Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

30 березня 2022 року позивач [PERSON] , через свого представника адвоката Юзьвака І.Я., подав до суду позовну заяву до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про усунення перешкод у вихованні дітей, в якому просив зобов`язати відповідача не чинити йому перешкод у спілкуванні з дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та визначити спосіб його участі як батька у вихованні дітей, шляхом: встановлення систематичних побачень із можливістю відвідування місця проживання [PERSON] та місць загального відпочинку в м. Тернополі (парки, розважальні заклади для дітей, торгові центри, кінотеатри, тощо) у кожну середу з 18 години до 20 години, у кожну неділю з 11 години до 18 години; відвідування дітей у навчальному закладі в будь-який час без обмеження кількості таких побачень; перебування дітей спільно з батьком за місцем проживання позивача, з ночівлею, з 20 по 30 число кожного місяця літа, з можливістю виїзду для спільного відпочинку в межах України у вказаний період. Обґрунтовував позов тим, що з 23 липня 2016 року перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . З травня 2021 року позивач із відповідачем проживають окремо, а діти проживають з відповідачем. Проте відповідач створює перешкоди позивачу в спілкуванні з дітьми. Всі намагання позивача мирним шляхом врегулювати даний спір призводить до конфліктів та створення штучних обставин, через які він не може зустрічатися з сином та брати участь у його виховані, а тому лише в судовому порядку позивач має можливість захистити свої батьківські права. Ухвалою суду від 04 квітня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 19 квітня 2022 року на 10 год. 30 хв., яке, у зв`язку із неявкою відповідача відкладено на 19 травня 2022 року на 11 год. 30 хв. 18 травня 2022 року від відповідача надійшла заява, у якій вона просила відкласти розгляд справи для надання їй можливості скористатись правовою допомогою, у зв`язку із чим підготовче судове засідання, призначене на 19 травня 2022 року, відкладено на 22 червня 2022 року на 14 год. 30 хв. 22 червня 2022 року представник відповідача [PERSON] адвокат Вальчук М.М. подала до суду клопотання про приєднання письмових доказів до матеріалів справи, яке, ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 22 червня 2022 року, було задоволено, докази долучено до матеріалів справи. Ухвалою суду від 22 червня 2022 року справу скеровано до органу опіки і піклування для надання письмового висновку щодо способу участі відповідача у вихованні та спілкуванні з дітьми, у зв`язку з чим підготовче судове засідання відкладено на 20 липня 2022 року на 15 годину 30 хвилин та, у зв`язку із неповерненням матеріалів справи з органу опіки та піклування та за письмовим клопотанням представника позивача, підготовче судове засідання повторно відкладено на 06 вересня 2022 року на 16 год. 09 серпня 2022 року від Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради надійшов письмовий висновок щодо визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні дітей та заява представника третьої особи про розгляд справи у її відсутності. 06 вересня 2022 року проведено підготовче судове засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29 вересня 2022 року на 10 годину. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю вказав, що дві зустрічі з дітьми після засідання органу опіки і піклування вже відбулись, однак він хоче бачитись з дітьми не лише у згідно з графіком, визначеним органом опіки і піклування, а й мати спільний відпочинок з дітьми в літній період. Представник позивача адвокат Юзьвак І.Я. підтримав позовні вимоги у повному обсязі, зіславшись на обставини, які викладені у позовній заяві. Представник відповідача адвокат Вальчук М.М. пояснила, що відповідач позивачу перешкод у спілкуванні з дітьми не створювала і не створює, після засідання органу опіки і піклування вже відбулось два побачення дітей із батьком, позивач жодним чином проти визначеного органом опіки та піклування графіку побачень не заперечує, однак у задоволенні решти вимог просила відмовити, оскільки, на її переконання, вони позивачем не обгрунтовані. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, однак, як зазначалося, раніше нею була подана заява про розгляд справи без її участі. Відповідно до ст. 223 ЦПК України неявка третьої особи в судове засідання не перешкоджає розгляду справи. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Сторони позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 23 липня 2016 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. [INFO] в сторін народився син [PERSON] , про що 06 вересня 2017 року зроблено актовий запис №998 Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06 вересня 2017 року. [INFO] в сторін народилась дочка [PERSON] , про що 03 січня 2019 року зроблено актовий запис №17 Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03 січня 2019 року. Як убачається з відповіді Головного управління Національної поліції в Тернопільській області №Щ-2 від 09 липня 2022 року, [PERSON] повідомлено, що його звернення про те, що його дружина [PERSON] вчиняє сварку та не впускає до помешкання, щоб зустрітися з дітьми, зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області за №3227 від 29 січня 2022 року. Також, у відповіді на адвокатський запит зазначено, що 29 січня 2022 року від [PERSON] надійшло повідомлення про те, що його дружина [PERSON] вчиняє сварку та не впускає його до помешкання, щоб зустрітися з дітьми. Вказане звернення зареєстроване в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Тернопільського РУП за №3227 від 29 січня 2022 року. Згідно з рапортом начальника СМ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Казновецького А.Р. від 29 січня 2022 року, 29 січня 2022 року о 11 год. 06 хв. надійшло повідомлення від [PERSON] про те, що його дружина [PERSON] вчиняє сварку та не впускає його до помешкання, щоб зустрітися з дітьми. Відповідно до акту №11 від 16 червня 2022 року, складеного старостою с. Юськівці, с.Краснолука Лановецької міської ради Тернопільської області, [PERSON] разом зі своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , а фактично, без реєстрації, проживають по [ADDRESS] з 24 лютого 2022 року. 14 червня 2022 року представник відповідача адвокат Вальчук М.М. звернулась до Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» із адвокатським запитом від 13 червня 2022 року, у якій просила надати інформацію про те, хто з батьків супроводжує малолітніх дітей при відвідуванні ними педіатра, при необхідності лікування, чи хворіли будь-якими хворобами, якщо так, то чи перебували на стаціонарному лікуванні, як часто діти хворіють. Відповіді на зазначений адвокатський запит представник позивача не надала, жодних клопотань із цього приводу не заявляла. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, між ним та відповідачем [PERSON] виникають спори щодо участі позивача у вихованні їх спільних дітей. Зазначені обставини в судовому засіданні відповідачем не спростовані. З пояснень учасників судового процесу судом установлено, що між ними в добровільному порядку не було досягнуто згоди щодо участі позивача у вихованні дитини і їхнього спілкування. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються, зокрема, і на відносини між дитиною та батьком. ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі ст. 157 Сімейного Кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частиною 1 статті 159 СК України та ч. 3 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Батьки малолітніх [PERSON] та [PERSON] позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] не можуть дійти згоди щодо участі батька в його вихованні. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №800 від 03 серпня 2022 року затверджено висновок органу опіки та піклування про визначення способу участі батька [PERSON] , у вихованні малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як убачаться з зазначеного висновку органу опіки та піклування - про участь батька [PERSON] , у вихованні малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування рекомендує визначити спосіб участі батька [PERSON] у вихованні дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , кожної середи з 18 до 20 години та у кожної неділі з 11 до 18 години. Перші дві зустрічі батька з дітьми у присутності матері. З пояснень сторін у судовому засіданні установлено, що дві перших зустрічі батька з дітьми на підставі зазначеного висновку вже відбулися. Суд звертає увагу на те, що у позовній заяві позивач просив визначити й місце таких зустрічей із можливістю відвідування місця проживання [PERSON] та місць загального відпочинку в м. Тернополі (парки, розважальні заклади для дітей, торгові центри, кінотеатри тощо). Однак, на переконання суду, визначення конкретного переліку місць побачень не сприятиме належному виконанню рішення, оскільки по-перше, неможливо передбачити усіх місць відпочинку, а, обмежуючи перелік словом «тощо», він підлягатиме розширеному тлумаченню. По-друге, в умовах війни в Україні багато місць відпочинку у той чи інший момент можуть ставати небезпечними та недоречними для відвідування, і кожен із батьків, усвідомлюючи свій розсудливий батьківський обов`язок, та враховуючи безпеку дітей, повинен обирати ті місця для відпочинку, які є не лише зручними й комфортними, але й у відповідний конкретний момент, насамперед, безпечними. Також суд вважає недоведеними вимоги позивача про визначення спільного відпочинку з дітьми в літній період. Так, позивач не надав жодних доказів про те, в які саме з літніх місяців він матиме достатній час, який безперервно зможе присвятити дітям та забезпечити їм постійний догляд. Крім того, в умовах війни спрогнозувати можливість літнього відпочинку в Україні на даний час узагалі видається неможливим. З урахуванням зазначеного, враховуючи найкращі інтереси дітей, беручи до уваги їх малолітній вік [PERSON] (5 років) та [PERSON] (3 роки), суд вважає, що вимоги позивача перебування дітей спільно з батьком за місцем проживання позивача, з ночівлею, з 20 по 30 число кожного місяця літа, з можливістю виїзду для спільного відпочинку в межах України у вказаний період до задоволення не підлягають. Також безпідставними є вимоги повивача про відвідування дітей у навчальному закладі в будь-який час без обмеження кількості таких побачень, оскільки жодних доказів про те, що діти відвідують будь-які навчальні заклади, що він обізнаний із графіком відвідування ними таких закладів, розклад занять у цих закладах у разі їх відвідування дітьми, можливість завести/забрати їх із таких закладів, відвідати у перервах між заняттями позивач не надав. Однак, оскільки добровільно сторони не досягли згоди щодо участі позивача у вихованні малолітніх дітей, на підставі зібраних у справі доказів судом установлено, що спілкування позивача з дітьми не перешкоджатиме нормальному вихованню дітей, а тому суд вважає, що права позивача підлягають захисту шляхом задоволення його позовних вимог у тому обсязі, який рекомендований органом опіки та піклування у кожну середу з 18 до 20 години та у кожну неділю з 11 до 18 години. Проти такого графіку побачень не заперечила й представник відповідача, а також, на переконання суду, такий спосіб участі позивача у вихованні сина [PERSON] та дочки [PERSON] забезпечуватиме найкращі інтереси дітей. Вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача не чинити перешкод у спілкуванні з дітьми ґрунтуються лише на доказах звернення позивача до поліції з приводу конфлікту, який відбувся між сторонами 29 січня 2022 року. З 24 лютого 2022 року, з метою забезпечення безпеки дітей у період війни, вони фактично проживають у с. Краснолука Лановецького району Тернопільської області, що підтверджено письмовими доказами. На думку суду, наявність одного конфлікту не може свідчити про те, що відповідач систематично чинить перешкоди у спілкуванні позивача з його дітьми, а тому ці вимоги до задоволення не підлягають. За вказаних обставин позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 141, 153, 159 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial