Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

Представник АТ «Альфа-Банк» звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості компенсації комунальних платежів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.01.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (надалі - «Позивач», «Продавець», «Банк», AT «Альфа-Банк») та [PERSON] (надалі - «Відповідач», « [PERSON] », «Покупець») було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна (далі - «Договір купівлі-продажу»), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Покальчуком І.М., зареєстрованого в реєстрі № 88. За умовами Договору купівлі-продажу Продавець передає у власність (продає), а Покупець приймає у власність (купує) нежитлову будівлю, загальною площею 933,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (надалі - « Нерухоме майно »). 25.01.2019 року між Банком та [PERSON] було укладено акт приймання-передачі до Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 25.01.2019 року, за яким Продавець передав, а Покупець прийняв Нерухоме майно. Відповідно до п. 4.3. Договору купівлі-продажу встановлено, що до укладення необхідних прямих договорів з відповідними організаціями щодо участі у витратах по утриманню Майна та сплаті комунальних послуг, Покупець зобов`язується компенсувати Продавцю всі витрати по оплаті за надані відповідними організаціями комунальних, експлуатаційних послуг протягом 5-ти робочих днів з моменту виставлення відповідного рахунку, а вразі необхідності укласти необхідний договір, в т.ч. витрати за обслуговування Майна та прилеглої до Майна території. В разі порушення цієї умови Продавець має право повідомити відповідні обслуговуючі організації про необхідність припинення договорів та не несе відповідальності за можливі негативні наслідки. Покупець зобов`язаний протягом 2 тижнів з дати укладення договору купівлі-продажу подати заяву в ресурсопостачальні організації щодо укладення прямих договорів. В будь-якому разі переукладення договорів повинно бути здійснено протягом 3-х місяців з моменту укладення цього Договору. У лютому 2019 році після продажу Нерухомого майна у [PERSON] перед AT «Альфа-Банк» виникла заборгованість з компенсації комунальних послуг з газопостачання та розподілу газопостачання у загальному розмірі 29 324,84 грн. Відповідачем не було погашено наявну заборгованість перед Банком, а також не було вчинено жодних дій, які свідчили б про бажання добровільного погашення заборгованості та врегулювання даного питання в досудовому порядку. Зважаючи на це, Банком було направлено вимогу № 1091-8.3 від 06.01.2022 року, якою було виставлено рахунки-фактури АБУ/Ком/02/2019 від 20.12.2021 року, АБУ/Ком-Рг/02/2019 року від 20.12.2021 року (надалі - «рахунки-фактури»). Проте, станом на дату подачі цього позову Відповідачем не було здійснено жодних грошових перерахувань на рахунок Банку за Договором. У 2019 році після продажу Нерухомого майна Банком було сплачено комунальні послуги з газопостачання та розподілу газопостачання за лютий 2019 року відповідно рахунків на оплату № 69006098 від 21.02.2019 року, № 69005569 від 21.02.2019 року. 28.01.2019 року Банк сплатив 1 760,22 грн. за розподіл природного газу у період лютого 2019 року, а 27.02.2019 року-22 697,48 грн. за газопостачання у період лютого 2019 року. Отож позивач вважає, що відповідності до 4.3. Договору купівлі-продажу має право вимагати від [PERSON] компенсувати сплачені комунальні послуги за газопостачання та розподілу газопостачання за лютий 2019 року. Сума боргу з компенсації комунальних послуг становить 29 324,84 грн., яка складається з: 27 236,98 грн. - Борг з компенсації комунальних послуг за газопостачання, що підтверджується документами: рахунок на оплату № 69006098 від 21.02.2019 року, платіжне доручення № 0000505371 від 27.02.2019 року, рахунок фактура АБУ/Ком/02/2019 року від 20.12.2021 року. Та 2 087,86 грн. - борг з компенсації комунальних послуг за розподіл газопостачання, що підтверджується документами: рахунок на оплату № 69005569 від 21.02.2019 року, платіжне доручення № 0000501869 від 28.01.2019 року, рахунку-фактури АБУ/Ком-Рг/02/2019 року від 20.12.2021 року. Таким чином, AT «Альфа-Банк» у відповідності до 4.3. Договору купівлі-продажу має право вимагати від [PERSON] компенсувати сплачені комунальні послуги за газопостачання та розподілу газопостачання за лютий 2019 року. 10.01.2022 року AT «Альфа-Банк» направив Відповідачу вимогу № 1091-8.3 від 06.01.2022 року, а тому перебіг позовної давності починається з 21.01.2022 року (15.01.2022 року + 5 днів (пільговий строк). Таким чином, заборгованість з компенсації комунальних платежів у [PERSON] перед AT «Альфа-Банк» за Договором купівлі-продажу нерухомого майна від 25.01.2019 року становить 27 236,98 грн. + 2 087,86 грн. = 29 324.84 грн. (Двадцять дев`ять тисяч триста двадцять чотири гривні 84 копійки). Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в заяві від 14.07.2022 зазначив, що не заперечує проти розгляду справи судом за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, скористалися правом подачі відзиву на позовну заяву відповідно до змісту якого сторона відповідача просить відмовити в задоволенні вимог позову, оскільки укладений 25.01.2019 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» (Продавець) та [PERSON] (Покупець) договір купівлі-продажу нерухомого майна передбачив перехід (від Банку) право власності на нежитлову будівлю , загальною площею 933,2 м. кв., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 4.3 Договору визначено, що до моменту укладення необхідних прямих договорів з організаціями щодо участі у витратах по утриманню майна та сплаті комунальних послуг Покупець бере на себе зобов`язання компенсувати витрати по оплаті фактично наданих комунально-експлуатаційних послуг (у тому числі газопостачання і розподілу газу). Позивачем пропонується до стягнення сума, яка не відповідає фактично понесеними Банком витратам зі сплати послуг газопостачання і розподілу газу, наданих йому ПАТ «Івано-Франківськгаз» і ПАТ «Івано-Франківськгаз Збут». Долучені Позивачем до матеріалів справи копії платіжних доручень свідчать про перерахування вказаним вище суб`єктам господарювання 1760,22 грн. (платіжне доручення № 0000501869 від 28.02.2019 p., а. с. 18) та 22 697,48 грн. (платіжне доручення №0000505371 від 27.02.2019 p., а.с.19), тоді як ціна позовних вимог складає 29 324,84 грн. До складу виставлених рахунків-фактур Позивачем повторно включено суми ПДВ, що суперечить чинному законодавству, оскільки об`єктом оподаткування є операції платників податків з постачання товарів, послуг, ввезення і вивезення товарів з митної території України, а також постачання послуг з міжнародних перевезень (п. 185.1. Податкового кодексу України). Послуги з газопостачання та розподілу газу надавалися не Позивачем, а ПАТ «Івано-Франківськгаз» і ПАТ «Івано-Франківськгаз Збут» (на них був нарахований ПДВ), що вказує на безпідставність вимог Банку у цій частині, що позивач і прохає врахувати при вирішенні позову. Проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; а згідно з частинами 1 та 3 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони. Згідно ст.ст. 627, 628 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності із ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлюється, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 1160 ЦК України особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені дії. Факт укладення правочину сторонами не заперечується, а спір, що розглядається виник з приводу розміру самої заборгованості. Позивач визначив розмір заборгованості, виходячи з наданого ним розрахунку, який становить 29324,84 грн. та складається з: 27236,98 грн. - заборгованості за газопостачання згідно до рахунку на оплату № 69006098 від 21.02.2019 року, платіжного доручення №0000505371 від 27.02.2019 року, рахунку фактури АБУ/Ком/02/2019 року від 20.12.2021 року, а також 2 087,86 грн. - Борг з компенсації комунальних послуг за розподіл газопостачання, що підтверджується документами: рахунком на оплату № 69005569 від 21.02.2019 року, платіжного доручення № 0000501869 від 28.01.2019 року, рахунком-фактури АБУ/Ком-Рг/02/2019 року від 20.12.2021 року. З цього приводу суд вказує таке. З наданих сторонами, зокрема позивачем, документів дійсно вбачається, що позивачем до розміру компенсації було повторно включено суми ПДВ, які вже включалися самими постачальниками послуг до складу їх ціни (а.с. 14-19), а відтак відповідач і не зобов`язаний їх компенсовувати, отож наявні підстави для часткового задоволення позову. Таким чином, суд зазначає про наявність достатніх правових підстав для часткового задоволення позовних вимог і стягнення в примусовому порядку з відповідача заборгованості з компенсації комунальних платежів в розмірі 1760,22грн. та 22697,48 грн. (що визначені постачальниками послуг згідно до рахунків на оплату а.с.16-17), а всього 24457,7 грн. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково бґрунтованими і підлягають до частковогозадоволення. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial