Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

Заступник керівника Ніжинської окружної прокуратури Марушко І. звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить зобов`язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку комунальної власності площею 0,04 га, яка розташована навпроти житлового будинку по [ADDRESS] від господарських споруд, які розміщені на вказаній земельній ділянці. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в ході проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства встановлено факт самовільного,\~ за відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування про передачу землі у власність або надання її у користування, вчиненого правочину щодо земельної ділянки та одержання документа, що посвідчує право на неї, до його державної реєстрації, всупереч встановленому законодавством порядку, зайняття земельної ділянки комунальної власності по [ADDRESS] . Так,\~\~ Головним\~\~ управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області на підставі наказу № 29-ДК від 18 січня 2018 року\~ проведено перевірку з питання дотримання вимог земельного законодавства під час використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, родючості ґрунтів шляхом проведення перевірки в частині самовільного зайняття земельної ділянки\~\~\~ прибережної\~\~\~ смуги\~\~\~ річки\~\~\~ Новий Потік, як об`єкта перевірки, яка знаходиться по [ADDRESS] . Під час перевірки, проведеної головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Бобровицькому, Носівському, Ніжинському районах та м. Ніжині Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області державним інспектором Кошелівським С.А., за участі [PERSON] ,\~ у присутності головного спеціаліста відділу земельних відносин та екології Носівської міської ради Костюк О.Г. було складено акт обстеження земельної ділянки № 29-ДК/12/АО/10/01/-18 від 01 лютого 2018 року та акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельною ділянкою № 29-ДК/28/АП/09/01/-18 від 01 лютого 2018 року. За результатами перевірки встановлено факт самовільного зайняття та використання без будь-яких правовстановлюючих документів під розміщення господарських споруд [PERSON] земельної\~\~\~\~ ділянки\~\~\~\~ площею\~\~\~\~ 0,04\~\~\~\~\~ га\~\~ навпроти\~\~\~ житлового будинку по [ADDRESS] . З огляду на викладені вище обставини перевіряючий зробив\~ висновок, що [PERSON] здійснив самовільне зайняття земельної ділянки, чим порушив вимоги ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України. За\~\~\~\~\~\~\~ наслідками\~\~\~\~ перевірки\~\~\~ на\~\~\~ [PERSON] 01 лютого 2018 року\~ складено протокол № 29-ДК/0011п/07/01/-18 про адміністративне правопорушення\~ за ст. 53-1 КУпАП, а також винесено постанову № 29-ДК/0008По/08/01/-18 про накладення на нього адміністративного стягнення, згідно з якою\~ відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП, з накладенням штрафу у розмірі 170 гривень, який сплачено. З метою усунення виявлених порушень земельного законодавства та досудового врегулювання спору Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області 01 лютого 2018 року\~ [PERSON] особисто вручено припис № 29-ДК/0011Пр/03/01/-18 про усунення виявлених порушень земельного законодавства із терміном його виконання до 05 березня 2018 року . У подальшому головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Бобровицькому, Носівському, Ніжинському районах та м. Ніжині Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області державним інспектором Кошелівським С.А. проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства\~ за участі [PERSON] , за наслідками якої\~ складено акт перевірки дотримання\~\~\~\~\~\~ вимог\~\~\~\~\~\~ земельного\~\~\~\~\~ законодавства\~\~\~\~\~ за\~\~\~\~\~\~\~ об`єктом земельною ділянкою № 63-ДК/66/АП/09/01/-18 від 19 березня 2018\~ року, у якому зазначено, що порушення залишаються неусунутими.\~ З огляду на це на [PERSON] 19 березня 2018 року\~ складено протокол про адміністративне правопорушення № 63-ДК/0027П/07/01/-18\~ за ст. 53-1\~ КУпАП та того ж дня винесено постанову про\~\~\~ накладення\~\~\~ адміністративного\~\~ стягнення\~\~ № 63-ДК/0025По/08/01/-18, згідно з якою [PERSON] \~\~\~ визнано\~\~\~ винним\~\~ у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП, та накладено на нього штраф у розмірі 170 грн., який добровільно сплачено. На даний час порушення залишаються неусунутими. Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2021 року було відкрито позовне провадження\~ в даній справі\~ та постановлено\~ розгляд справи проводити за правилами спрощеного\~ позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 15 листопада 2021 року відповідачем до суду\~ подано\~ відзив на позовну заяву з додатками, у якому він заперечує факт самовільного зайняття земельної ділянки та просить у задоволенні позову відмовити\~ (а. с. 73-80). 25 листопада 2021 року Ніжинською окружною прокуратурою подано відповідь\~ на відзив відповідача, у якому прокуратура зазначає, що [PERSON] був присутній під час перевірки Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області та при складанні матеріалів перевірки, про що свідчать підписи відповідача у документах, також у квитанціях про сплату адміністративного штрафу та шкоди заподіяної самовільним зайняттям земельної ділянки платником вказано [PERSON] . Земельна ділянка, яку самовільно зайняв відповідач знаходиться у прибережній смузі р. Новий Потік, що підтверджується матеріалами перевірки Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (а.с. 86-89). 15\~\~ грудня 2021\~\~ року\~ відповідачем [PERSON] подано заяву про\~ забезпечення доказів (а. с. 93-94), яка ухвалою Носівського районного суду від 16 грудня 2021 року задоволена частково. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких інших заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило. У судове засідання з`явився представник Ніжинської окружної прокуратури, який\~ позовні вимоги підтримав повністю з указаних у позовній заяві правових підстав. У судове засідання представник позивача Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без участі представника, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача адвокат Левченко Г.В. у судове засідання з`явився та заперечив факт самовільного зайняття земельної ділянки [PERSON] та спорудження на ній господарської будівлі, оскільки відповідач є особою з інвалідністю першої групи, обмежений у пересуванні. Про оскарження постанов головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності\~ інформацією не володіє. Факт правомірного\~ користування відповідачем земельною ділянкою\~ підтверджується записами у погосподарській\~\~\~\~ книзі\~\~\~\~\~ Володькодівицького\~\~\~\~ старостату\~\~\~ щодо\~\~ домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] не є належним відповідачем у справі, адже особисто порушень земельного законодавства не вчиняв, тому\~ просив у задоволенні позову відмовити. У судове засідання представник Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких інших заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило. Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядились своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Суд об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Так, статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Право звернення прокурора або його заступника до суду в інтересах держави передбачено ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до вимог п. п. 1, 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави у випадках та порядку, встановлених законом. Як зазначено у частинах 3, 4, 5 статті 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.\~ Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача. Відповідно до рішення Конституційного суду України від 08 квітня 1999 року\~ прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави. Поняття «інтереси держави» є оціночним поняттям у кожному конкретному випадку, прокурор самостійно визначає, в чому саме відбулося або може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність її захисту. «Інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 806/1000/17, від 20 вересня 2018 року у справі № 924/1237/17). Про це також наголошено Європейським судом по справі «Бацанін проти Росії» (№3932/02), де вказано, що підтримка прокурором однієї із сторін процесу в певних обставинах може бути виправданою. Більше того, участю прокурора в судовому процесі з метою захисту інтересів держави, у відповідності до вимог матеріального та процесуального законодавства, не порушується принцип рівності процесуальних можливостей сторін у судочинстві, який вимагає справедливого балансу між сторонами по справі. Ураховуючи наведене, звернення прокурора до суду в цих спірних правовідносинах спрямоване саме на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання щодо звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки комунальної власності, що підриває матеріальну і фінансову основу органу місцевого самоврядування, що в свою чергу завдає шкоду інтересам держави. Отже, оскільки Носівська міська рада Ніжинського району Чернігівської області не звернулася самостійно до суду із позовом про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, вказане свідчить про нездійснення захисту інтересів держави, а відтак, у прокурора виникло право на звернення із позовною заявою до суду на захист державних інтересів. Судом встановлено, що 18 січня 2018 року в ході проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства встановлено факт самовільного зайняття, тобто використання без будь-яких правовстановлюючих документів, [PERSON] \~ земельної ділянки прибережної смуги річки Новий Потік, як об`єкта перевірки, яка знаходиться по [ADDRESS] ,\~ тобто у межах населеного пункту, про що головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Бобровицькому, Носівському, Ніжинському районах та м. Ніжині Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області державним інспектором Кошелівським С.А. 01 лютого 2018 року\~ було складено акт обстеження земельної ділянки № 29-ДК/12/АО/10/01/-18 та акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельною ділянкою № 29-ДК/28/АП/09/01/-18 (а. с. 17-20). Установлено,\~\~\~ що\~\~\~\~ земельна\~\~\~ ділянка площею 0,04 га навпроти житлового будинку по [ADDRESS] використовується [PERSON] під розміщення господарських будівель без будь-яких правовстановлюючих\~ документів, передбачених діючим законодавством України. Ураховуючи зазначені порушення вимог ст.\~ ст. 125 та 126 Земельного кодексу України, вчинені\~\~\~\~ відповідачем,\~\~\~\~\~ на\~\~\~\~ останнього\~\~ 01\~\~\~\~ лютого\~\~\~\~\~\~\~ 2018\~ року\~ було складено протокол № 29-ДК/0011п/07/01/-18 про адміністративне правопорушення за ст. 53-1 КУпАП та\~ винесено постанову\~\~\~ про\~\~\~ накладення адміністративного стягнення № 29-ДК/0008По/08/01/-18, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення з накладенням на нього штрафу у розмірі 170 грн., який 02 лютого 2018 року добровільно сплачено [PERSON] (а. с. 24-28, 43). Доказів скасування даної постанови матеріали справи не містять. З метою усунення виявлених порушень земельного законодавства та досудового врегулювання спору Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області 01 лютого 2018 року\~ [PERSON] особисто вручено припис № 29-ДК/0011Пр/03/01/-18 про усунення виявлених порушень земельного законодавства із терміном його виконання до 05 березня 2018 року (а. с. 22). У подальшому з метою перевірки щодо усунення порушень та виконання вказаного припису [PERSON] . Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області 06 березня 2018 року\~ видано наказ № 63-ДК про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності. За наслідками перевірки головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Бобровицькому, Носівському, Ніжинському районах та м. Ніжині Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській\~\~ області державним інспектором Кошелівським С.А., проведеної за участі [PERSON] , складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельною ділянкою № 63-ДК/66/АП/09/01/-18 від 19 березня 2018\~ року, у якому зазначено, що порушення залишаються неусунутими (а. с. 31-32).\~ З огляду на це на [PERSON] 19 березня 2018 року\~ складено протокол про адміністративне правопорушення № 63-ДК/0027П/07/01/-18\~ за ст. 53-1\~ КУпАП та того ж дня винесено постанову про\~\~ накладення\~\~\~ адміністративного\~\~ стягнення\~\~ № 63-ДК/0025По/08/01/-18, згідно з якою [PERSON] \~\~\~ визнано\~\~\~ винним\~\~\~ у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1\~ КУпАП, та накладено на нього штраф у розмірі 170 грн., який 20 березня 2018 року добровільно сплачено [PERSON] (а. с. 33-38, 44). Матеріали справи не містять належних доказів того, що вказана вище постанова була скасована уповноваженим органом. Крім цього, з метою усунення виявлених порушень земельного законодавства та досудового врегулювання спору Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області 19 березня 2018 року\~ [PERSON] особисто вручено припис № 66-ДК/0026Пр/03/01/-18 про усунення виявлених порушень земельного законодавства із терміном його виконання до 20 квітня 2018 року (а. с. 39-40). З метою перевірки щодо усунення порушень та виконання [PERSON] вказаного припису Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області 17 квітня 2018 року\~ видано наказ № 145-ДК про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності. За наслідками перевірки головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Бобровицькому, Носівському, Ніжинському районах та м. Ніжині Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській\~\~\~\~\~\~ області державним інспектором Кошелівським С.А., проведеної за участі [PERSON] складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельною ділянкою № 145-ДК/138/АП/09/01/-18 від 24 квітня 2018\~ року, в якому зазначено, що порушення залишаються неусунутими (а. с. 42). Виявлені порушення та вимоги, зазначені у приписі, залишаються неусунутими, самовільно зайняту земельну ділянку відповідач не звільнив, а право користування вказаною земельною ділянкою Носівської міською радою [PERSON] не надавалось,\~\~\~\~ що\~\~\~\~\~ підтверджується\~\~\~ листом Носівської\~ міської ради від 02 жовтня 2020 року № 11-07/2115 та від 13 липня 2021 року № 11-07/1803 (а. с. 46, 56). Згідно зі ст. 14 Конституції України та ст. 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, яке перебуває під особливою охороною держави, та об`єктом права власності Українського народу. Від імені народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно з ч. 1 ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Згідно з ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України повноваження по передачі земельних ділянок комунальної власності у власність і користування належать сільським, селищним, міським радам із земель відповідних територіальних громад. Відповідно до ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу, права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу, права оренди земельної ділянки. Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, користування або її оренди виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності, право постійного користування або оренди та його державної реєстрації. Відповідно до ст. 60 ЗК України, ст. 88 ВК України прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: - для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари 25 метрів. Згідно з листом Носівської міської ради від 02 жовтня 2020 року № 11-07/2115 земельна ділянка, самовільне зайняття якої здійснено [PERSON] знаходиться у прибережній захисній смузі річки Новий потік, ширина якої згідно з положеннями ст. ст. 60, 61 ВК України становить 25 метрів. Статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначено, що самовільне зайняття земельної ділянки це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. За приписами ст. 211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи за самовільне зайняття земельних ділянок несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства. У відповідності до ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню за рішенням суду власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Як установлено у ст. 324 ЦК України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідно до ст. 145 Конституції України права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, відповідач не надав суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо використання ним земельної ділянки без правовстановлюючих документів. Разом з тим приведений вище аналіз доказів по справі змушує суд критично віднестись до пояснень представника відповідача, оскільки зазначене ним об`єктивно нічим не підтверджується. Отже, з урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що земельна ділянка загальною\~\~\~ площею\~\~\~\~ 0,04\~\~ га,\~\~ що\~\~ розташована в адміністративних межах\~ населеного пункту с. Володькова Дівиця Носівського (наразі Ніжинського)\~ району Чернігівської області,\~ самовільно зайнята відповідачем, а тому [PERSON] \~ повинен її звільнити, оскільки не має права володіти та користуватись даною земельною ділянкою, а тому позов заступника керівника Ніжинської окружної\~ прокуратури підлягає задоволенню. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні. Прокурором\~\~\~ при\~\~ зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп., який з огляду на задоволення позову відповідно до положень\~ ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягав би стягненю з відповідача (а. с. 12-14). Разом з цим відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю першої «А» групи, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК №337220 серії МСЕ-ЧНВ\~ від 24 лютого 2012 року (безстроково) та відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від спати судового збору (а. с. 80). Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею ч. 6 ст. 141 ЦПК України, зокрема якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина друга цієї статті). Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Вказане узгоджується з правовою позицією ВС України, викладеною у постанові від 01 березня\~ 2017 року у справі № 703/686/15-ц. Оокільки відповідно до вимог статей 5 Закону України «Про судовий збір» та положень статті 141 ЦПК України відповідач звільнений від сплати судового збору, то судовий збір підлягає компенсації за рахунок держави. У відповідності до ст. ст. 84, 116, 122, 124, 152 та 212 Земельного кодексу України, ст. 23 Закону України\~ «Про прокуратуру»,

Outcome: approved