Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

У липні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, в обґрунтування якого зазначив, що 02.03.2016 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ТОВ «Інбел» було укладено договір страхування наземного транспорту № 312/16-Т/ЗП1-3, згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати ТОВ «Інбел» будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Renault», д.н.з. [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 02.11.2016 року в м. Запоріжжя, на вул. Базова, 9 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю вищевказаного автомобіля під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Chevrolet», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , якого згідно постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.12.2016 року визнано винним в порушення п.12.1 та 13.1 ПДР України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» згідно Рахунків-фактури враховуючи вартість придатних залишків пошкодженого в ДТП транспортного засобу, здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 218329,14 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Chevrolet», д.н.з. [NUMBER] була застрахована ПрАТ СК «ПЗУ Україна» (поліс А19991742), позивач отримав від останнього виплату відшкодування в межах ліміту відповідальності у розмірі 100000,00 грн. У зв`язку з тим, що невиплаченою залишається частина страхового відшкодування у розмірі 118329,14 грн., позивач просить стягнути вказану суму з відповідача разом з понесеними судовими витратами у вигляді судового збору у розмірі 1921,00 грн. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2020 позов ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було задоволено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2022 задоволено заяву [PERSON] , скасовано заочне рішення суду від 06.02.2020, справу призначено до судового розгляду. Відповідач [PERSON] в особі представника [PERSON] подав відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти позову в повному обсязі та просить відмовити у його задоволенні, оскільки право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника у випадках, передбачених ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», однак жодних підстав, передбачених цією нормою закону, для відшкодування регресних виплат не існує. Крім того, у разі, якщо право вимоги перейшло у порядку ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», позовна давність має обраховуватись з моменту настання страхового випадку, а не з моменту виплати такою компанією страхового відшкодування. З моменту ДТП, яка сталася 02.11.2016, на момент звернення з позовом до суду минуло більше ніж три роки, а отже позивач пропустив строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи без його участі, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач, його представник просили відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено та доведено матеріалами справи, що 02.03.2016 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ТОВ «Інбел» було укладено договір страхування наземного транспорту № 312/16-Т/ЗП1-3, відповідно до умов якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати ТОВ «Інбел» будь-яке пошкодження або знищення внаслідок ДТП автомобіля марки «Renault», д.н.з. [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання. 02.11.2016 року в м. Запоріжжя на вул. Базова, 9, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Chevrolet», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , якого згідно постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.12.2016 року (справа № 336/6966/16-п) визнано винним в порушенні п.12.1 та 13.1 ПДР України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, в тому числі щодо винуватості [PERSON] не потребують доказування, оскільки встановлені постановою суду про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили 20.12.2016 року, та не заперечуються відповідачем. Відповідно до Звіту № 295 про оцінку вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «Renault», д.н.з. [NUMBER] , складеного на замовлення позивача 04.11.2016 року СПД [PERSON] , а також Ремонтної калькуляції № 295 від 30.03.2017 року, вартість ремонту пошкодженого автомобіля «Renault», д.н.з. [NUMBER] склала 238808,93 грн. Згідно Рахунку-фактури № СчТ-001745 від 16.11.2016 року щодо вартості запчастин і робіт, наданого ТОВ «Авто-Р», відповідно до страхового акту №312/16-Т/ЗП1-3 за договором страхування №312/16-Т/ЗП1 від 02.03.2016 про виплату страхового відшкодування у сумі 212489,17 грн., згідно заяв страхувальника і вигодонабувача щодо напрямку виплати страхового відшкодування від 02.12.2016, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», враховуючи вартість придатних залишків автомобіля, відповідно до умов договору страхування відшкодувало ТОВ «Інтел» 212489,17 грн., що підтверджується копією Платіжних доручень від 06.12.2016 року та 07.12.2016 року, долученими до матеріалів справи. Також позивачем надано Рахунок-фактуру № СчТ-000596 від 22.03.2017 року ТОВ «Авто-Р» щодо вартості запчастин і робіт на суму 5839,97 грн. та страховий акт №312/16-Т/ЗП1-3-1 за договором страхування №312/16-Т/ЗП1 від 02.03.2016 про виплату ТОВ «Інтел» додатково страхового відшкодування у сумі 5839,97 грн., однак позивачем не надано доказів, що підтверджують виплати цієї суми ТОВ «Інтел». Таким чином, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» доведено, що ним на підставі договору майнового страхування №312/16-Т/ЗП1 від 02.03.2016 було здійснено відшкодування страхувальнику ТОВ «Інтел» майнової шкоди у розмірі 212489,17 грн., спричиненої винною особою [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП водія автомобіля «Chevrolet», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] на момент скоєння ДТП була забезпечена договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» (поліс А19991742), страхова сума за шкоду заподіяну майну 100000,00 грн. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» за умовами договору (поліс А19991742) здійснило виплату на користь ПрАТ СК «Арсенал Страхування» відшкодування в межах ліміту відповідальності у розмірі 100000,00 грн. Оскільки позивачу недостатньо сплаченого страховиком винної особи відшкодування у розмірі 100000,00 грн., він звернувся з вимогою до винної у ДТП особи про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) ПрАТ СК «ПЗУ Україна». Вимогами ч. 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Тобто, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Відповідно до ч. 17 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Згідно зі ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом п.1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Ст. 29 та п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто, якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування. Згідно зі статтею 27 Закону України "Про страхування", ст. 993 ЦК України до страхувальника, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування (тобто добровільного страхування) у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Стаття 1166 ЦК України передбачає обов`язок особи, винної у заподіянні шкоди, відшкодувати її в повному обсязі. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як вбачається зі змісту ст. 993 ЦК України позов в порядку суброгації до особи, яка завдала шкоду, може бути пред`явлений у розмірі виплаченого відшкодування. З огляду на вищевикладене, різниця між фактичним розміром шкоди, доведеним позивачем у даній справі, і страховим відшкодуванням, склала 112489,17 грн. (212489,17 грн. - 100000,00 грн. компенсації ПрАТ СК «ПЗУ Україна»). Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц). Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Страховик виступає замість потерпілого. Згідно положення ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. При суброгації деліктне зобов`язання не припиняється, змінюється лише одна і сторін такого зобов`язання - кредитор (позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 910/2603/17). Тому у разі суброгації перебіг строку позовної давності починається від дня настання страхового випадку, оскільки при переході права вимоги, до страховика переходять усі права, які мав страхувальник, зокрема це стосується і права на подання позову, у тому числі щодо часу виникнення права на позов - з моменту ДТП в результаті якого заподіяно шкоду (висновок викладений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28.02.2018 у справі 521/16989/13-ц). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі з урахуванням наведеного вище є суброгацією, з урахуванням чого на спірні правовідносини поширюється загальна позовна давність, яка відповідно до статті 257 ЦК України встановлюється тривалістю три роки і обчислюється з моменту ДТП. Враховуючи, що страховий випадок стався 02.11.2016, а даний позов до суду подано засобами поштового зв`язку 15.07.2019 (а.с.54), строк позовної давності позивачем не пропущено, тому підстав для застосування наслідків спливу позовної давності не вбачається. Виходячи з вищевикладених обставин та норм чинного законодавства, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача різниці між фактичним розміром шкоди, доведеним позивачем у даній справі, і страховим відшкодуванням, що становить 112489,17 грн. В іншій частині вимоги позову є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються частково, з відповідача слід стягнути судовий збір, сплачений ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування», пропорційно розміру задоволених вимог, що становить 1824,95 грн.

Outcome: partial