Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить поділити спільно нажите майно подружжя, визнавши за [PERSON] право власності на спеціалізований малотоннажний фургон «Fiat Ducato» 2014 року випуску, р.н.з. [NUMBER] в цілому. Стягнути з [PERSON] на її користь в рахунок компенсації за 1/2 частку вищевказаного транспортного засобу в розмірі 150000 гривень. Вирішити питання судових витрат. В обгрунтування позовних вимог, позивачка посилається на те, що з 21.10.2016 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народився син [PERSON] , який проживає разом з нею. Спільне подружнє життя у них з відповідачем не склалося, тому на даний час у провадженні Рожнятівського районного суду перебуває справа про їхнє розлучення. У період перебування у шлюбі, а саме 07.05.2019 року відповідач [PERSON] придбав транспортний засіб - спеціалізований малотоннажний фургон «Fiat Ducato» 2014 року випуску, р.н.з. [NUMBER] , який оформив на себе та який перебуває в його користуванні. Оскільки автомобіль належить їм з відповідачем на праві спільної сумісної власності, частки в якій вважаються рівними, вона бажає отримати компенсацію вартості її частки у праві спільної сумісної власності, домовитися з відповідачем про поділ майна їм не вдалося. Зазначає, що оскільки вищевказаний автомобіль перебуває у фактичному володінні відповідача , тому вона не може првести оцінку вартості вказаного майно, проте згідно даних сайту AUTO.RIA вартість аналогічних транспортних засобів 2014 року випуску становить 306900 грн., тому вона оцінює спірне майно у розмірі 300000 гривень. За таких обставин, позивачка просить суд поділити набуте за час шлюбу майно, а саме автомобіль марки «Fiat Ducato» 2014 року випуску, р.н.з. [NUMBER] , виділивши даний автомобіль відповідачу, зі стягненням з відповідача на її користь компенсації вартості її частки в спільному майні подружжя в розмірі 150000 грн. Ухвалою судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 16.04.2021 року відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву. 11.05.2021 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначає, що 07.05.2019 року, ним було придбано транспортний засіб - спеціалізований малотонажний фургон «Fiat Ducato» 2014 року випуску, р.н.з. [NUMBER] за кошти, які йому позичила його мати, тому вищевказаний автомобіль не має статусу спільного сумісного майна подружжя, оскільки придбане ним за особисті кошти та є його приватною власністю тому поділу не підлягає. Вказав, що на початку квітня 2021 року він довів до відома позивачки, що хоче відчужити автомобіль марки «Fiat Ducato» 2014 року випуску, р.н.з. [NUMBER] , та 09.04.2021 року відчужив його. Крім цього зазначив, що не є належним доказом інтернет роздруківки, скріншоти з вебсайту auto.ria.com щодо вартості аналогічних транспортних засобів, згідно яких позивачка оцінила належний йому автомобіль «Fiat Ducato» 2014 року випуску, р.н.з. [NUMBER] , у розмірі 306900 грн., оскільки габаритні розміри відчуженого ним автомобіля та його технічні характеристики суттєво відрізняються від габаритних розмірів та технічних характеристик автомобілів, які зазначає позивачка у позовній заяві. З чого слідує, що вартість його автомобіля є значно завищена, оскільки не є аналогічним транспортним засобом, як зазначає позивачка та робить самостійну оцінку вказаного майна. Вказав, що позивачка зобов`язана надати докази його вартості на час придбання та вартості на час поділу. До відзиву відповідачем в якості доказів долучено фотокопії автомобіля Fiat Ducato», р.н.з. [NUMBER] (а.с. 18-20, 23-25). 27.05.2021 рокі до суду від позивачки [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якому остання зазначає, що рішенням Рожнятівського районного суду від 17.05.2021 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Ще до розірвання шлюбу у квітні 2021 року відповідач відчужив належний їм на праві спільної сумісної власності автомобіль Fiat Ducato», р.н.з. [NUMBER] своїй матері, без її згоди, а тому вартість транспортного засобу враховується при поділі майна подружжя. Про те, що вона не надавала жодної згоди на відчуження автомобіля, свідчить відсутність у відповідача нотаріально засвідченої письмової заяви про її згоду на відчуження автомобіля. Із вищенаведеного вважає що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Ясінець В.П. у судове засідання не з`явилися, направили суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали повністю, просили про задоволення позову, не заперечили проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про неможливість прибуття до суду та відкладення судового розгляду не подавав. На підставі письмових заяв сторони позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи за відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст.ст. 247, 280-282 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Як вбачається із матеріалів справи, сторони з 21.10.2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.10.2016 року та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.11.2016 року (а.с. 6-7). Відповідно до копії договору купівлі-продажу № РН-0000744 від 19.04.2019 року, ПП «БРАТ» в особі директора Наумчук О.М. продав [PERSON] транспортний засіб вантажний автомобіль «Fiat Ducato» 2014 року випуску за ціною 143890 грн. (а.с.42-43). Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 07.05.2019 року, [PERSON] являється власником транспортного засобу - спеціалізованого малотонажного фургону «Fiat Ducato» 2014 року випуску, р.н.з. [NUMBER] (а.с. 11). 09.04.2021 року, [PERSON] відчужив транспортний засіб - спеціалізований малотонажний фургон «Fiat Ducato» 2014 року випуску, р.н.з. [NUMBER] [PERSON] за ціною 10880 грн., що підтверджується копіями договору купівлі-продажу транспортного засобу №19439 від 09.04.2021 року, акту огляду реалізованого транспортного засобу від 09.04.2021 року, акту технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер від 09.04.2021 року, договору комісії №19439 від 09.04.2021 року, угоди №19439 про купівлю продаж із третіми особами ві 09.04.2021 року, акту приймання передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером від 09.04.2021 року (а.с. 60-67). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Відповідно до частини другої статті 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду\~\~від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Проте, відповідачем презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, належними та допустимими доказами не спростовано, доводи відповідача про те, що транспортний засіб був придбаний відповідачем за особисті кошти жодними доказами не підтверджені. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору та підтверджує як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. У відзиві, як на підставу своїх заперечень відповідач посилався на те, що спірне майно не має статусу спільного сумісного майна подружжя, оскільки придбане відповідачем за особисті кошти, які він позичив у своєї матері, та є його приватною власністю. Разом з тим у відзиві не конкретизовано коли саме, в якому розмірі, та від кого отримано позику, як і не долучено жодних доказів на підтвердження отримання зазначеної позики, які б підтверджували походження коштів як особистої власності відповідача. Таким чином, відповідач не спростував презумпцію спільності права власності подружжя на майно та не довів наявності обставин, передбачених частинами 2, 3 статті 70 СК України, тому частки сторін у праві власності на спірні автомобілі є рівними. Отже, судом встановлено, що транспортний засіб - спеціалізований малотонажний фургон «Fiat Ducato» 2014 року випуску, р.н.з. [NUMBER] , був придбаний відповідачем [PERSON] в період перебування у зареєстрованому шлюбі, а тому згідно зі статтею 60 СК України, вважається спільним сумісним майном подружжя та підлягають поділу за кожним по 1/2 частці. За приписами ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Крім того, судом встановлено, що автомобіль марки «Fiat Ducato» 2014 року випуску, р.н.з. [NUMBER] випуску, було відчужено відповідачем без згоди дружини (іншого співвласника) на користь [PERSON] , а грошові кошти витрачено не в інтересах сім`ї. Середня ринкова ціна продажу автомобіля «Fiat Ducato», ідентичних автомобілю «Fiat Ducato» номер кузова [NUMBER] , 2013 року випуску, станом на 29.07.2022, становила 302060 грн., що підтверджується висновком експерта №СЕ-19/109-22/828-АВ від 29.07.2022 року (а.с.113-117). Доказів на спростування такої вартості транспортного засобу відповідач не надав. Частина 1 статті 369 ЦК України визначає, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно. Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Верховний суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 03.10.2018 у справі №127/7029/15-ц висловив позицію, що вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям, визначається на час розгляду справи. А у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Оскільки автомобіль марки «Fiat Ducato» 2014 року випуску, р.н.з. [NUMBER] , який є спільним сумісним майном колишнього подружжя, було відчужено відповідачем без згоди дружини (іншого співвласника), суд на підставі досліджених доказів дійшов висновку про стягнення в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя із відповідача на користь позивача 1/2 частини вартості автомобіля «Fiat Ducato» 2014 року випуску, р.н.з. [NUMBER] , у розмірі 151030 гривень, що відповідає вартості Ѕ частини подібного транспортного засобу на час розгляду справи судом згідно висновку експерта №СЕ 19/109-22/828-АВ від 29.07.2022 року, а право власності позивача на цей автомобіль слід припинити. Вказаний висновок також відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року (справа №726/2165/15). З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Доводи відповідача не спростовують висновків суду, а тому судом відхиляються. Статтею 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З урахуванням визначеного судом варіанту розподілу втомобіля, з позивачки [PERSON] на користь держави слід достягнути судовий збір у розмірі 10\~грн.\~30\~коп., а з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1510\~грн.\~30\~коп. З квитанцій № 0400648 від 12.04.2021 вбачається, що позивачка понесла 1500 грн. витрат на правову допомогу, а тому суд, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved