Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-09 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2014 року, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення нею повноліття, а також стягнути витрати за надання правничої допомоги. Свої вимоги мотивує тим, що 20.03.2009 між нею та відповідачем було укладено шлюб, у якому народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, тому шлюб на підставі рішення суду розірвано, з 2012 року вони спільно не проживають. У 2014 році вона звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів, який задоволено та ухвалено стягнути з останнього на її користь аліменти на [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно. Два останні роки вони з сином проживають у Чеській Республіці. Дитина навчається у чеській школі. Згоду на виїзд дитини відповідач надав в обмін на її відмову від стягнення аліментів на її користь. На літні канікули вони приїжджають у м. Долина, де проживають у квартирі батьків. З часу розірвання шлюбу відповідач не цікавиться долею дитини, не бере участі у його вихованні. З 2014 року значно змінилася ситуація, яка стала підставою звернення до суду з даним позовом, а саме: зросли ціни на продукти та інші товари майже втричі, зріс прожитковий мінімум, який на даний час для дітей у віці 6-18 років становить 2618 гривень на місяць, їхній син став школярем, що збільшило витрати на одяг, канцтовари, харчування. Відповідач не являється особою з інвалідністю, працездатний, може працювати та забезпечувати свого сина. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Кажук В.Б. не з`явилися, останній подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи в їхній відсутності. Позовні вимоги зменшив, враховуючи подану відповідачем інформацію, що на його утриманні перебуває ще одна дитина від нового шлюбу, просив змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з [PERSON] згідно з рішенням Долинського районного суду від 19.09.2014 на її користь на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 500 грн до суми, що складає 1/5 всіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на надання правової допомоги. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Комарницький Е.Г. у судове засідання не з`явилися, останній подав заяву, в якій визнав позовні вимоги в частині стягнення аліментів у розмірі 1/5 частки від усіх видів доходів з моменту набрання рішенням законної сили. Розгляд справи просив проводити за їхньої відсутності. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24.12.2021 відкрито провадження по даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та надано відповідачу строк для надання відзиву. 20 січня 2022 року від представника позивачки - адвоката Кажука В.Б. поступило клопотання про проведення підготовчого судового засідання без його участі та без участі його довірительки, у якому він позов підтримав. 20 січня 2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. 14 лютого 2022 року поступило клопотання представника позивачки адвоката Кажука В.Б. про розгляд справи у його відсутності та відсутності його довірительки, у якій він позов підтримав, просив задовольнити, не заперечив проти заочного розгляду. Ухвалою суду від 14 лютого 2022 року постановлено провести заочний розгляд даної справи. 14 лютого 2022 року ухвалено заочне рішення про задоволення позову, повний зміст якого складено 22.02.2022. 15 липня 2022 року від представника відповідача - адвоката Комарницького Е.Г. поступила заява про скасування заочного рішення з клопотанням про поновлення строку для її подання. Ухвалою суду від 18.07.2022 прийнято заяву про перегляд заочного рішення до розгляду у відкритому судовому засіданні, поновлено строк на її подання. 26 липня 2022 року від представника відповідача - адвоката Комарницького Е.Г. поступило клопотання про розгляд заяви про перегляд заочного рішення без їхньої участі. Заяву підтримали. Ухвалою суду від 26.07.2022 заочне рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 14.07.2022 скасовано, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання. 04 серпня 2022 року, 06 вересня 2022 року від представника відповідача - адвоката Комарницького Е.Г. поступили клопотання про проведення підготовчого судового засідання без їхньої участі. 12 вересня 2022 року від представника позивачки - адвоката Кажука В.Б. надійшло клопотання про долучення доказів та проведення підготовчого судового засідання без участі сторони позивачки. Ухвалою суду від 23.09.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. 10 жовтня 2022 року від представника позивачки надійшла заява про зменшення позовних вимог, а від представника відповідача - заява про часткове визнання зменшених позовних вимог, у яких вони просили завершувати розгляд справи за їх відсутності. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.11.2009, [PERSON] народився [INFO] . Його батьками є сторони по справі (а.с. 5). Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 19.09.2014 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю (а.с. 6). На підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 19.09.2014 з [PERSON] на користь [PERSON] ухвалено стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 гривень щомісячно на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Стягнення аліментів розпочато з 10.09.2014 (а.с. 7-8). 19 жовтня 2018 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 19.10.2018. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 13). Від даного шлюбу [INFO] народився [PERSON] , на що вказує відповідне свідоцтво про народження (а.с. 124). Як вбачається з нотаріально посвідченої заяви від 29.11.2018, сторони надали згоду на тимчасові поїздки спільного сина [PERSON] з визначеними особами в Чехію, Словаччину, Німеччину, Австрію, Румунію, Польщу, Болгарію та Хорватію з 01 січня 2019 року по 01 січня 2022 року (а.с. 14). Як встановлено у судовому засіданні, позивачка з синами проживає у Чеській Республіці, де вона знімає житло, про що свідчить відповідний договір оренди (а.с. 125, 126). Неповноілтній [PERSON] у Чеській Республіці відвідує школу, про що свідчить довідка про навчання, згідно з якою [PERSON] є учнем четвертого класу початкової школи імені Т.Г. Масарика у м. Кутна Гора (а.с. 10, 11), у зв`язку з чим позивачка несе витрати, що підтверджується виписками з банківського рахунку про отлату за відвідування секції волейболу, на дозвілля на навчальні роки 2019-2022, харчування в школі (а.с. 111-123). [PERSON] з дитиною приїжджає у м. Долина, де вони зареєстровані по [ADDRESS] , на що вказує витяг № 19488 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 09.12.2021 (а.с. 12). Відповідна відмітка у закордонному паспорті GB517946 [PERSON] свідчить про те, що останній також 27.11.2021 виїхав за кордон (а.с. 65-66). 05.12.2019 він зареєстрував шлюб з [PERSON] , на що вказує свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 05.12.2019 (а.с. 67). Від даного шлюбу у нього народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] з перекладом (а.с. 68-70). Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] здійснює догляд за [PERSON] , яка, згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , є його мамою (а.с. 71), являється особою з інвалідністю І групи (а.с. 77-78) та перебуває на його утриманні, що підтверджується повідомленням з Управління соціального захисту населення Калуської РДА (а.с. 102) та довідкою про отримання допомоги № 597 від 02.08.2022 (а.с. 103). З 27.02.2021 [PERSON] також виїхала за кордон (а.с. 75-76), де, як вказала сторона позивача, проживає зі своїм сином. Між сторонами виник спір щодо підстав для зміни способу стягнення аліментів на малолітню дитину з твердої грошової суми на частку від доходу відповідача. Оцінка суду: суд, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, враховуючи зменшення позовних вимог позивачкою та часткове визнання їх відповідачем, приходить до такого висновку. В силу вимог ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ч. 2\~ст. 51 Конституції України,\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Частиною 1\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі статтями\~150,\~180 СК України, батьки\~зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з ч. 1-2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 ст.\~183\~СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як вбачається зі змісту ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, виходячи з вищевикладених положень закону, право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.\~192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі, та навпаки). Таким чином, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). До такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, Верховний Суд у постанові від 16 червня 2021 року у справі №643/11949/19. Позивачці за рішенням суду визначено розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень. Визначена попереднім рішенням суду сума аліментів у розмірі 500,00 гривень є недостатньою для утримання спільного сина сторін, оскільки за час, який минув після стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, значно збільшилися видатки на його утримання. В силу досягнення певного віку хлопчик потребує більше коштів для забезпечення його розвитку, а розмір аліментів, який стягнутий за рішенням суду від 19.09.2014, не дозволяє позивачці забезпечити належне матеріальне утримання дитини та її нормальний фізіологічний розвиток. Крім того, змінилися обставини, які були враховані судом при призначенні аліментів, зокрема, у частині того, що дитина, на яку стягувалися аліменти стала школярем, для навчання їздить до іншої країни (Чеської Республіки), де в даний час проживає його мати, в якої з часу стягнення аліментів народилася ще одна дитина. При цьому, суд враховує, що у відповідача також змінилося сімейне становище, у нього народилася ще одна дитина, а також він здійснює догляд за матір`ю, яка є особою з інвалідністю 1 групи. Тому з огляду на те, що у справі наявні докази, які в сукупності із законодавчим збільшенням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та зростаючими потребами сина сторін дають підстави для зміни способу стягнення аліментів, що сприятиме кращому захисту інтересів дитини, зважаючи на те, що заявлені позивачкою вимоги ґрунтуються на положеннях СК України, відповідають інтересам дитини, покращують її матеріальне становище та, враховуючи зміну сімейного стану як отримувача, так і платника аліментів, у яких народилося ще по одній дитині, перебування на утриманні відповідача матері - особи з інвалідністю І групи, визнання ним зменшених позовних вимог в частині визначеної частки, суд приходить до висновку про необхідність зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку заробітку, визначивши аліменти у розмірі 1/5 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповіданого віку. При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, у даному випадку має місце зміна розміру вже присуджених аліментів, новий розмір яких сплачується з дня набрання даним рішенням законної сили, а не присудження аліментів за рішенням суду, стягнення за якими проводиться від дня пред`явлення позову, тому позов [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів слід задовольнити частково та стягнення аліментів в новому розмірі розпочати з часу набрання даним рішенням законної сили Щодо понесених сторонами судових витрат, суд зазначає таке: беручи до уваги те, що основна позовна вимога (зменшена) задоволена повністю, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави суд стягує судовий збір у розмірі 992,40\~грн, від попередньої сплати якого позивачка звільнена. Щодо понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що основні положення про витрати на професійну правничу допомогу містяться у ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст. 141 ЦПК України). Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Позивачка на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу надала такі документи: - договір про надання правової допомоги від 03.12.2021, у якому визначений фіксований розмір гонорару у сумі 2000 грн (а.с. 15); - акт виконаних робіт від 03.12.2021, згідно з яким позивачці надані на суму 2000 грн такі постуги: надання правової консультації по справі, збір документів - 200 грн, правнича допомога пов`язана з підготовкою до складення позовної заяви - 400 грн, складення позовної заяви - 500 грн, представництво інтересів у суді - 900 грн (а.с. 17); - ордер серії ІФ № 010602 від 03.12.2021 на надання правової допомоги [PERSON] адвокатом Кажуком В.Б. (а.с. 18); - квитанцію № 78 від 07.12.2021 про прийняття адвокатом Кажуком В.Б. від [PERSON] гонорара у сумі 2000 грн за надання правової допомоги (а.с. 19). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що розмір витрат, понесених позивачкою на правничу допомогу, тобто на оплату послуг адвоката, є доведеним, обґрунтованим та співмірним, зокрема, зі складністю та категорією даної справи, її значенням для сторін, обсягом наданих послуг адвокатом, часом, витраченим адвокатом на їх надання, часом судових засідань, протягом якого розглянута справа та складанням процесуальних документів, доводи яких враховані судом при прийнятті рішення. При цьому, відповідачем не було ні подано, ні заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, не були наведені ним також і обставини, за яких, як на його думку, заява не підлягала би до задоволення. Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з відповідача в якості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу складає 2000 грн і на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що основна позовна вимога (зменшена) задоволена повністю, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки в повному розмірі. На підставі викладеного, ст. 3, 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), ратифікованої\~постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року, ст. 51 Конституції України, ст. 150, 180, 182-184, 192 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial