Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

У жовтні 2019 року Криворізька міська рада звернулася до суду із вказаним позовом до відповідачів в якому просила визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Софіївської районної державної адміністрації Профатілової Марини Сергіївни, індексний номер: 31037820 вiд 22.08.2016 року про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на об`єкт нерухомого майна: незавершене будівництво окремо розташованої нежитлової будівлі - торгівельних приміщень павільйону, розташоване за адресою [ADDRESS] , а також скасувати наступні реєстраційні записи про право власності на об`єкт вказаного нерухомого майна № 16282901 від 03 вересня 2016 року; № 16440145 від 13 вересня 2016 року та у Єдиному державному реєстрі речових прав та їх обтяження на об`єкт нерухомого майна: незавершене будівництво окремо розташованої нежитлової будівлі торгівельних приміщень павільйону, розташоване за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 1006006212110. Зобов`язати ФОП [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] демонтувати зведене без дозвільних документів незавершене будівництво окремо розташованої нежитлової будівлі - торгівельних приміщень павільйону, розташоване за адресою [ADDRESS] , а також стягнути судовий збір з відповідачів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 19.08.2016 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 31037820 від 22.08.2016 року, державним реєстратором Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Профатіловою М.С. за [PERSON] було зареєстроване право власності на об`єкт незавершеного будівництва - окремо розташовану нежитлову будівлю торгівельних приміщень павільйону (незакінчене будівництво, готовність 98%). А-1, загальною площею 61,4 кв.м, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Підставою виникнення права власності на зазначений об`єкт вказано: Договір оренди земельної ділянки, серія та номер: 2015440, виданий 27.08.2015 року, видавник: Криворізька міська рада; Технічний паспорт, серія та номер:-, виданий 31.07.2015 року, видавник: ФОП [PERSON] . Проте, всупереч п. 64 Порядку №1127 (в редакції станом на 13.09.2016 року), [PERSON] для проведення державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва документ, що надає право на виконання будівельних робіт не подавався. Станом на 19.08.2016 року Декларація про виконання будівельних робіт у [PERSON] була відсутня. 27.08.2015 року між Криворізькою міською радою та ФОП [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] був укладений Договір оренди земельної ділянки №2015440 (державна реєстрація № 10983512 від 27.08.2016 року), відповідно до якого Орендарі отримали у користування земельну ділянку житлової та громадської забудови для розміщення будівлі торговельно-розважального комплексу, яка знаходиться на [ADDRESS] . Термін дії договору - 5 років. Вказаний Договір оренди земельної ділянки не мiг бути підставою для державної реєстрації права власності, адже земельна ділянка за даним договором надавалась лише під розміщення іншого вже існуючого об`єкту - будівлі торговельно-розважального комплексу, яка вже була розташована на момент укладення договору і була зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Крім того, адреса об`єкта незавершеного будівництва відрізняється від адреси розташування ділянки за вказаним Договором. Таким чином, державним реєстратором безпідставно, всупереч нормам діючого законодавства, без документів що підтверджують речове право на земельну ділянку і виконання будівельних робіт, було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та здійснена державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва. 03 вересня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва за адресою: [ADDRESS] , в якому зазначено про те, що відчужуваний об`єкт незавершеного будівництва належить [PERSON] , зокрема на підставі Декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованої 03 вересня 2014 року за № ДП082142460162, і на земельній ділянці, яка знаходиться в користуванні Продавця на підставі договору оренди. 08.09.2016 року, приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Бурлак Ростиславом Олександровичем, було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 31290075, та зареєстровано право власності на спірний об`єкт за [PERSON] . В подальшому, 13.09.2016 року, між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування спірного майна, серія та номер: 2069, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацком Я.О. 17.09.2016 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацком Я.О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:31437770, та право власності на об`єкта незавершеного будівництва зареєстровано за [PERSON] . Зважаючи на явну неправомірність первісної державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва окремо розташованої нежитлової будівлі-торгівельних приміщень павільйону за [PERSON] подальші реєстраційні рішення втратили статус обґрунтованих та правомірних, оскільки підстав для реєстрації таких прав, встановлена Законом, була відсутня. Щодо звільнення земельної ділянки, шляхом демонтажу зведеного без дозвільних документів об`єкту незавершеного будівництва окремо розташованої нежитлової будівлі зазначено, що, на земельнiй дiлянцi, власником якої є територiальна громада міста Кривого Рогу, незаконно розташований об`єкт нерухомого майна - незавершене будівництво, право власності на матеріали і обладнання якого зареєстровано за [PERSON] , що у свою чергу унеможливлює виконання рішення щодо повернення спірноi земельної ділянки. На цей час, самочинно збудована споруда не демонтована, у зв`язку із чим, Криворізька міська рада наразі вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав з позовними вимогами щодо скасування рішень про державну реєстрацію прав та зобов`язання демонтувати самочинно збудовану споруду. Ухвалою суду від 02 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Від Софіївської районної державної адміністрації надійшов відзив на позовну заяву в якому просили відмовити у задоволенні позову, а також не покладати на Софіївську райдержадміністрацію судові витрати по справі, незалежно від результатів вирішення спору. В обґрунтування вказано, що [PERSON] звільнена з посади головного спеціаліста відділу з питань державної реєстрації з 10 листопада 2016 року за власним бажанням. На теперішній час у зв`язку із проведеним скороченням працівників районної державної адміністрації у 2019 році у структурі Софіївської районної державної адміністрації не передбачена посада державного реєстратора речових прав на нерухоме майно. У разі задоволення даного позову для виконання відповідних реєстраційних дій позивачу буде необхідно звертатися до будь якого державного реєстратора на території Дніпропетровської області, але не до Софіївської райдержадміністрації, яка ніяких реєстраційних дій, на сьогодні, не здiйснює, а отже я є неналежним відповідачем у даній справі. Софіївська райдержадміністрація є бюджетною установою, яка фінансується з державного бюджету і витрати на відшкодування судових витрат не передбачені кошторисом. Від Криворізької міської ради надійшла відповідь на відзив в якій вказано, що державним реєстратором Софіївської районної державної адміністрації Профатіловою М.С., всупереч ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, затвердженого Постановою КМУ № 1127, під час розгляду заяви про реєстрацію не встановлено відповідність заявлених прав та доданих документів вимогам чинного законодавства, а також наявності суперечностей між заявленими та зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяження. [PERSON] для проведення державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва документ, що надає право на виконання будiвельних робіт не подавався. До того ж, станом на 19.08.2016 року Декларація про виконання будівельних робіт у [PERSON] була відсутня. А тому державним реєстратором Софіївської районної державної адміністрації Профатіловою М.С. безпідставно, протиправно, всупереч нормам діючого законодавства, без документів що підтверджують речове право на земельну ділянку і виконання будiвельних робіт, було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та здійснена державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва, загальною площею 61,4 кв.м., розташованого за адресою [ADDRESS] . Ухвалою суду 05 жовтня 2021 року вказану цивільну справу прийнято до свого провадження суддею Власенко М.Д. у зв`язку із закінченням повноважень щодо здійснення правосуддя суддею Козловим Ю.В. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду 10 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду 25 січня 2022 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] адвоката Храмова М.П. провадження по вказаній справі зупинено. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 квітня 2022 року вказану ухвалу від 25 січня 2022 року скасовано, справу направлено до суду для продовження розгляду. Ухвалою суду від 05 травня 2022 року продовжено розгляд вказаної цивільної справи, призначено справу до судового розгляду по суті. Представник Криворізької міської ради у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позові та відповіді на відзив. Представник відповідача [PERSON] адвокат Храмов М.П. надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив відмовити у задоволенні позову, правом надання відзиву не скористався. Відповідач Софіївська районна державна адміністрація надали заяву про розгляд справи без їх участі з урахуванням наданого відзиву. Відповідачі приватні нотаріуси Криворізького міського нотаріального округу Бурлак Р.О. та Дацко Я.О. , а також відповідачі ФОП [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи та/або розгляду справу у їх відсутність до суду не надходило. Відзив надано не було. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Криворізької міської ради (LXII сесія VI скликання) № 3827 від 22.07.2015 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0865 га на [ADDRESS] (кадастровий номер 1211000000:04:244:0031) для розміщення будівлі торговельно-розважального комплексу; зареєстровано за територіальною громадою міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради право комунальної власності на земельну ділянку житлової та громадської забудови площею 0,0865 га на [ADDRESS] (кадастровий номер 1211000000:04:244:0031) для розміщення будівлі торговельно-розважального комплексу відповідно до вимог чинного законодавства України;надано ФОП [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] із земель комунальної власності в оренду земельну ділянку житлової та громадської забудови площею 0,0865 га на [ADDRESS] (кадастровий номер 1211000000:04:244:0031) за цільовим призначенням - землі для будівництва торговельно-розважального комплексу, згідно з доданою схемою. (а.с.17-18). Між Криворізькою міською радою та ФОП [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки № 2015440 від 27.08.2015 року та відповідний Акт приймання-передачі (а.с.11-15,16). Відповідно до вказаного договору орендодавець на підставі рішення міської ради від 22.07.2015 року № 3827 надає, а оредар приймає у строкове платне користування земельну ділянку житлової та громадської забудови за цільовим призначенням - землі для будівництва та обслуговуваннч будівель торгівлі (код 03.07) для розміщення будівлі торговельно-розважального комплексу, яка знаходиться на [ADDRESS] . Відповідно до п.п.2,6 договору в оренду передається земельна ділянка площею 0,0865 га. строком на 5 років. Відповідно до п.3 договору на земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна: нежитлова будівля торговельно-розважального комплексу, ураховуючи правоустановчі документи на нерухоме майно, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 23.05.2014 року за №№ 5770411, 5770388, від 16.08.2014 року за №№ 6715376, 6714972, 6715270, 6715155, а також інші об`єкти інфраструктури охоронні зони інженерних споруд. Пуктами 4,15 договору визначено, що кадастровий номер земельної ділянки 1211000000:04:244:0031, земельна ділянка житлової та громадської забудови, за цільовим призначенням - землі для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07) передаються в оренду для розміщення будівлі торговельно-розважального комплексу. З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 31.08.2015 року вбачається, що реєстраційною службою Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєстровано договір оренди земельної ділянки № 20150440, виданий 27.08.2015 року (державна реєстрація 10983512 від 27.08.2016 року). Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 24036097 від 31.08.2015 року; вид іншого речового права: право оренди земельної ділянки; зміст, характеристика іншого речового права: строк дії до 27.08.2020 року; відомості про суб`єкта речового права: орендарі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , орендодавець Територіальна громада міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради; об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка за адресою [ADDRESS] ; кадастровий номер: 1211000000:04:244:0031; цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель (а.с.10). Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.02.2016 року кримінальне провадження № 12015040730001243 від 05.05.2015 року за обвинуваченням [PERSON] за ч. 1 ст. 366 КК України закрито. [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки (а.с.42-43). За наслідками розгляду кримінального провадження, судом встановлено, що [PERSON] достовірно знаючи, що на будівництво торгових приміщень по [ADDRESS] , згідно робочого проекту розробленого ПП «АРХ-ІОН» ним не отримано містобудівних умови та обмежень забудови земельної ділянки вніс до Декларації про початок будівельних робіт «Будівництво торгових приміщень на території торгівельно-розважального комплексу по [ADDRESS] » завідомо неправдиві відомості про наявність містобудівних умов № 17, виданих Управлінням містобудування і архітектури виконкому Криворізької міської ради від 18.03.2014 року що не відповідає дійсності. Крім того, [PERSON] , не маючи правовідносин з гр. [PERSON] вніс до Декларації про початок будівельних робіт «Будівництво торгових приміщень на території торгівельно-розважального комплексу по [ADDRESS] » завідомо неправдиві відомості щодо здійснення технічного нагляду інженером з технічного нагляду І категорії [PERSON] , що також не відповідає дійсності. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, судом встановлено, що 03.09.2014 року [PERSON] надав Декларацію про початок виконання будівельних робіт, яка містила завідомо неправдиві дані про права користування земельною ділянкою, завідомо неправдиві дані про здійснення технічного нагляду, завідомо неправдиві дані про містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка була зареєстрована за № ДП 082142460162 від 03.09.2014 року (а.с.39-41). Рішенням Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській № 6-СК від 29.01.2016 року скасовано реєстрацію Декларації про початок виконання будівельних робіт, яка зареєстрована за № ДП 082142460162 від 03.09.2014 року по об`єкту "Будівництво торгових приміщень на території торговельно-розважального комплексу по [ADDRESS] " (замовник - [PERSON] ) (а.с.38). Однак, 22 серпня 2016 року державним реєстратором Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Профатіловою М.С. за [PERSON] було зареєстроване право власності на об`єкт незавершеного будівництва - окремо розташовану нежитлову будівлю торгівельних приміщень павільйону (незакінчене будівництво, готовність 98%). А-1, загальною площею 61,4 кв.м, розташовану за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний запис № 16014866). Вподальшому, 03.09.2016 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Бурлак Р.О. на підставі договору купівлі-продажу № 1085 від 03.09.2016 року зареєстровано право власності на вказаний об`єкт незавершеного будівництва за [PERSON] (реєстраційний запис № 16282901) 17.09.2016 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацком Я.О. зареєстровано право власності на підставі договору дарування № 2069 від 13.09.2016 року на вказаний об`єкт незавершеного будівництва за [PERSON] (реєстраційний запис № 16440145) (а.с.19-20). Згідно відповіді Виконкому Жовтневої районної у місті ради Вих.№ 14/26-4646 від 02.11.2016 року виконкомом присвоювалась поштова адреса торговельному комплексу непродовольчих товарів, а саме: [ADDRESS] адреса самовільно збудованому об`єкту нерухомого майна (торговельним приміщенням) по [ADDRESS] не присвоювалась (а.с.44). Актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 23.11.2016 року, встановлено факт експлуатації [PERSON] об`єкта по [ADDRESS] , який не прийнято в експлуатацію всупереч ч. 8 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (а.с.50). Згідно припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 8 від 23.11.2016 року за результатами позапланової перевірки проведеної на незавершеному будівництві окремо розташованої нежитлової будівлі торговельних приміщень на [ADDRESS] , встановлено факт експлуатації [PERSON] об`єкта, який не прийнято в експлуатацію, що є порушенням вимог ч. 8 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Приписано терміном до 23.03.2017 року усунути зазначене порушення згідно вимог чинного законодавства (а.с.49). Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 23.11.2016 року, складеного у відношенні [PERSON] виявлено порушення, а саме: на момент проведення позапланової перевірки встановлено факт експлуатації об`єкта, який не прийнято в експлуатацію, чим порушено вимоги ч. 8 с. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Позапланова перевірка проведена на незавершеному будівництві окремо розташованої нежитлової будівлі торговельних приміщень на [ADDRESS] (а.с.47-48). Постановою по справі про адміністративне правопорушення №6-кр вiд 06.12.2016 року [PERSON] визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 12 ст. 96 КУпАП України з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмiрi 8 500 грн., який сплачений, що підтверджено платіжним дорученням № 100078160 від 07.12.2016 року (а.с.46,51). Актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 05.04.2017 року встановлено факт експлуатації [PERSON] об`єкта, який не прийнято в експлуатацію, що є порушенням вимог ч. 8 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (а.с.56). Згідно припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 12 від 05.04.2017 року за результатами позапланової перевірки проведеної на незавершеному будівництві окремо розташованої нежитлової будівлі торговельних приміщень на [ADDRESS] , встановлено, що [PERSON] не виконано припис від 23.11.2016 року № 8 щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, а саме: заборони експлуатації об`єкта незавершеного будівництва окремо розташованої нежитлової будівлі торговельних приміщень на [ADDRESS] , який не прийнято в експлуатацію відповідно до ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Приписано терміном до 05.06.2017 року усунути зазначене порушення згідно вимог чинного законодавства (а.с.55). Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 05.04.2017 року, під час проведення позапланової перевірки вимог припису № 8 від 23.11.2016 року виданого [PERSON] . відділом з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради встановлено, що [PERSON] невиконано вимоги щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, забороняється експлуатація об`єкта незавершене будівництво окремо розташованої нежитлової будівлі торговельних приміщень на [ADDRESS] , який не прийнятий в експлуатацію відповідно до ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" № 3038-VI від 17.02.2011 року, чим порушила ч. 4 ст. 41 вказаного закону, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП (а.с.53-54). Постановою по справі про адміністративне правопорушення №14-кр вiд 18.04.2017 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмiрi 6 800 грн. (а.с.52). Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2018 року, рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 вересня 2017 року в частині задоволення позову Криворізької міської ради до фізичної особи - підприємця [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дацка Я.О., треті особи: Управління містобудування, архітектури та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради, Відділ з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради про розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки - скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Криворізької міської ради. Судом апеляційної інстанції встановлено наявність порушень при будівництві об`єкту незавершеного будівництва - окремо розташованої будівлі торговельних приміщень на [ADDRESS] , на земельній ділянці, площею 0,0865 га, на [ADDRESS] (кадастровий номер 1211000000:04:244:0031), однак, зважаючи на те, що проведена відповідачем ФОП [PERSON] реєстрація права власності на цей об`єкт, яке вподальшому було відчужене [PERSON] , у встановленому законом порядку не скасована, колегія суддів дійшла висновку про те, що заявлені позовні вимоги є передчасними та можуть бути задоволені виключно після вирішення питання щодо скасування права власності на цей об`єкт незавершеного будівництва (а.с.21-27). Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2019 року, рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 вересня 2017 року у нескасованій при апеляційному перегляді частині та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2018 року залишено без змін (а.с.28-37). Відповідно до ст.ст. 1,3 Закону України «Про оренду землі» (далі Закон № 161-XIV), оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Обєктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Згідно ст. 83 Земельного кодексу України (далі ЗК України) у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. Суб'єктом права власності на землі комунальної власності являються територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування (стаття 80 ЗК України). Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції станом на 22.08.2016 року) (надалі - Закон) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Статтею 3 Закону встановлено, що загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Статтею 5 Закону передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Відповідно до частини 4 статті 19 Закону, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Частиною 3 статті 10 Закону передбачено, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Відповідно до ч.2 ст.22 Закону відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом. Частинами першою та другою ст.24 Закону визначено підстави для відмови в державній реєстрації прав. Особливості процедури державної реєстрації прав власності на нерухоме майно також визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 року (надалі - Порядок). Так, в п.40 Порядку (в редакції чинній станом на 22.08.2016 року) було передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком. Пунктом 12 Порядку встановлено, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав. Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор використовує відомості Державного реєстру прав, зокрема його невід`ємної архівної складової частини, а також Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав. Відповідно до п.18 Порядку за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. Згідно п.68 Порядку, для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва подаються: документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом (крім випадку, коли речове право на земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт; технічний паспорт на об`єкт незавершеного будівництва. Судом встановлено, що 22.08.2016 року державна реєстрація права власності за [PERSON] на об`єкт незавершеного будівництва - окремо розташованої будівлі торговельних приміщень на [ADDRESS] на земельній ділянці кадастровий номер 1211000000:04:244:0031, відбулась всупереч вимог п.68 Порядку за відсутності документу, що надає право на виконання будівельних робіт, а отже позовні вимоги Криворізької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на вказаний об`єкт нерухомості суд вважає такими, що підлягають задоволенню. Крім того, у зв`язку із встановленими судом порушеннями вимог закону під час первинної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва за [PERSON] , суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування також наступних рішень, пов`язаних із реєстрацією переходу прав власності на спірний об`єкт нерухомості від [PERSON] до [PERSON] , що здійснений 08.09.2016 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Бурлака Р.О. на підставі договору купівлі- продажу (номер запису 16282901), а також від [PERSON] до [PERSON] , здійснений 17.09.2016 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко Я.О. на підставі договору дарування (номер запису 16440145) . При цьому, суд вважає, що державний реєстратор Профатілова М.С., а також приватні нотаріуси Бурлака Р.О. та Дацко Я.О. не є належними відповідачами у даному спорі, оскільки спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. Відповідний висновок сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (пункт 36). Вирішуючи заявлені позовні вимоги в частині зобов`язання відповідачів ФОП [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] демонтувати зведене без дозвільних документів незавершене будівництво окремо розташованої нежитлової будівлі - торгівельних приміщень павільйону, розташоване за адресою [ADDRESS] , суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст.376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. Право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред`явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об`єкта є неможливою. Розглядаючи зазначені позови відповідно до вимог вказаної норми та положень ч.7 ст. 376 ЦК України, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об`єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови. Позов може бути пред`явлено до особи, яка здійснила будівництво, як про зобов`язання знесення забудови, так і про знесення забудови за рішенням суду самим власником (користувачем) земельної ділянки за рахунок особи, яка здійснила самочинне будівництво, з одночасним відшкодуванням підтверджених витрат на його знесення. Як зазначено в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність. При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з`ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо. У необхідних випадках для з`ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу. Відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення може бути підставою для відмови в позові, при цьому факт відхилення від проекту та порушення будівельних норм і правил має довести особа, яка пред`явила позов про знесення самочинного будівництва (частина сьома статті 376 ЦК України). Якщо технічна можливість перебудови об`єкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна. Відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобов`язання здійснити перебудову. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст.83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Всупереч наведених вимог закону, заявляючи вимоги про зобов`язання відповідачів ФОП [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] демонтувати зведене без дозвільних документів незавершене будівництво окремо розташованої нежитлової будівлі - торгівельних приміщень павільйону, розташоване за адресою [ADDRESS] , позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості перебудови нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, як і не надав доказів відмови відповідачів від такої перебудови. Посилаючись на відмову відповідачів в добровільному порядку здійснити демонтаж споруди торгівельних приміщень, позивачем на надано до суду жодних належних та допустимих доказів інформування Криворізькою міською радою відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у будь-який спосіб про необхідність такого демонтажу та отримання від відповідачів відмови. З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про демонтаж самочинно побудованого об`єкту є передчасними та задоволенню не підлягають. Вирішуючи заяви представника позивача про поновлення строку звернення до суду із даним позовом, а також заяву представника відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності, суд виходить з наступних вимог закону. Нормами ст.256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Частиною четвертою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Заявляючи про застосування строків позовної давності, представник відповідача [PERSON] вважав, що перебіг строку давності розпочався з 23.04.2015 року, коли при проведенні перевірки спеціалістами виконкому Жовтневої районної у місті ради було установлено, що землекористувачами самовільно захоплено частину земельної ділянки, а саме збільшено площу ділянки на 60 кв.м, на якій ведеться будівництво торгових приміщень. Проте суд не погоджується із даною позицією, оскільки предметом спору у даній справі є скасування державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, що була вперше здійснена державним реєстратором лише 22.08.2016 року. В свою чергу, представник позивача стверджував, що Криворізька міська рада дізналась про порушення своїх прав 12.10.2016 року після звернення Криворізької місцевої прокуратури № 2 стосовно законності розміщення торгівельної споруди за адресою [ADDRESS] , тому перебіг позовної давності слід відраховувати саме з цієї дати. Проте суд також відхиляє зазначені твердження, оскільки доказів на підтвердження вказаних обставин представником позивача не надано. За встановлених обставин, суд вважає, що початок перебігу строку позовної давності слід відраховувати з 22.08.2016 року - з моменту проведення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомості торгівельної споруди за адресою [ADDRESS] , про що Криворізька міська рада об`єктивно могла та повинна була довідатись, з урахуванням наявних до цього відомостей про самовільне захоплення землекористувачами частини земельної ділянки, де проводилось будівництво торгових приміщень. Статтею 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як встановлено судом, у листопаді 2016 року Криворізька міська рада Дніпропетровської області зверталась до суду із позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дацка Я.О. з вимогами про розірвання договору оренди земельної ділянки, повернення та звільнення земельної ділянки шляхом демонтажу самочинно побудованої капітальної споруди, а також скасування державної реєстрації за [PERSON] права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою [ADDRESS] . За наслідками судового розгляду судами першої та апеляційної інстанції у задоволенні всіх позовних вимог було відмовлено, а також зазначено про передчасність вимог, оскільки первісна реєстрація права власності на об`єкт нерухомості, проведена за [PERSON] , у встановленому законом порядку не скасована. Постановою Верховного Суду від 05 червня 2019 року, рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 вересня 2017 року у нескасованій при апеляційному перегляді частині та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2018 року залишено без змін. Отже, виходячи з аналізу змісту ст. 264 ЦК України та враховуючи результат вирішення первісного спору, перебіг позовної давності не переривався. З даним позовом Криворізька міська рада звернулась до суду 18 жовтня 2019 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, який сплинув 23 серпня 2019 року. Відповідно до ч.2 ст.267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Відповідно до ч.5 ст.267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Як зазначено Верховним Судом у постанові від 07.07.2021 року (справа № 369/14294/17; провадження № 61-1759св19) закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому, дане питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог. Поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим. У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини", зазначено правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи. Практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16.12.1992). З урахуванням наведеного, з метою недопущення порушення права позивача на доступ до правосуддя, визначеного статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, а також принципи справедливості, добросовісності і розумності, виходячи з фактичних обставин даної справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання поважними причин пропуску строку давності для звернення до суду Криворізької міської ради за захистом свого порушеного права та необхідності поновлення такого строку. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи результат вирішення спору, враховуючи безпідставність вимог до державного реєстратора та приватних нотаріусів, суд вважає за необхідне покласти на відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах понесені позивач витрати на сплату судового збору при зверненні до суду, тобто по 1921 грн. з кожного відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial