Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

В серпні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивач вказав, що йому належить на праві приватної власності, житловий будинок [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.01.2014 року. У вказаному будинку, окрім власника [PERSON] , зареєстровано відповідача - [PERSON] , [INFO] , який з моменту реєстрації у вказаний житловий будинок фактично не вселявся, в ньому не проживав та не проживає на даний час, будь-яких його речей у будинку не було і на даний час немає. [PERSON] проживає за іншою адресою - [ADDRESS] , добровільно знятись з реєстрації за адресою: [ADDRESS] не бажає, продовжує бути зареєстрованим. Крім того, реєстрація [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] створює перешкоди у реалізації [PERSON] всіх правомочностей як власника житлового будинку, впливає на можливість отримання житлових пільг та обтяжує належне йому майно. Будь-яких правочинів між [PERSON] та [PERSON] щодо користування вказаним житловим будинком вчинено не було. З врахуванням наведеного позивач просить: визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; судовий збір та витрати на правничу допомогу стягнути з Відповідача на користь Позивача. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задоволити, пояснивши, що відповідач ніколи не проживав та не проживає в будинку, належному позивачу. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечила протии задоволення позовних вимог, пояснивши, що відповідач дійсно не проживає в будинку позивача. Заслухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власниками житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки №М-03-21434 Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації ХМР від 04.08.2022 року, виданої уповноваженому власнику житлового приміщення [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Згідно акту від 10.08.2022 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , підписи яких засвідчено головою квартального комітету №7, підтвердили факт, що [PERSON] з 26.10.2004 року по сьогоднішній день не проживає та не проживав в будинку [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються: Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №306601405 від 04.08.2022 року; Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №16676766 від 24.01.2014 року; свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 24.01.2014р.; довідкою №М-03-21434 Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації ХМР від 04.08.2022 року; актом від 10.08.2022 року. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що [PERSON] ніколи не проживав в будинку по [ADDRESS] . Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового приміщення також визначені ст.\~150\~ЖК УРСР, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ст. 156 ч. 1 ЖК УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, що йому створювались перешкоди у проживанні у\~\~вказаному житловому будинку, а також, що між позивачем та ним були будь-які договірні відносини з приводу користування будинком.\~\~ З огляду на викладене, визнання вимог відповідачем, суд приходить до висновку, що відповідач втратив\~\~право\~\~на\~\~користування \~житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а позов слід задоволити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 992,40 грн.. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved