Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

В січні 2021р. позивач ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість: - за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 40214,74 грн.; - три відсотки річних у розмірі 2816,4 грн.; - інфляційних втрат - 8122,12 грн.; - судовий збір - 2270,0 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач отримує послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (із використанням внутрішньобудинкових мереж) за адресою: [ADDRESS] , і ним несвоєчасно та в неповному обсязі сплачуються кошти за надані йому житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення, в зв`язку з чим за період часу з 01 липня 2014р. по 30 листопада 2020р. утворився борг у вищенаведеному розмірі, що стало підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суд м. Києва від 05 лютого 2021р. відкрито провадження у справі та вирішено питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. 09 червня 2021р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що він не є власником і не проживає в квартирі [ADDRESS] , і ним не укладався з позивачем відповідний договір про надання житлово - комунальних послуг з постачання холодної води та водовідведення, оскільки він проживає у належній йому на праві власності квартирі [ADDRESS] . Також, стороною позивача було подано клопотання, в порядку ст. 267 ЦК України. Відповідь на відзив стороною позивача не подавалась. До судового засідання сторонами було подано до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що відповідач, зареєстрований і проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила відповідну суму коштів), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною позивача, в порушення положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, не було надано до суд жодного належного і допустимого доказу, що відповідач є власником чи проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Також судом було встановлено, що між сторонами відсутній будь-який договір стосовно надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення. Звертаючись до суду з вказаним позовом, сторона позивача обґрунтовувала суму заявлених позовних вимог, наданим, в якості письмового доказу розрахунком заборгованості за період часу з 01 липня 2014р. по 30 листопада 2020р. На підставі ст. ст. 66, 67 ЖК України плата за користування житлом /квартирна плата/ обчислюється виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги /водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги/ береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992р. «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 р., мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі): розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг. У разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю членів сім`ї, що проживають у квартирі, та осіб, які проживають у квартирі більше ніж місяць. Згідно з ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватизованого житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який набрав чинності з 09 грудня 2017р., споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до положень ст. ст. 10, 11 ЦПК України, роз`яснень наданих в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також з урахуванням того, що позивачем був визначений неналежний суб`єктний склад заявленого позову, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то з відповідачки не підлягає стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати.

Outcome: dismissed