Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] батьком: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та зобов`язати Болехівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни у їх актові записи про народження, вказавши їх батьком [PERSON] , залишивши прізвища дітей [INFO] . На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що протягом 10 років (з жовтня 2012 року) і по даний час сторони проживають разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як чоловік та дружина. Ведуть спільний побут, спільний бюджет, разом відпочивають, піклуються один про одного, здійснюють придбання майна для спільного користування. Від спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у них народилось троє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] ; сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . При реєстрації народження дітей запис про батька був внесений зі слів позивача, тобто відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідач ставиться до дітей, як до дочки та синів, вони спілкуються, проводять час разом, він купляє для них речі, солодощі та подарунки. На даний час діти відповідача називають його батьком. Той факт, що відповідач являється батьком дітей підтверджують спільні фотографії, діти пройшли обряд таїнства Хрещення і Миропомазання . Факт батьківства має важливе значення для дітей, оскільки діти мають право на ім`я і набуття громадянства, а також право знати своїх батьків і право на їх піклування. Дитина має право на піклування з боку держави. Оскільки, відповідач на даний час не має можливості, в позасудовому порядку подати заяву про реєстрацію його як батька до органу державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки є кадровим військовим та проходить службу у ЗСУ, через що вона змушена звернутися до суду з позовом про визнання батьківства. Ухвалою суду від 25 серпня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 05 жовтня 2022 року підготовче судове засідання закрито, призначено судовий розгляд справи, задоволено клопотання про виклик свідків. Будь-яких інших процесуальних дій не проводилося. Позивач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задоволити. Представник позивача Кобилинець Т.В. позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні з підстав заявлних в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать оголошення на сайті Судової влади. Проте, його представник [PERSON] надав до суду заяву з документами від відповідача, в якій вказано, що останній на даний час перебуває в зоні бойових дій, оскільки призваний 04 березня 2022 року по призову на військову службу під час мобілізації Калуським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки у військову частину № [NUMBER] м.Івано-Франківськ. Позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення. Представник відповідача зазначив, що всі обставини, які викладені в описовій частині позовної заяви, відповідають дійсності і [PERSON] дійсно являється біологічним батьком дітей: дочки [PERSON] , [INFO] ; синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Частиною 1 статті 206 ЦПК України, встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, подавши заяви про розгляд справи без їх участі, щодо задоволення позову не заперечують. Такі дії не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно якої учасники справи мають право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з сім"єю позивачки вона спілкується протягом 10 років. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживають однією сім"єю як чоловік та дружина. Від спільного проживання в них спочатку народилася донька [PERSON] , а потім два синочки з різницею в два роки. Батько [PERSON] дітей любить, про них піклується, з ними гуляє, читає книжки. [PERSON] спиртні напої не вживає, намагається заробити грошей, щоб утримувати сім`ю. Діти його також люблять, сприймають як батька, ззовні схожі на нього. Крім того, вказала, що їй відомо про те, що позивач зареєструвала дітей на своє прізвище, хоча весь час сторони проживали разом. Свідок [PERSON] вказала, що відповідач та позивач проживають разом приблизно 15 років, виховують разом трьох дітей, піклуються один про одного, ведуть спільне господарство. Відповідач дітей дуже любить, є гарним батьком. Аналогічні покази в судовому засіданні надала свідок [PERSON] . Крім того зазначила, що сумнівів у відповідача, що це не його діти в нього ніколи не було. Від народження старшої дитини і до народження молодшої вони проживали разом. Суд, вислухавши думку учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, докази, надані позивачем, приходить до висновку про прийняття визнання відповідачем позову та задоволення позовних вимог, оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси третіх осіб. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що на момент народження дочки [PERSON] , [INFO] ; синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] позивач підтримувала шлюбні відносини з [PERSON] , останні мали близькі стосунки, проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та взаємно виконували обов`язки подружжя. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частина друга і третя статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини У відповідності до змісту ч. 1, ч. 2 ст. 121 СК України, передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Як вбачається із свідоцтва про народження дітей: [PERSON] народилася - [INFO] , [PERSON] народився [INFO] , [PERSON] народився [INFO] . При цьому, згідно витягів з Державного реєстру актів цивільного стану про реєстрацію народження, державна реєстрація народження дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Отже, підставою актового запису про народження дітей вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Пленум Верховного Суду України, у Постанові від 15.06.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. 5) роз`яснив, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. При зверненні до суду особи, на утриманні якої перебуває дитина і яка не є опікуном (піклувальником), або чоловіка, котрий не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, яка (матір) померла чи оголошена померлою, визнана недієздатною, безвісно відсутньою, позбавлена батьківських прав або не проживає з дитиною не менше шести місяців і не виявляє про неї материнської турботи й піклування, для захисту інтересів дитини до участі у справі необхідно залучити орган опіки та піклування. У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року, № 3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили. Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст.76 ЦПК України). У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.1 ст.7 "Конвенції про права дитини", дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Таким чином, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що обставини вказані в позові знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а саме: спільне проживання і ведення спільного господарства батьків дітей; спільне виховання та утримання дітей батьками та визнання батьком дітей свого батьківства підтверджені належними доказами, зокрема фотографіями, акт обстеження та поясненнями позивача, відповідача, підтверджено показами допитаних в судовому засіданні свідків. Згідно з ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 263 ЦПК України, передбачено, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. За положеннями п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України, однією з підстав для визначення походження дитини від батька є рішення суду. Відповідно до ст. 134 CK України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статті 126 СК України або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. З урахуванням вищевказаного, аналізуючи матеріали справи та подані докази в їх сукупності та співставленні, суд вважає позовні вимоги позивача повністю доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки, суд дійшов до висновку про наявність підстав про визнання батьківства, підлягають задоволенню вимоги щодо внесення відповідних змін до актових записів про народження дітей. Разом з тим, позивач у заяві відмовився від вимог про стягнення судових витрат, а тому суд вважає за необхідне судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved