Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

У липні 2021 року позивач [PERSON] , в особі представника Свистули Д.А. звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Акціонерне товариство «СГ «Ю.БІ.АЙ-КОП», про відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 29.01.2021 року о 10 год. 43 хв. у м. Києві по вул. Академіка Глушкова, 13Б, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом OPEL державний номерний знак [NUMBER] , недотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом MAZDA державний номерний знак [NUMBER] , який зупинився попереду. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва по справі № 752/4347/ 21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу OPEL державний номерний знак [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди була забезпечена полісом АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КОП». Потерпілий самостійно звернувся до страхової компанії щодо визнання страхового випадку. 19.04.2021 Національний банк застосував заходи впливу до страховика - ліцензіата ОСЦПВ АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КОП» за порушення нормативів, а саме призупинення дії ліцензії, у зв`язку з тим фактом, що АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КОП» не виконує норматив платоспроможності та достатності капіталу та норматив ризикованості операцій, а сформовані страхові резерви не були розміщені у визначених категоріях прийнятих активів у повному обсязі. Рішення про застосування заходів впливу набуває чинності 20.04.2021. Страховик зобов`язаний до 03.06.2021 усунути порушення та подати Національному Банку звіт про їхнє усунення. Проте на момент подачі [PERSON] даної позовної заяви недоліки не були усунуті та робота АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КОП» не відновлена. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суму у розмірі 32181,16 грн та витрати пов`язані із розглядом справи. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Кахно І.А. від 12.07.2021 відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Згідно Розпорядження керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва № 1635 від 02.11.2021 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Мазура Ю.Ю. від 04.11.2021 прийнято до розгляду дану цивільну справу та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 29.01.2021 року о 10 год. 43 хв. у м. Києві по вул. Академіка Глушкова, 13Б, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом OPEL державний номерний знак [NUMBER] , недотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом MAZDA державний номерний знак [NUMBER] , який зупинився попереду. Зазначене підтверджується копією схеми дорожньо-транспортної пригоди від 29.01.2021 та Постановою Голосіївського районного суду м. Києва, яка знаходиться в матеріалах адміністративної справи № 752/4347/21, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення ст.124 КУпАП. Транспортний засіб MAZDA державний номерний знак [NUMBER] належить [PERSON] , що підтверджується копією посвідчення водія [NUMBER] та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого Центром ДАІ 1407 при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу OPEL державний номерний знак [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди була забезпечена полісом АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КОП» серії [NUMBER] , що підтверджується копією схеми дорожньо-транспортної пригоди від 29.01.2021. Так, страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 Закону України «Про страхування»). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них згідно з п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» належить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. (ст. 990 ЦК України). Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, у ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно з п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства (ст. 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. 29.01.2021 позивач звернувся до АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КОП» з повідомленням від потерпілої особи про настання дорожньо-транспортної пригоди. 23.02.2021 позивач звернувся до АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КОП» із заявою на виплату страхового відшкодування. Як вбачається з матеріалів справи, у технічному листуванні між позивачем та АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КОП» останні шляхом повідомлення у листі визнає страховий випадок. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Частиною 2 статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Верховний Суд України у постанові від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Аналогічну позицію висловлює Касаційний цивільний суд Верховного Суду, зокрема у постанові від 21.02.2020 у справі № 755/5374/18. 19.04.2021 Національний банк застосував заходи впливу до страховика - ліцензіата ОСЦПВ АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КОП» за порушення нормативів, а саме призупинення дії ліцензії, у зв`язку з тим фактом, що АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КОП» не виконує норматив платоспроможності та достатності капіталу та норматив ризикованості операцій, а сформовані страхові резерви не були розміщені у визначених категоріях прийнятих активів у повному обсязі. Рішення про застосування заходів впливу набуває чинності 20.04.2021. Страховик зобов`язаний до 03.06.2021 усунути порушення та подати Національному Банку звіт про їхнє усунення. Проте на момент подачі [PERSON] даної позовної заяви недоліки не були усунуті та робота АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КОП» не відновлена. [PERSON] звернувся до судового експерта для визначення суми завданого збитку для відшкодування збитку винуватою особою. Відповідно до висновку експерта № 18/06-01 за результатами проведення товарознавчої експертизи вартість матеріального збитку внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю OPEL державний номерний знак [NUMBER] з урахуванням зносу становить 32181,16 грн з ПДВ. Стаття 102 ЦПК України визначає, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Крім того, статтею 4 Закону України встановлено, що незалежність судового експерта та правильність його висновку забезпечуються: визначеним законом порядком призначення судового експерта; забороною під загрозою передбаченої законом відповідальності втручатися будь-кому в проведення судової експертизи; існуванням установ судових експертиз, незалежних від органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та суду; створенням необхідних умов для діяльності судового експерта, його матеріальним і соціальним забезпеченням; кримінальною відповідальністю судового експерта за дачу свідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків; можливістю призначення повторної судової експертизи; присутністю учасників процесу в передбачених законом випадках під час проведення судової експертизи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів . Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, у розмірі 32181,16 грн Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат слід зазначити наступне. Як встановлено судом, позивачем сплачено 2700,00 грн за замовлення висновку експерта № 18/06-01 від 18.06.2021 за виготовлення розрахунку матеріального збитку транспортного засобу MAZDA державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 18/06 від 22.06.2021. Відповідно до ст. 22 ЦК України, збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Отже, враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплачена позивачем за виготовлення висновку експерта у розмірі 2700,00 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Водночас, відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Договору про надання правової допомоги від 07.06.2021 №070621 правова допомога надавалася позивачу адвокатом Свистулою Дар`єю Андріївною. Проте, в матеріалах справи відсутній Звіт про надані послуги, Акт приймання-передачі послуг та квитанції щодо оплати послуг адвоката. Таким чином, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення судових витрат по сплаті витрат на професійну правничу допомогу адвоката не підлягає задоволенню. У порядку ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог слід стягнути витрати на проведення експертизи у розмірі 2700,00 грн. та судовий збір у розмірі 908,00 грн. Враховуючи викладене, а також проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Акціонерне товариство «СГ «Ю.БІ.АЙ-КОП», про відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial