Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

03 серпня 2022 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] помер його дід - [PERSON] , який до дня смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої входить незавершений будівництвом житловий будинок та господарські будівлі, розташовані за вищевказаною адресою. 17 вересня 2008 року дід склав заповіт на його користь, який на момент відкриття спадщини не змінено та не відмінено. Спадщину після смерті свого діда він прийняв шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Тиврівської державної нотаріальної контори. До складу спадщини входить житловий будинок незавершений будівництвом 56 % готовності, позначений літ."А" та господарські будівлі - літня кухня, сарай літ."Б", веранда "б", погріб п/б, навіс "б1", сарай "б2", тимчасовий навіс "б3", вбиральня "В", колодязь № 1, огорожа №2-4, які розташовані по [ADDRESS] . Право забудовника житлового будинку та господарських споруд його дід набув на підставі рішення № 6 виконавчого комітету Яришівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області від 19 березня 1993 року та будівельного паспорту на будівництво житлового будинку за вищевказаною адресою. Земельну ділянку для забудови його діду передано на підставі рішення зборів КСП ім.Куйбишева від 24 лютого 1990 року. Житловий будинок з господарськими спорудами рахувався за його дідом на підставі записів в погосподарських книгах. Будівлі поставлені на погосподарський облік в сільській раді відповідно до чинного на той час законодавства. 10 грудня 2020 року він набув права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0524587900:02:003:0425, розташовану в [ADDRESS] , призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, на якій розташовані будівлі, що входять до складу спадщини. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину на незавершений будівництвом об"єкт нерухомості він не має можливості так як право власності спадкодавця не зареєстроване у встановленому законом порядку і зареєструвати його він неможе так як земельна ділянка, на якій розташовані будівлі належить йому на праві власності. З урахуванням цього, просить суд визнати за ним права та обов"язки забудовника об"єктів нерухомості, розташованих по [ADDRESS] та право власності на літню кухню "Б", погріб "п/Б", тимчасовий навіс "б3", вбиральню "В", колодязь №1, огорожу № 2-4, які розташовані по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 04 серпня 2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено паідготовче судове засідання. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 31 серпня 2022 року закрито підготовче судове засідання у справі та призначено розгляд справи. На розгляд справи позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, про час та місце її розгляду повідомлені в установленому законом порядку. Представник позивача [PERSON] надала суду заяву, в якій просила розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю і просила суд їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідача - Кобріна Г.О. на розгляд справи до суду не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку. Надала суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність, при вирішенні справи покладалася на розсуд суду. Відповідно до ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі ст.ст. 12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що [INFO] помер дід позивача [PERSON] - [PERSON] . Згідно зі ст.1220 ЦК України внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входять всі права та обов`язки забудовника щодо житлового будинку незавершеного будівництвом 56 % готовності, позначений літ."А" та господарських будівель - літня кухня, сарай літ."Б", веранда "б", погріб п/б, навіс "б1", сарай "б2", тимчасовий навіс "б3", вбиральня "В", колодязь № 1, огорожа №2-4, які розташовані по [ADDRESS] . У відповідності до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 310-2014, копія якої знаходиться в матеріалах справи, яка була відкрита Тиврівською державною нотаріальною конторою, померлий [PERSON] за життя 17 вересня 2008 року склав заповіт, згідно якого заповів усе належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося своєму онуку [PERSON] . Спадкоємцем, яка мала право на обов"язкову частку у спадщині, відповідно до ст.1241 ЦК України є дочка померлого - [PERSON] (інвалід 2 групи). Однак [PERSON] 19 вересня 2014 року подала заяву, в якій від отримання обов`язкової частки в спадщині свого батька [PERSON] вона відмовилася. 18 вересня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Тиврівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті діда [PERSON] 19 грудня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Тиврівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 3,2736 га, розташовану на території Яришівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та відповідно отримав свідоцтво про право на спадщину. Факт родинних відносин позивача [PERSON] та його померлого діда [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження матері позивача [PERSON] [INFO] , № [NUMBER] , виданого 23 червня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тиврівського районного управління юстиції Вінницької області, де в графі "батько" записаний [PERSON] , свідоцтвом про народження [PERSON] [INFO] , № [NUMBER] , виданого 26 грудня 1991 року Яришівською сільською радою Тиврівського району Вінницької області, де в графі "мати" записана [PERSON] та свідоцтвом про розірвання шлюбу між батьками позивача - [PERSON] і [PERSON] , прізвище якої після розірвання шлюбу [PERSON] . Відповідно до постанови про відмову про вчинення нотаріальних дій від 02 червня 2022 року, яка винесена державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на незавершений будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані в [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з тим, що право власності спадкодавця не зареєстроване у встановленому законом порядку і зареєструвати його неможливо, так як земельна ділянка, на якій розташовані будівлі належить позивачу [PERSON] на праві власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право забудовника житлового будинку та господарських споруд дід позивача [PERSON] набув на підставі рішення № 6 виконавчого комітету Яришівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області від 19 березня 1993 року та будівельного паспорту на будівництво житлового будинку за вищевказаною адресою. Земельну ділянку для забудови [PERSON] передано на підставі рішення зборів КСП ім.Куйбишева від 24 лютого 1990 року. Житловий будинок з господарськими спорудами рахувався за [PERSON] на підставі записів в погосподарській книзі № 4 за 2011-2015 роки. Рішенням виконавчого комітету Яришівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області від 17 вересня 2014 року № 34, присвоєно жилому будинку з господарськими будівлями, який належав померлому [PERSON] та розташований в [ADDRESS] ". Однак, дід позивача [PERSON] за своє життя не отримав свідоцтва на право власності на житловий будинок вищевказаною адресою та не зареєстрував своє право згідно закону. Згідно технічного паспорту на нерухомість та матеріалів інвентаризаційної справи, до складу спадщини померлого [PERSON] входить житловий будинок незавершений будівництвом 56 % готовності, позначений літ."А" та господарські будівлі - літня кухня, сарай літ."Б", веранда "б", погріб п/б, навіс "б1", сарай "б2", тимчасовий навіс "б3", вбиральня "В", колодязь № 1, огорожа №2-4, які розташовані по [ADDRESS] . Окрім цього, як вбачається з матеріалів справи [PERSON] 10 грудня 2020 року набув права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0524587900:02:003:0425, розташовану в [ADDRESS] , призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, на якій розташовані будівлі, що входять до складу спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. З п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Якщо об`єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію або право власності не було за ним зареєстроване, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов`язки, а саме: право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва; право завершити будівництво (як правонаступник спадкодавця замінений у порядку спадкування забудовник); право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт; право одержати на своє ім`я свідоцтво про право власності й зареєструвати право власності. Таким чином, спадкоємець має право звернутися до суду з позовом про визнання за ним майнових прав забудовника як таких, що входять до складу спадщини. Аналогічна права позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 12 серпня 2019 року у справі № 607/9408/16-ц (провадження № 61-27922св18), постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 707/1803/16-ц (провадження № 61-1132св17, постанові від 28 травня 2020 року у справі № 2-2317/11 (провадження № 61-13194св18) та в постанові Верховного Суду від 4 травня 2022 року у справі № 372/4235/19 (провадження № 61-655св21). На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, оскільки позивач на виконання процесуального обов`язку надав належні і неспростовні докази на підтвердження своєї позиції, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved