Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

Представник позивачів звернулась\~\~до суду із позовом до Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області, про визнання за позивачами права власності по 1/2 частині домоволодіння в порядку спадкування за законом. Свої вимоги обґрунтовують тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] - [PERSON] , яка до дня смерті, проживала за адресою: [ADDRESS] , [INFO] помер батько позивачки [PERSON] - [PERSON] , який до дня смерті, також проживав за адресою: [ADDRESS] . Після смерті спадкодавців відкрилася спадщина, яка складалася з 1/2 частини домоволодіння, розташованого за вищезазначеною адресою, - для кожного позивача. З метою прийняття спадщини, [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги, звернулися до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявами про прийняття спадщини після смерті батьків та надали нотаріусу всі наявні у них документи. Однак 28 вересня 2017 року [PERSON] отримав відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва через розбіжності в технічних характеристиках спірного домоволодіння в правовстановлюючих документах та технічному паспорті. Так до дня смерті мати позивача володіла спірним нерухомим майном. В зазначених правовстановлюючих документах зазначено, що покійна [PERSON] володіла «1/2 частиною житлового будинку, кам`яного, критого шифером, загальною житловою площею 49 кв. м. з надвірними спорудами: літня кухня, гараж, що знаходиться в [ADDRESS] ». Також в правовстановлюючих документах зазначено, що це майно належало батькові позивача - [PERSON] . Відповідно до довідки Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області зареєстровано житловий будинок [ADDRESS] , по [ADDRESS] частина належить [PERSON] . Згідно технічного паспорту, виготовленого 30 червня 2016 року ПП «Одеське БТІ», загальна площа житлового будинку (літ. «А») в цілому становить 140,5 кв. м., житлова - 72,2 кв. м. Крім того до житлового будинку прилягають господарські будівлі: гараж (літ. «Б»), сарай (літ. «В»), літня кухня (літ. Г»), сарай (літ. «Д»), гараж (літ. «Е»), літня кухня (літ. «Є»), сарай (літ. «Ж»), вбиральня (літ. «З»), цистерна та огорожа. В зазначеному технічному паспорті визначено, що сарай (літ. «Ж») та прибудови 1-5 (кухня), 1-6 (санвузол) та 2-3 (котельна) є самочинно збудованими. Однак, згідно листа директора ПП «Одеське БТІ» від 30 червня 2016 року № 102/2/2016, проведене перепланування житлового будинку із збільшенням площі на 23,2 кв. м. та побудова вбиральня (літ. «З») відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, не належать до самочинного будівництва. Таким чином, самочинно зведеним є сарай (літ. «Ж»), який не може увійти до складу спадкового майна та підлягає введенню в експлуатацію в окремому порядку. Позивачка [PERSON] також отримала відмову від нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька через відсутність правовстановлюючих документів, виданих на ім`я покійного на частину спірного домоволодіння. Так згідно листа нотаріуса померлому [PERSON] на день смерті належала 1/2 частина домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що спірне домоволодіння є житловим будинком на два господаря, розділеним в натурі з двома облаштованими окремими входами, технічні характеристики будинку є ідентичними для обох позивачів, що підтверджується технічним паспортом, виготовленим 30 червня 2016 року ПП «Одеське БТІ». За таких обставин позивачі вважають, що єдиною можливістю вирішення цього спірного питання є звернення до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом з метою встановлення дійсних характеристик успадкованого майна. Ухвалою суду від 06.12.2021 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено судовий розгляд, витребувано копію спадкової справи відносно майно померлих [PERSON] , [PERSON] (а.с.32-33). Представник позивачів [PERSON] в судове засідання не з`явилась та надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягала. Представник відповідача - Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області, в судовому засіданні не з`явився, причини неявки суду невідомі. Ухвалою суду від 13.06.2022 року було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с.101). В установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки, відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що відповідача повідомлено належним чином про час та місце слухання справи, відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки, відповідач не подав відзив та враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про заочний розгляд справи. Ознайомившись із долученими до матеріалів справи документами, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 03.09.2014 року видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області (а.с.19). З витребуваної судом спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] позивачка є спадкоємцям першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України). Померлий [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.07.1988р., актовий запис №68 (а.с.21). Згідно свідоцтва про укладання шлюбу серії [NUMBER] від 12.11.1999р. актовий запис №40, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.22). Листом Біляївської районної державної контори Одеської області №3022/02-14 від 26.09.2021р. [PERSON] отримала відмову від нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька через відсутність оригіналу правовстановлюючих документів, виданих на ім`я покійного [PERSON] (а.с.20). Згідно довідки Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області №269 від 23.02.2015р. виданої гр. [PERSON] про те, що її батько [PERSON] , який помер [INFO] , дійсно по день смерті був зареєстрований та проживав за адресою [ADDRESS] (а.с.23). Так згідно листа нотаріуса померлому [PERSON] на день смерті належала 1/2 частина домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області від 8 вересня 2021 року № 1231-02-16 (а.с.77 а) У зв`язку з тим, що спірне домоволодіння є житловим будинком на два господаря, розділеним в натурі з двома облаштованими окремими входами, технічні характеристики будинку є ідентичними для обох позивачів, що підтверджується технічним паспортом, виготовленим 30 червня 2016 року ПП «Одеське БТІ». Відповідно до довідки виданої Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області №270 від 23.02.2015р. гр. [PERSON] , про те, що за її батьком [PERSON] , який помер [INFO] , числиться Ѕ частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , за яким закріплено земельна ділянка в розмірі 0,14 га земель Маяківської сільської ради, згідно запису в земельно-шнуровій книзі за №2 сторінка 62 за 1975 рік. (а.с.69). Згідно довідки\~виданого виконавчим\~комітетом Маяківської\~сільської ради\~Біляївського району\~Одеської області\~№570-02-13\~від 02.08.2021р.\~про те,\~що гр.\~ [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] \~дійсно по\~день смерті\~був зареєстрований\~та проживав\~за адресою\~ [ADDRESS] ,\~разом з\~ним проживали\~та були\~зареєстровані:\~ [PERSON] \~ [INFO] \~-\~донька,\~ [PERSON] \~ [INFO] \~ онук,\~ [PERSON] \~ [INFO] онук (а.с.76). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 11.03.2016 року видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області (а.с.12). З витребуваної судом спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] позивач є спадкоємцям першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України). Померла [PERSON] є матір`ю [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.11.1967р., актовий запис №91 (а.с.48а). Листом Біляївської районної державної контори Одеської області № 3775/02-14 від 28 вересня 2017 року [PERSON] отримав відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва через розбіжності в технічних характеристиках спірного домоволодіння в правовстановлюючих документах та технічному паспорті (а.с.13). Згідно свідоцтва про право власності посвідчене від 25.09.1998 року державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області зареєстроване у реєстрові № 2-1760 [PERSON] належав Ѕ частина житлового будинку який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Згідно свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом\~від 25.09.1998\~рокунотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області зареєстроване у реєстрові № 2-176 [PERSON] належав Ѕ частина житлового будинку, кам`яного, критого шифером, загальною житловою площею 49 кв. м. з надвірними спорудами: літня кухня, гараж який розташований за адресою: [ADDRESS] , правовстановлюючих документах зазначено, що майно належало батькові позивача [PERSON] , померлому [INFO] , на підставі довідки Маяківської сільської ради від 24 вересня 1998 року № 1162 (а.с.15). Відповідно до довідки Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області від 06 червня 2016 року № 489-02-16 згідно погосподарській книгі № 8 номер об`єкта по господарському обліку 0642, зареєстровано житловий будинок [ADDRESS] , по [ADDRESS] частина якого належить [PERSON] (а.с.18). Однак, згідно технічного паспорту, виготовленого 30 червня 2016 року ПП «Одеське БТІ», загальна площа житлового будинку (літ. «А») в цілому становить 140,5 кв. м., житлова - 72,2 кв. м. Крім того до житлового будинку прилягають господарські будівлі: гараж (літ. «Б»), сарай (літ. «В»), літня кухня (літ. Г»), сарай (літ. «Д»), гараж (літ. «Е»), літня кухня (літ. «Є»), сарай (літ. «Ж»), вбиральня (літ. «З»), цистерна та огорожа(а.с.24-28). В зазначеному технічному паспорті визначено, що сарай (літ. «Ж») та прибудови 1-5 (кухня), 1-6 (санвузол) та 2-3 (котельна) є самочинно збудованими. Згідно листа директора ПП «Одеське БТІ» від 30 червня 2016 року № 102/2/2016, проведене перепланування житлового будинку із збільшенням площі на 23,2 кв. м. та побудова вбиральня (літ. «З») відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24 травня 2001 року, не належать до самочинного будівництва (а.с.17), самочинно зведеним є сарай (літ. «Ж»), який не може увійти до складу спадкового майна та підлягає введенню в експлуатацію в окремому порядку. Згідно довідки №758 від 17.05.2016р. виданої виконавчим комітетом Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області про те, що гр. [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно по день смерті була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] (а.с.41). Згідно довідки №759 від 17.05.2016р. виданої виконавчим комітетом Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області про те, що гр. [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно по день смерті була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . Разом з нею проживали та були прописані: [PERSON] , [INFO] син, [PERSON] [INFO] невістка, [PERSON] , [INFO] онука, [PERSON] [INFO] - онука, [PERSON] [INFO] підопічна дитина сирота (а.с.41). Відповідно до ч. 1\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 2\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути - визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У Рішенні Європейського Суду від 29 листопада 1991 року у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховує позивач. Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Протокол № 1 стаття 1 «Захист власності» говорить «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважаться. При таких обставинах позов є обґрунтованим, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved