Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~із вказаним\~позовом,\~у якому\~просить визнати\~ [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позов мотивує тим, що вона є власником згаданого житлового будинку, в якому значиться зареєстрованим відповідач, з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний згідно рішення Свалявського районного суду від 27.08.2021р. (справа №306/1099/21). Приблизно на початку 2021року, коли стосунки між ними вкрай зіпсувалися, відповідач пішов з дому, але куди саме не повідомив, сказавши, що додому більше не повернеться та згідний на розірвання шлюбу, і з цього часу більше не проживає за місцем реєстрації. Позивачці відомо, що відповідач створив нову сім`ю, з якою проживає у Великій Британії. Позивач вважає, що дана обставина слугує підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування даним жилим приміщенням, оскільки позивачка не має можливості повноцінно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Окрім того позивачка просить стягнути на її адресу судові витрати, понесені нею на правову допомогу та оплату судового збору. Позивач у судове засідання не зявилася, представник позивача в судовому засіданні пояснив, що вона не бажає, щоб відповідач був зареєстрований у її власному будинку. Просить позов задоволити повністю та стягнути понесені судові витрати. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, та пояснила, що позивачем не надано доказів того, що реєстрація відповідача по місцю проживання позивача є перешкодою для позивача в отриманні субсидій тощо; відповідач родом із Вінницької області, де не має реєстрації, так як тривалий час (8 років) проживав на території Закарпатської області, а тому втратив соціальні зв`язки по місцю попереднього проживання. А тому для нього реєсстрація в будинку за адресою: [ADDRESS] є як місце реєстрації в Україні. Відповідач має право реєстрації в порядку ст.405 ЦК УКраїни, його перебування за кордоном як вимушена обставина, пов`язана із відкритим вторгненням Росії на територію України. На даний час відповідач є за кордоном. Крім цього, вважає, що позивачем надано докази стягнення судового збору за ведення справи іншим представником (представник [PERSON] ,) яка, зокрема, не зрозуміло яким чином веде судовий супровід справи, за що просять стягнути з відповідача 1700грн. З наведених обставин, просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення представникіів сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до наступного висновку. Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово ч.1\~ст.29 ЦК України. Ст.47\~Конституції України \~визначає, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який розірвано рішенням Свалявського районного суду від 27.08.2021 року (справа №306/1099/21) (а.с.12). [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майн про реєстрацію права власності, індексний номер 41407068 від 29.07.2015року (а.с.7), в якому значиться зареєстрованим відповідач [PERSON] , [INFO] , що стверджується інформацією сільського голови Неліпинської сільської ради №506/05-01 від 23.06.2022року щодо зареєстрованого місця проживання останнього (а.с.22) та випискою із будинкової книги (а.с.8-10). Відповідач фактично\~більше одного\~року не проживає за згаданою адресою, що стверджується актом обстеження проживаючих осіб у житловому будинку на території Неліпинської сільської ради від 17.06.2022року (а.с.11). Представник відповідача мотивує про неввизнання позову тим, що відповідач має право користування житлом після розірвання шлюбу в порядку ст.405 ЦК України. Вважає, що відсутність відповідача по місцю реєстрації є з поважних причин. Разом з тим, суд вважає, що дані правовідносини регулюються нормами ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ст.41\~Конституції України \~та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З набуттям позивачем по даній справі права власності на будинок, останній має право на власний розсуд розпоряджатися своєю власністю, в тому числі і щодо вирішення питань стосовно можливості проживання в будинку інших осіб. Згідно ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі …судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Окрім того, суд керується нормами міжнародного законодавства, які регулюють дану сферу правовідносин, п.1 ст.8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. В судовому засіданні позовні вимоги знайшли своє підтвердження, так як наявна реєстрація відповідача фактично перешкоджає позивачу в реалізації її прав як власника вищевказаного житлового приміщення і враховуючи, що відповідач фактично не проживає у даному помешканні, доводи відповідача щодо того, що йому реєстрація необхідна з метою мати реєстрацію на території України не має значення для власника житла-позивача по справі. А тому, суд ввжає, що позов є обгрунтованим та його необхідно задовольнити. Також на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, які понесені нею при подачі позову до суду, а саме: сплачений судовий збір (а.с.4) та витрати на правову домогу в розмірі 3100грн.(консультація клієнта 700грн.+підготовка матеріалів для позову, складання позовної заяви 2400грн. = 3100грн.), в стягненні витрат за повний судовий супровід справи в розмірі 1900грн. відмовити. ( а.с.17).

Outcome: partial