Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

12.01.2021 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області від представника позивача [PERSON] надійшла вище зазначена позовна заява, з проханням : стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 104\~660,59 гривень та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 204\~805,41 гривень, а всього загалом - 310\~466 гривень (а. с. 1-6). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] та [PERSON] з 19.12.1992 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Печерського районного суду міста Києва від 01.06.2016 у справі № 757/19593/15-ц було розірвано. Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Крім того зазначено, що рішенням Печерського районного суду міста Києва від 02.05.2018 року по справі № 757/9736/18-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів заробітку, починаючи з 23.02.2018. Дане рішення звернуто позивачем до примусового виконання Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ВП № 60943874. Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості № 60943874/15 від 21.12.2020, складеної старшим державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцьким Т.К., станом на 01.12.2020 заборгованість по аліментам становить 104660,59 грн.. Зазначені розрахунки відповідачем не оскаржувались та станом на день подачі позову до суду заборгованість не погашена. Згідно з розрахунком позивача за період з 23.02.2018, з моменту виникнення обов`язку щодо сплати аліментів на утримання доньки за розрахунком, розмір пені становить 205805,41 грн. Позивач вказує, що відповідач офіційно працевлаштований, обіймає посаду начальника кафедри Військового інституту комунікацій та інформації, у приватній власності має нерухоме майно, а тому здатен виконувати аліментні зобов`язання вчасно і в повному обсязі. При цьому позивач з 01.09.2020 особисто несе значні додаткові витрати на утримання доньки, пов`язані зі вступом до навчального закладу Коледж Київського міжнародного університету, щомісячна оплата становить 2580 грн. на місяць та проживання в гуртожитку 2489 гривень на місяць. Ухвалою від 27.01.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.. 42-43). Ухвалою від 15.07.2021 зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили рішення в іншій цивільній справі № 359/3287/21 (а. с. 94-97). Постановою Київського апеляційного суду від 09.11.2021 ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.07.2021 скасовано, справу повернуто до суду для продовження розгляду ( а.с. 151-153). 16.12.2021 поновлено провадження у даній цивільній справі (а.с. 157). Ухвалою від 04.05.2022 закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено до судового розгляду (а.с. 171). Ухвалою від 04.05.2022 у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі відмовлено (а.с. 174-176). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала частково, в частині нарахованої пені, а також зазначила, що заборгованість за аліментами станом на дату судового розгляду відповідачем погашена. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, відзив на позовну заяву до суду не подав. Відповідно до вимог ст. ст.\~223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечувала. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. За змістом ч. 6 ст.\~81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.12.1992, який рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01.06.2016 було розрізано, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серії [NUMBER] виданим Палацом одруження м. Ставропіль, та копією рішення ухваленого у цивільній справі № 757/19593/15-ц ( а. с. 9, 11-12). [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції міста Києва 03.09.2004 (а. с. 10). Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 02.05.2018, ухваленим у цивільній справі № 757/9736/18-ц, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 23.02.2018 року, що підтверджується копією рішення суду від 02.05.2018 та ухвалою суду від 29.11.2019 про виправлення допущених описок в судовому рішенні (а.с. 13-15). Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості від 21.12.2020 № 60943874/15, складеною старшим державним виконавцем Левіцьким Т., на виконанні у Печерському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 757/9736/18-ц від 02.05.2018, виданого Печерським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 23.02.2018 року. Станом на 01.12.2020 заборгованість про аліментам становить 106742 гривень 29 копійок (а.с. 16-18). Як вбачається з долучених до позовної заяви декларацій про доходи за 2019 та 2020 року у зазначений в довідці-розрахунку період виникнення заборгованості по аліментам відповідач [PERSON] був працевлаштований, обіймав посаду начальника кафедри Військового інституту телекомунікацій та інформатизації, та мав доходи (а.с. 19-28), проте аліменти не сплачував та станом на дату звернення позивача до суду мав непогашену заборгованість. Згідно ч. 1 ст. 195 Сімейного кодексу України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Частиною 2 зазначеної статті, визначено, що заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Згідно ч. 4 ст. 195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. На момент ухвалення даного судового рішення, будь-яких належних у і допустимих доказів того, що наведений державним виконавцем розрахунок заборгованості по аліментам є неправильним, або існує рішення суду, яким такий розрахунок визнаний недійсним та визначена інша сума заборгованості за вказаний в позовній заяві період (з 23.02.2018 станом на 01.12.2020), суду надано не було та не зазначено джерел їх здобуття. Разом з тим, суд вважає, що позовна вимога про стягнення заборгованості по аліментах, не підлягає задоволенню виходячи із наступного. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, передбачений ст.\~71\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» і відповідно до ч. 7 цієї статті, суд вирішує питання заборгованості по аліментах лише у разі спору про її розмір. При відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Повторне стягнення із боржника суми, яка має бути ним виплачена в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме. З цих підстав позовна вимога щодо стягнення з відповідача заборгованості по аліментах задоволенню не підлягає. Крім того, представником позивача визнано, що станом на дату ухвалення судового рішення заборгованість по аліментам відповідачем погашена, проте заяви про відмову від позову в частині заявлених позовних вимог, стороною позивача подано не було. Наведене свідчить про очевидну необґрунтованість заявленого позову в частині стягнення заборгованості за аліментами. Щодо вимоги про стягнення неустойки (пені) суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до ч. 2 цієї статті розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Отже, пеня у розмірі 1 відсотка суми несплачених аліментів нараховується на суму виникнення заборгованості (щодо кожного місячного платежу окремо) від дня прострочення до дня її повного погашення, проте, не має бути більше 100 відсотків заборгованості. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.22\~постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року\~передбачена\~статтею 196 Сімейного кодексу України\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки настає за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Судом встановлено, що відповідачем у добровільному порядку не вживалися заходи щодо сплати аліментів у визначеному судом розмірі, а отже зазначена вище заборгованість по аліментам виникла з вини відповідача, який не мав об`єктивних перешкод для своєчасної сплати аліментів. Доказів протилежного суду надано не було. Суд звертає увагу, що згідно з довідкою-розрахунком (а.с.16-18) аліменти у період з 23.02.2018 по серпень 2019 року включно, а також у лютого 2020 року відповідачем не виплачувалися, у період з вересня 2019 по січень 2019 року включно, а також у березня 2020 року аліменти були сплачені не в повному розмірі. З квітня 2020 року відповідач сплачував аліменти в більшому розмірі, частково погашаючи заборгованість, що виникла з 23.02.2018. Таким чином, розрахунок пені має здійснюватися за формулою : фактична заборгованість з аліментів, що утворилася, починаючи з 23.02.2018 нарастаючим підсумком помножена на фактичну кількість днів прострочення помножена на 1%. 02.2018: (753,26 х6х1%=45,20грн. 03.2018: (753,26+ 4482,73) х31х1%=1623,16грн. 04.2018: (753,26+ 4482,73+4836,84) х30х1%=3021,85 грн. 05.2018: (753,26+ 4482,73+4836,84+4836,84) х31х1%=4622,00грн. 06.2018: (753,26+ 4482,73+4836,84+4836,84+5048,61)30х1%=5987,48грн. 07.2018: (753,26+ 4482,73+4836,84+4836,84+5048,61+5048,61)31х1%=7752,14грн. 08.2018: (753,26+ 4482,73+4836,84+4836,84+5048,61+5048,61+5048,61)31х1%=9317,21грн. 09.2018: (753,26+ 4482,73+4836,84+4836,84+5048,61+5048,61+5048,61+5048,61)30х1%= 10531,23грн. 10.2018: (753,26+ 4482,73+4836,84+4836,84+5048,61+5048,61+5048,61+5048,61+5048,61)х 31х1%=12447,34 грн. 11.2018: (753,26+ 4482,73+4836,84+4836,84+5048,61+5048,61+5048,61+5048,61+5048,61+ 5048,61)х 30х1%=13560,40грн. 12.2018: (753,26+ 4482,73+4836,84+4836,84+5048,61+5048,61+5048,61+5048,61+5048,61+ 5048,61+5066,12)х31х1%=15582,91грн. 01.2019: (753,26+ 4482,73+4836,84+4836,84+5048,61+5048,61+5048,61+5048,61+5048,61+ 5048,61+5066,12+5066,12)х31х1%=17153,41грн. 02.2019: (753,26+ 4482,73+4836,84+4836,84+5048,61+5048,61+5048,61+5048,61+5048,61+ 5048,61+5066,12+5066,12+7431,59)х28х1%=17574,24грн. 03.2019: (753,26+ 4482,73+4836,84+4836,84+5048,61+5048,61+5048,61+5048,61+5048,61+ 5048,61+5066,12+5066,12+7431,59+7447,20)х31х1%=21765,83грн. 04.2019: (753,26+ 4482,73+4836,84+4836,84+5048,61+5048,61+5048,61+5048,61+5048,61+ 5048,61+5066,12+5066,12+7431,59+7447,20+7447,20)х30х1%=23297,87грн. 05.2019: (753,26+ 4482,73+4836,84+4836,84+5048,61+5048,61+5048,61+5048,61+5048,61+ 5048,61+5066,12+5066,12+7431,59+7447,20+7447,20+7447,20)х31х1%=26383,10грн. 06.2019: (753,26+ 4482,73+4836,84+4836,84+5048,61+5048,61+5048,61+5048,61+5048,61+ 5048,61+5066,12+5066,12+7431,59+7447,20+7447,20+7447,20+7447,20)х30х1%=27766,19 грн. 07.2019: (753,26+ 4482,73+4836,84+4836,84+5048,61+5048,61+5048,61+5048,61+5048,61+ 5048,61+5066,12+5066,12+7431,59+7447,20+7447,20+7447,20+7447,20+7465,00)х31х1% = 31005,88грн. 08.2019: (753,26+ 4482,73+4836,84+4836,84+5048,61+5048,61+5048,61+5048,61+5048,61+ 5048,61+5066,12+5066,12+7431,59+7447,20+7447,20+7447,20+7447,20+7465,00+7465,00) х 31х1%=33320,03 грн. І так далі. Перевіривши \~долучений до\~позовної заяви\~ розрахунок\~суми пені\~(а.\~с.\~7-8),\~ суд дійшов висновку, що його правильність не викликає сумнівів. Разом із тим сума нарахованої пені, очевидно перевищує розмір заборгованості, що виник у відповідача на дату звернення з позовом до суду. Отже, враховуючи вищенаведені вимоги ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені, у зв`язку з простроченням аліментів підлягають частковому задоволенню в межах фактичного розміру заборгованості з аліментів, що існував на момент звернення з позовом до суду, тобто у розмірі 104660,59грн.. Відповідач працює, стягнення аліментів на користь позивача припинено у зв`язку з досягненням [PERSON] 18 років, а тому відповідач не позбавлений за своїм матеріальним та сімейним станом можливості сплатити пеню визначеному законом та судом розмірі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що дане рішення частково ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п. 3 ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» \~звільнена від\~сплати судового\~збору за\~вимогу про\~стягнення неустойки\~(пені)\~за прострочення\~сплати аліментів,\~тому в\~цій частині\~судові витрати\~в розмірі\~1046,61\~гривень підлягають\~стягненню з\~відповідача на\~користь держави,\~а за\~позовні вимоги\~про стягнення\~заборгованості по\~аліментам \~суд відносить\~за рахунок\~держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial