Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-09 00:00:00

Відповідач позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності, про що надала письмову заяву. \~ \~ \~ \~Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав, просив розглянути справу у його відсутності та відсутності позивача. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 03.05.2022р.; копія договору дарування від 29.09.2014р.; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.10.2004р.; копія технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копіі свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] ; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 03.12.20118р.; копія довідки виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 14.04.2022р. № 79; копія акту опитування особи за її згодою [PERSON] від 03.05.2022р.; копія акту опитування особи за її згодою [PERSON] від 03.05.2022р.; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості квартири від 03.05.2022р.; копія постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.05.2022 р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . За життя йому належала квартира [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 29.09.2004р. На випадок смерті [PERSON] розпорядився належним йому майном, 22.10.2004р. залишив заповіт на ім`я позивача [PERSON] , однак заповіт у позивача не зберігся, реєстрація заповіту підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори). Тому спадкоємство здійснюється за заповітом. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищезазначене майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивач не звернулась до нотаріальної контори із заявою про її прийняття. Однак, на момент смерті батька позивач мешкала разом із ним, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 14.04.2022р. № 79. Відповідач по справі є цивільною дружиною померлого, яка не вчинила ніяких дій щодо прийняття спадщини та на спадщину не претендує. Пізніше, позивач звернулась до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, однак їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач фактично прийняла спадщину, що залишилася після померлого [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом (ст. 1235 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняла спадщину фактично, оскільки її воля, як спадкоємця за заповітом, була виражена у її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном. Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявила про відмову від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved