Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області суду з позовом до відповідача [PERSON] , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила наступне: 25 жовтня 1997 року між позивачкою [PERSON] , [INFO] , та відповідачем - [PERSON] , [INFO] , був укладений шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис за №34. У шлюбі в них народились діти: син [PERSON] . [INFO] , який є повнолітнім; син [PERSON] [INFO] ; дочка [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Вказує, що спільне життя між нею та відповідачем не склалось з об`єктивних причин, зумовлених різними поглядами на життя, а також суб`єктивними через постійні сварки та чвари. Через сварки вони більшу частину часу проживають окремо один від одного, а в останній час понад два роки шлюбні відносини припинені повністю, чоловік з ними не спілкується, як їй відомо він створив нову сім`ю, питанням розвитку та утриманням спільних дітей не цікавиться. Примирення між нею та чоловіком [PERSON] , для подальшого продовження фактично припинених шлюбних відносин є неможливим, як і неможливим є подальше спільне проживання і збереження шлюбу, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечило б їхнім взаємним інтересам, моральним і світоглядним поглядам та інтересам спільної дитини. Враховуючи вищевикладене, вважає, що шлюб, укладений 25 жовтня 1997 року між мною, громадянкою України [PERSON] , [INFO] , та відповідачем - громадянином України [PERSON] , [INFO] , і зареєстрований Виконавчим комітетом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про складено відповідний актовий запис за №34, підлягає розірванню в судовому порядку. Зазначає, що чоловік, [PERSON] , має несистематичний характер заробітку, місце його роботи на сьогодні та рівень доходів для позивачки є невідомим. Відомо тільки те, що він виїздить на сезонні заробітки до Чеської Республіки, форма працевлаштування не відома, можливості отримати таку інформацію немає. Вказує, що обов`язок батьків брати участь в утриманні своїх неповнолітніх дітей, вважає за необхідне клопотати перед судом про призначення стягнення з чоловіка аліментів на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі з розрахунку по 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 коп.) на місяць на кожного. Свою вимогу мотивує тим, що відповідач по справі [PERSON] є молодим чоловіком в розквіті сил, після припинення шлюбних відносин відповідач жодної участі в утриманні неповнолітніх сина [PERSON] та доньки [PERSON] не бере, як і не бере жодної участі в додаткових витратах на дітей, відповідач виїздить на сезонні заробітки до Чеської Республіки (питання офіційного працевлаштування за кордоном мені не відомо), де гарантований рівень мінімальної оплати праці є в рази вищим ніж в Україні та створює можливості сплачувати на утримання сина та доньки заявлену суму аліментів. Одночасно, інших дітей чи непрацездатних осіб на утриманні у відповідача немає. Гарантований державою розмір мінімальної заробітної плати постійно змінюється, а також значним є рівень інфляції в результаті якого знецінюється національна валюта України, що вказує на те, що розмір аліментів на рівні по 4000,00 грн. на кожну дитину є обґрунтованим та під`ємним для відповідача. Бажає після розірвання шлюбу в судовому порядку зберегти власне шлюбне прізвище - [PERSON] . Враховуючи вищевикладене просить суд розірвати шлюб, укладений 25 жовтня 1997 року між мною, громадянкою України [PERSON] , [INFO] , та відповідачем - громадянином України [PERSON] , [INFO] , і зареєстрований Виконавчим комітетом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про складено відповідний актовий запис за №34 та стягнути з [PERSON] , адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , в користь [PERSON] , адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі по 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 коп.) щомісячно на кожного до досягнення кожним з дітей повноліття з дня звернення з позовною заявою до суду. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.07.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення від нього не надходило. Судове засідання у справі було призначене на 19.10.2022 року на 16 год. 10 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається із матеріалів справи, 25 жовтня 1997 року між позивачкою [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був укладений шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис за №34, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно Ужгородським відділом державної реєстрації актів цивільного станув Ужгородському районні Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ). Під час перебування у шлюбі у подружжя народився діти: син [PERSON] . [INFO] , який є повнолітнім, син [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 10.12.2007 року виконкомом Холмківської сільської ради Ужгородського районного Закарпатської області, дочка [PERSON] , [INFO] , , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 21.03.2011 року виконкомом Холмківської сільської ради Ужгородського районного Закарпатської області. Згідно довідки виконавчого комітету Холмківської ради від 15.07.2022 року №1913 вбачається, що діти: син [PERSON] . [INFO] , який є повнолітнім; син [PERSON] [INFO] ; дочка [PERSON] , [INFO] , проживають разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст.\~21\~СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст.\~110\~Сімейного Кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.\~112\~Сімейного Кодексу\~України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч. 3 ст.\~105\~Сімейного Кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. Стаття 51\~Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). На даний час подружні відносини між сторонами фактично припинилися, фактичне проживання однією сім`єю, збереження сім`ї та примирення є неможливим, фактично сім`я припинила своє існування. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи вищенаведені обставини справи, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. З викладених в позовній заяві обставин вбачається, що позивачка самостійно забезпечує дитину, а відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на його утримання. Зі змісту статті 55\~Сімейного кодексу\~України вбачається, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст.\~8\~Закону\~України «Про\~охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до ст.\~150\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст.\~155\~Сімейного кодексу\~України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України). Згідно з ч. 3 ст.\~181\~Сімейного кодексу\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 статті 184\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1, 2 ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII\~загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Беручи до уваги, що згідно зі ст.\~7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2022\~рік» установлено прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні, дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні, працездатних осіб: з 1 січня - 2481 гривня, з 1 липня - 2600 гривень, з 1 грудня - 2684 гривні, дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2395 гривень, з 1 липня 2510 гривень, з 1 грудня 2618 гривень, така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дитину хоча б найнеобхіднішим. За приписами ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в силу вимог ст.\~180\~СК України з відповідача [PERSON] , [INFO] , слід стягнути на користь позивача [PERSON] , [INFO] , аліменти на їх спільних дітей сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з відповідним позовом 22.07.2022 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, оскільки такий розмір аліментів, на переконання суду, є об`єктивним з огляду на обов`язок обох батьків її утримувати, відповідатиме реальним потребам дітей, а також матеріальному становищу сторін у справі. Такий визначений судом розмір аліментів буде відповідати принципам справедливості і розумності відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених у\~ст. 7 Сімейного кодексу України. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Питання щодо витрат зі сплати судового збору суд вирішує на підставі\~ст. 141 ЦПК України На підставі викладеного, ст.ст. 21, 24, 55, 56, 105, 110, 112, 181, 182, 184\~Сімейного\~кодексу\~України та,

Outcome: approved