Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

15 липня 2022 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що 20.05.2020 року виконавчим комітетом Бродщинської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області було зареєстровано шлюб (актовий запис № 1) між [PERSON] та [PERSON] . Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спору про місце проживання дитини не виникає. Сторони проживали спільно однією сім`єю із травня 2020 року по січень 2022 року та через сварки й непорозуміння припинили спільне проживання. Позивач та відповідач не проживають разом більше шести місяців. Тому позивач [PERSON] прохала розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований виконавчим комітетом Бродщинської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за актовим записом № 1, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] » та стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати. Ухвалою суду від 22 липня 2022 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.18-19). Від представника позивача - адвоката Галушка С.С. надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги, в тому числі про стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 2 600,00 гривень, підтримує та прохає задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що 20 травня 2020 року виконавчим комітетом Бродщинської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що було зроблено актовий запис № 1 (а.с.5). Сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Спору про місце проживання сина не виникає. Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтями 51 Конституції України та 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 112 СК України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має суттєве значення. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони припинили шлюбні стосунки із січня 2022 року та відновлювати їх позивач наміру не має. Враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді подружжя, а позивач не бажає продовжувати шлюбні стосунки, тому збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, суд вважає за необхідне розірвати шлюб. Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір, що становить 992,40 грн. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, крім судового збору, судові витрати складаються також із витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з договору про надання правничої допомоги № 63 від 14.07.2022 року, акту № 1 приймання-передачі правничих послуг від 14.07.2022 року, розрахунку витрат на правничу допомогу адвоката від 14.07.2022 року, квитанції № 63/1 від 14.07.2022 року, позивачка понесла витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 2600,00 гривень. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2600,00 гривень.

Outcome: approved