Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом вказуючи, що він з відповідачем 06 серпня 2011 року уклали шлюб. Від даного шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що вони з відповідачем давно вже не проживають однією сім`єю, спільного господарства не ведуть, у них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові один до одного і не бачать майбутнього спільного сімейного життя, вважає, що шлюб фактично припинив існування і подальше спільне життя неможливе. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 6 серпня 2011 року виконавчим комітетом Рижанської сільської ради Володарсько - Волинського району Житомирської області. Ухвалою Володарсько - Волинського районного суду Житомирської області від 28.07.2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Ухвалою Володарсько - Волинського районного суду Житомирської області від 02.09.2022 року здійснено перехід у справі до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Згідно із ч.10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Згідно із ч.8 ст. 123 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. На адресу зареєстрованого місця проживання відповідача ( [ADDRESS] ) судом двічі рекомендованим листом направлено ухвалу про відкриття провадження у справіта копію позовної заяви з додатками. Відповідач в судове засідання повторноне з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом направлення повідомлень за останнім відомим місцем проживання, а також розміщенням оголошення про виклик відповідача на офіційному сайті суду, що згідно ч.8, 11 ст.128 ЦПК України є належним повідомленням особи про розгляд справи. Відповідач відзив до суду не подала, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав. Відповідно до ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Частина 3 ст.105 СК України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 06 серпня 2011 року виконавчим комітетом Рижанської сільської ради Володарсько - Волинського району Житомирської області, актовий запис №2, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Подружжя [PERSON] від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] . Судом встановлено, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб носить лише формальний характер, примирення не можливе, сім`я фактично припинила існувати і зберегти її неможливо. Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, а також те, що сторони не бажають зберегти сім`ю, спільне проживання суперечить їх інтересам, шлюбні відносини припинені, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved