законодавство вимагає того, щоб розмір аліментів був достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Розмір аліментів, що підлягають стягненню, встановлюється рішенням суду та може бути визначений як у твердій грошовій сумі так і у частці всіх доходів, за вибором позивача. Відповідач має значні заробітки, працевлаштований за кордоном, має дохід щомісяця в сумі 900 доларів США, однак розмір доходу приховує. Позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Рішко П.М. у судове засідання не з`явилися, адвокат Рішко П.М. подав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Також, представник відповідача [PERSON] - адвокат Рішко П.М. у встановлений судом строк подав відзив у якому просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що позовні вимоги про стягнення аліментів у бажаному позивачкою розмірі є необґрунтованими. Станом на час розгляду справи відповідач не спроможний сплачувати аліменти у такому розмірі, хоча є працездатним, але на даний час не працює, підприємницькою діяльністю не займається, та не має постійного місця праці. Майновий стан відповідача характеризується наявністю житлового будинку у [ADDRESS] , що є спільною сумісною власністю сторін, у якому проживає позивачка разом з дітьми. Будь-якого іншого нерухомого майна, крім будинку, що є у спільній власності сторін, а також транспортного засобу чи іншого цінного майна, у власності чи користуванні він немає. Доводи позивачки про те, що він має значні заробітки, працевлаштований за кордоном, має дохід щомісяця в сумі 900 доларів США, однак розмір доходу приховує, жодними доказами не стверджені. Позивачкою до позовної заяви не додано доказів, які б підтверджували дохід та матеріальне становище відповідача. Також, позивачка, заявила позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі 5000 грн., що в 3,6 разів перевищує мінімальний гарантований розмір аліментів та в 1,8 рази перевищує мінімальний рекомендований розмір аліментів, а також нею не доведено факту достатності заробітку (доходу) відповідача для сплати аліментів у заявленому розмірі. Факт інвалідністю дитини сторін не створює підстав для стягнення з відповідача аліментів у заявленому розмірі, оскільки до позову не долучено доказів того, що у зв`язку із інвалідністю дитини позивачка витрачає більше коштів на її утримання. Відповідач не заперечує свого обов`язку щодо утримання дитини, і такий обов`язок виконує, однак заявлений позивачкою розмір аліментів на одну дитину є необґрунтованим, ставить відповідача у скрутне матеріальне становище, не відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За наведеного суд постановив судовий розгляд справи здійснювати за відсутності всіх учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 травня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтв про народження, про шлюб, довідки та акта обстеження відомо, що сторони є батьками неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою (а. с. 5, 6, 7, 13, 14). Із медичного висновку №243 від 20 жовтня 2021 року, довідки № 668, коротких епікризів та виписки із медичної картки стаціонарного хворого №929, виданих Солотвинською обласною алергологічною лікарнею видно, що [PERSON] , [INFO] , є дитиною-інвалідом, яка потребує домашнього догляду матері [PERSON] ; дитина періодично знаходилася на стаціонарному лікуванні Солотвинської обласної алергологічної лікарні з діагнозом: астма з переважанням алергічного компоненту( а. с. 8, 9, 10,11). Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною першою статті 184 Сімейного кодексу України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. [PERSON] та [PERSON] не домовилися про спосіб виконання обов`язку утримувати дитину, відтак є підстави присудити кошти на утримання дочки (аліменти) у твердій грошовій сумі, ураховуючи вимогу позивачки. Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» у 2022 році прожитковий мінімум: для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Однак, вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки у розмірі 5000 гривень, щомісячно є завищеними та нею не доведено можливість їх сплати відповідачем саме у такому розмірі. Урахувавши наведені обставини, суд дійшов висновку про присудження аліментів на дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 цього Кодексу судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи те, що позивачка на підставі п. 3) ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів і її позов задоволено, судовий збір у розмірі 992,40 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial