Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути заборгованість, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх кредитних зобов`язань, посилаючись на наступне. Відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву від 05.06.2012. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 42 000,00 грн. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, тому зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 14.06.2022 має заборгованість у загальній сумі 53528,79 грн., яка складається з наступного: 3 34274,35 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 10254,44 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк». 1.2. 25.08.2022 відповідачем було надано відзив на позов, в якому він вказує, що позивачем не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов та Правил надання банківських послуг, Пам`ятки і Тарифів, щоб в сукупності із Заявою, свідчило про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування, розміру відсоткової ставки, періодичності платежів, розміру щомісячних платежів, надані банком витяг з Тарифів та Умови та правила, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості, довідка про видачу кредитних карток, довідка про встановлення кредитного ліміту на кредитну карту складені позивачем особисто та не є безспірними доказами існування між сторонами договірних відносин, а також отримання кредитних коштів, встановлення встановленого строку їх повернення, інших умов кредитного договору. Крім того, заявлена позивачем сума до стягнення з відповідача в розмірі 53528,79 грн. не відповідає дійсності, оскільки відповідачем регулярно сплачувалися кошти по кредитному зобов`язанню, загальна сума яких становить 47157,92 грн, що підтверджується випискою з банку по картці від 24.08.2022. Відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими, а тому просить у їх задоволенні відмовити. 1.3. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві не заперечував проти розгляду справи без його участі, про дату, час та місце розгляду справи позивач був повідомлений належним чином шляхом доставлення повістки на офіційну електронну адресу. Відповідач в судовому засіданні присутній не був, надав заяву про розгляд справи без його участі. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Відповідач [PERSON] 05.06.2012 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. У вищевказаній Анкеті-заяві наявна позначка щодо бажання отримати платіжну карту «Кредитка Універсальна». Разом з тим, у анкеті-заяві відсутній розмір бажаного кредитного ліміту, розмір відсотків за користування кредитом, порядок та розмір нарахування штрафів за невиконання кредитних зобов`язань, порядок та строки погашення кредиту. 2.2. Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» [PERSON] за кредитним договором № б/н було надано наступні кредитні картки: № [NUMBER] дата відкриття 06.04.2007 року з терміном дії до 04/13, № [NUMBER] дата відкриття 27.03.2013 року з терміном дії до 02/17, № [NUMBER] дата відкриття 10.01.2017 року з терміном дії до 09/18, № [NUMBER] дата відкриття 28.08.2018 року з терміном дії до 06/22. Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» за картковим рахунком № [NUMBER] змінювався кредитний ліміт наступним чином: 27.03.2013 - 2 000,00 грн., 16.08.2013 - 3 500,00 грн., 17.08.2013 - 3500,00 грн., 13.10.2014 - 5000,00 грн., 19.07.2016 - 8000,00 грн, 23.03.2017 - 15000,00 грн., 04.07.2017 - 17000,00 грн., 02.10.2017 - 25000,00 грн., 04.12.2017 - 27000,00 грн., 05.03.2018 - 29000,00 грн., 09.04.2018 - 31000,00 грн., 17.08.2018 - 33000,00 грн., 24.09.2018 - 35000,00 грн., 17.07.2019 - 40000,00 грн., 30.10.2019 - 42000,00 грн., 08.11.2021 - 0,00 грн. З розрахунку заборгованості за договором від 05.06.2012, укладеним між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , вбачається, що на думку позивача, станом на 14.06.2022 заборгованість відповідача у загальній сумі становить 53528,79 грн., яка складається з наступного: 43274,35 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 10274,35грн. - заборгованість за простроченими відсотками. 2.2. 30.08.2022 судом було здійснено огляд веб-сайту за клопотанням представника позивача. За веб-адресою: https://privatbank.ua/terms в розділі «Архів договорів» після натискання на посилання «більше» стає доступним посилання «Повний договір (актуальний на 01.06.2012р)». Після натискання на це посилання стає доступним для огляду текст Умов та Правил надання банківських послуг, в тому числі і розділ 2.1 цих Умов та Правил. Зміст вказаного розділу відповідає змісту Умов та Правил, які додано в роздрукованому вигляді представником позивача до позовної заяви. 3. Релевантні джерела права 3.1. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. 3.2. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. 3.3. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 викладена правова позиція, яка зводиться до того, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору між сторонами АТ КБ «Приватбанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII (в редакції станом на час підписання відповідачем анкети-заяви), в аспекті повідомлення споживача про зміст конкретних Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору, зі складовими якого він взагалі не був ознайомлений. Тобто, надані банком Умови та Правила надання банківських послуг не є частиною укладеного між сторонами договору. Проте, як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. 3.4. У постанові Верховного Суду від 17 грудня 2020 року по справі №278/2177/15-ц вказано, що з огляду на зміст п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, та пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Із урахуванням правової позиції, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд доходить висновку про те, що надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не є частиною укладеного між сторонами договору. Судом встановлено, що анкета-заява від 05.06.2012 була підписана відповідачем, проте не містить домовленості сторін про розмір та порядок сплати відсотків за користування кредитними коштами або штрафів за несвоєчасне погашення кредиту. З огляду на зазначене, відсутні підстави вважати, що сторони у письмовому вигляді обумовили розмір процентної ставки, порядок її зміни, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені та штрафу) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Отже, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками в сумі 10254,44 грн. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. 4.2. Стосовно вимог про стягнення заборгованості (фактично отриманих та неповернутих відповідачем коштів) суд перш за все зазначає, що підстави позову обмежені представником позивача посиланням на анкету-заяву від 05.06.2012. Тобто, всі заявлені вимоги позивач пов`язує з тими правовідносинами, які виникли між сторонами з 05.06.2012. У зв`язку із цим, враховуючи неможливість виходу суду за межі підстав позову згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд бере до уваги лише ті отримані та повернуті відповідачем суми коштів, які вказані у виписці починаючи з 05.06.2012. З виписки по рахунку відповідача, а також зі змісту банківського розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що відповідач в період з 05.06.2012 фактично отримав від позивача грошові кошти в загальній сумі 396870,92 грн. З тих же виписки та банківського розрахунку вбачається, що відповідач повернув банку з 05.06.2012 суму в загальному розмірі 383867,37 грн. Таким чином, сума заборгованості відповідача перед позивачем за неповернутими коштами становить 13003,55 грн. (396870,92 - 383867,37). 4.3. Посилання відповідача у відзиві на те, що банк не надав первинних документів щодо заборгованості є неспроможними, оскільки банк надав детальну виписку по рахунку відповідача, яка є належним доказом щодо заборгованості відповідача. Вказівка відповідача на те, що йому не видали картку для користування коштами також є неспроможною, оскільки факт неодноразового отримання від банку та повернення на користь банку відповідачем коштів підтверджується змістом банківської виписки, а також змістом відзиву, де відповідач визнає факт повернення на користь банку певних коштів. 4.4. Підводячи підсумок суд зазначає, що відповідач свої зобов`язання з повернення заборгованості за грошовими коштами виконав не у повному обсязі, у зв`язку із чим станом на 14.06.2022 утворилася заборгованість в сумі 13003,55 грн. Саме в такому обсязі підлягають задоволенню вимоги позивача АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості, в той час як інші вимоги є необґрунтованими. 5. Розподіл судових витрат 5.1. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На думку суду, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням від 05.07.2022 про сплату судового збору в сумі 2481 грн. Враховуючи те, що задоволено 24,29 % позовних вимог (13003,55 грн. від 53528,79 грн. складає 24,29 %), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 602 грн. 63 коп. - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (2481 грн. х 24,29% /100%). На підставі викладеного,

Outcome: partial