Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 24 296,95 грн та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог вказано, що між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Житомирського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] 05.12.2019 року укладено Заяву про приєднання № 513039907/051219 (надалі - Заява про приєднання, або Заява) до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). В своїй Заяві на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту), яка є складовою Заяви на приєднання, відповідач просив надати йому кредит на споживчі потреби шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії на його кредитний рахунок та банк встановив клієнту кредит у сумі 19200, 00 грн. Позивач виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредит у встановленому договором розмірі. Проте, відповідач не виконує умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені Договором строки та порядку, у зв`язку з чим виникла заборгованість по сплаті кредиту та процентів у розмірі 24296, 95 грн. В судове засідання 29.09.2022 року сторони не з`явились. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, відзиві на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи в заочному порядку за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку Встановлено, що 05.12.2019 року [PERSON] підписав Заяву про приєднання № 513039907/051219\~(надалі\~-\~Заява про\~приєднання,\~або Заява)\~до Договору\~комплексного банківського\~обслуговування фізичних\~осіб та\~відкриття поточного\~рахунку з\~використанням електронного\~платіжного засобу\~(платіжної\~картки),\~заяву на\~встановлення (збільшення)\~відновлювальної кредитної\~лінії (а.с. 7-10). Банк встановив відповідачу кредитний ліміт у сумі 19200, 00 грн. Згідно п.п 3.4.1. Заяви клієнту відкривається поточний рахунок [NUMBER] в гривнях на умовах тарифного пакету «Зарплатний», Тарифів за обслуговування поточних рахунків з використанням платіжних карток, розміщених на сайті банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ Банку. Відповідно до п. 3.2. Заяви на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії позивачу встановлено кредит на картковий рахунок [NUMBER] (зворот а.с. 9). Згідно пункту 3.3.1. Заяви на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії процентна ставка за Кредитом є фіксованою і складає 38.00 (тридцять вісім) процентів річних за користування кредитними коштами. Згідно пункту 3.4. Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), клієнт щомісячно здійснює часткове повернення Кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу, який складає 5% від суми заборгованості за кредитом. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Статтею 610\~ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до положень ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №9162786 від 05.12.2019 року загальна сума заборгованості становить 24296, 95 грн, з чого заборгованість за кредитом 18998, 42 грн, проценти за користування кредитом - 2766,04 грн, комісія - 155,38 грн, 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 234, 23 грн, 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів 41, 35 грн, інфляційні витрати за несвоєчасне погашення кредиту - 1797, 88 грн, інфляційні витрати за несвоєчасне погашення процентів - 303, 65 грн (а.с. 5-6). З урахуванням викладеного, оскільки відповідачем неналежним чином виконується зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, з метою захисту майнових прав та інтересів позивача, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. Крім того, на підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме судовий збір в сумі 2481, 00 грн.

Outcome: approved