Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на належний йому житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Позивачка прийняла спадщину. Оскільки право власності на житловий будинок не було зареєстровано за померлим, приватним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене нерухоме майно. У підготовче судове засідання сторони не з`явились, проте позивачка у позові просить розглянути справу без її участі. Позов підтримала та просить задовольнити. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов визнають повністю. Відзив на позов не надіслали. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, зокрема у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали\~справи суд\~приходить до\~наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно договору купівлі - продажу будинку від 05.07.2001 року [PERSON] продала [PERSON] жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 12) . З пункту 1 вказаного договору вбачається, що відчужуваний будинок належить продавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого Коропською державною нотаріальною конторою 05 липня 2001 року за р. № 1072, зареєстрованого в Коропському РБТІ № 72 05 липня 2001 року. Згідно довідки Вишенківського старостинськоо округу Коропської селищної ради за № 14-16/433 від 13.12.2021 року встановлено, що житловий будинок за адресою [ADDRESS] збудований у 1936 році і належав на праві особистої власності [PERSON] . Будинок дерев`яний, покритий залізом. Є в наявності сарай, погреб. Згідно погосподарської книги № 3 на 2021 -2025 роки. 07 вересня 2022 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Чернігівської області із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний будинок. Проте, постановою нотаріуса від 07.09.2022 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідних документів для вчинення нотаріальної дії. Згідно п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 р., що набрав чинності 01.09.2004 р., цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином, на правовідносини, пов`язані з укладенням вищевказаного договору, поширюється дія норм Цивільного кодексу України в редакції 1963 р., чинного на час їх виникнення. За приписами п. 5\~ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV\~право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом (набув чинності 03.08.2004), визнаються державою. На підставі цього\~Закону\~реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Оскільки спадкодавець придбав майно, яке було зареєстровано в БТІ у передбаченому законом порядку, суд вважає, що, він на підставі ст. ст. 128, 153 ЦК України в редакції 1963 р. і ст. 49 ЗУ «Про власність» набув право власності на спірний будинок і правомірно володів ним. Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved