Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до АТ «Харківгаз», про зобов`язання відновити газопостачання та стягнення завданих матеріальних та моральних збитків посилаючись на те, що 20.07.2021 року в позивачки за адресою: [ADDRESS] було припинено газопостачання та складено Акт про припинення газопостачання на об`єкт (газові прилади) споживача від 20.07.2021р. працівником АТ "Харківгаз" Чонабан Я.М. Песочинської дільниці, Мерефянської філії "АТ Харківгаз". Причина припинення газопостачання визначена як нібито порушення споживачем Правил безпеки систем газопостачання, що створює загрозу виникнення аварійної ситуації, а саме нібито виявлено несправність та, як наслідок, протікання газу. Хоча у лютому місяці 2021 року працівниками АТ "Харківгаз" здійснювалась заміна газового лічильника і при закриванні газового крана на підводі до домоволодіння було виявлено його несправність, в результаті позивачкою був придбаний новий газовий кран і було проведено його заміна працівниками АТ "Харківгаз", то на той час ніяких питань по щодо газового обладнання та експлуатації у працівників АТ "Харківгаз" не виникало. При цьому слід взяти до уваги Акти та Протоколи від 20.02.2021 р. якими здійснювалось оформлення порушення та його скасування, а саме бланкові документи АТ"Харківгаз", що відрізняються від Акту обстеження від 25.08.2021 року. Але після припинення газопостачання 20.07.2021 р. і до сьогоднішнього дня ніхто ніяких робіт з усунення аварійної ситуації не проводив, жодних заходів не проводилося з метою усунення так званої аварійної ситуації. Тобто навмисно створивши загрозу виникнення аварійної ситуації, працівники АТ "Харківгаз" навмисно зняли кран та опломбували його. Після неодноразового звернення до АТ"Харківгаз" щодо відновлення газопостачання, 25.08.2021 року працівниками АТ "Харківгаз" старшим майстром [PERSON] , посвідчення № [NUMBER] , та майстром [PERSON] , посвідчення № 827, складено Акт обстеження системи газопостачання у моєму домоволодінні за адресою: [ADDRESS] та було виявлено, що нібито: "1. газоспоживаюче обладнання не відповідає виконавчо-технічній документації (заміна АГВ-80 на АОГВ-10,5 Термо - паспорт на котел не надано), що є порушенням п. 5.7 ПБСГ. 2. Не надано акт перевірки димових і вентиляційних каналів, що є порушенням п. 5.7. ПБСГ. 3. Не надано договір на технічне обслуговування внутрішніх газопроводів і газового обладнання житлових будівель, що є порушенням п. 5.4. ПБСГ. Враховуючи все вище викладене відновлення розподілу природного газу не можливе (п. 1, п.п 1.2. Гл 7 Розд. VI Кодексу ГРС)." Однак, позивач вказує, що у нього були і є документація на АОГВ-10,5 Термо - паспорт на котел, а також Акт повторної перевірки та прочищення димових та вентиляційних каналів приватних житлових будинків від 05.04.2021 р., складеного представником НВФ "Техносервіс СС" Хвостиченко Е.П. та не встановлено несправності роботи вентиляційних каналів. Щодо п. 3 про договір на технічне обслуговування внутрішніх газопроводів і газового обладнання житлових будівель, то мені ніхто не пропонував укладення такого договору і про це я вперше дізналася від працівників АТ"Харківгаз". Тобто дії працівників АТ"Харківгаз" мали завідомо навмисний характер з метою створення умов для відключення позивача від газопостачання та з метою вимагання оплатити їх послуги. При цьому відключення здійснено без попередження, як того вимагає Закон та нормативно-правові акти. 1 вересня 2021 року позивачем було направлено Заяву-попередження до АТ"Харківгаз", якою вона просила відновити газопостачання та надала докази порушення її прав споживача, але на даний час відповіді від АТ"Харківгаз" позивачка не отримала. А тому [PERSON] прохала зобов`язати АТ «Харківгаз» відновити газопостачання та до початку розгляду справи по суті представником позивача- [PERSON] подано до суду заяву в якій останній прохав розглянути справу в частині відновлення газопостачання позивачу та залишити без розгляду позовні вимоги в частині стягнення з відповідача завданих збитків та моральної шкоди. У судове засідання позивачка та її представник [PERSON] не з`явилися, від представника позивачки до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позов підтримав в частині зобов`язання відповідача відновити газопостачання домоволодіння. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надавши клопотання про відкладення розгляду справи на час після завершення воєнного стану в Україні. Однак зважаючи на ті обставини, що представником відповідача подано відзив на позов у якову викладено позицію відповідача проти доводів позивача, клопотання представником відповідача щодо відкладення розгляду справи подається не вперше та подібні клопотання були подані до введення в Україні військового стану, також суд враховує тривалість розгляду справи , а саме з часу звернення позивача до суду до дати розгляду справи по суті минув строк в понад один рік, справа відкрита провадженням та призначена до розгляду в спрощеному провадженню а тому подання клопотання про відкладення розгляду справи суд вважає зловживанням процесуальними правами направленими на затягування розгляду справи, за наявності можливості у представника відповідача взяти участь в розгляді справи в режимі відеоконференції. Зважаючи на те, що відповідач надав відзив на позов, а позивач прохав провести розгляд справи у його відсутність, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін в загальному порядку. У відзиві на позов представник АТ "Харківгаз" просить в задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що працівниками AT «Харківгаз» на підставі порушення споживачем Правил безпеки систем газопостачання, що створює загрозу виникнення аварійної ситуації було відключено будинок позивача від газопостачання та складено акт про відключення об`єкту (газових приладів). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово- комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово- комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений статті 20 цього Закону обов`язок споживача дотримуватися правил газової безпеки. Пунктом 4 ч. 1 ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. AT «Харківгаз» діяло у відповідність до п. 5.4. Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості № 285 від 15.05.2015 р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.06.2015 р. за № 674/27119 (далі - ПБСГ), Технічне обслуговування внутрішніх газопроводів і газового обладнання житлових і громадських будівель, комунально-побутових об`єктів невиробничого характеру здійснюється відповідно до вимог документації з експлуатації заводів-виробників газового обладнання на договірних засадах. Умови для технічного обслуговування забезпечуються власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем) відповідно до вимог чинного законодавства України. Тобто, саме позивач зобов`язаний був забезпечити технічне обслуговування внутрішнього газопроводу і газового обладнання житлового будинку, що і не було здійснено останнім тому і зобов`язаний нести всі витрати. У зв`язку з чим, судом помилково не було враховано твердження представника відповідача акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз», з приводу того, що наразі відсутній спір про право. Відповідно п. 5.5. гл. 5 Правил безпеки систем газопостачання Заміна газового обладнання виконується за заявою власника (орендаря (наймача)) до газорозподільного підприємства суб`єктом господарювання, який має дозвіл на виконання зазначених робіт, виданий центральним органом виконавчої влади, що реалізує держави) політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю. Заміна обладнання оформлюється ескізом у разі заміни газового обладнання без зміни функціонального призначення, потужності та системи димовідведення. В інших випадках - з оформленням виконавчо-технічної документації. Відключення газу перед заміною газового обладнання здійснюється газорозподільним підприємством за заявою власника (балансоутримувача та/або орендаря (наймача)). Пуск газу після заміни газового обладнання проводиться газорозподільним підприємством за зверненням власника (балансоутримувача та/або орендаря (наймача)) після проведення інструктажу із безпечної його експлуатації. Документи щодо заміни газового обладнання передаються до архіву газорозподільного підприємства. Відповідно п. 5.7. гл. 5 Правил безпеки систем газопостачання підлягає відключенню від системи газопостачання обладнання житлових і громадських будинків із встановленням заглушки за умови наявності витоків газу. Відповідно п. 6.1 Правил безпеки систем газопостачання безпечну експлуатацію та технічне обслуговування димових і вентиляційних каналів житлових і громадських будинків забезпечує власник (балансоутримувач та/або орендар (наймач)). Перевірка і прочищення димових та вентиляційних каналів повинні виконуватися спеціалізованою організацією, яка має дозвіл на виконання цих робіт центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю. Відповідно 6.8. Правил безпеки систем газопостачання перевірка і прочищення димових і вентиляційних каналів комунально-побутових об`єктів, житлових та громадських будинків оформляються актом, рекомендована форма якого наведена у додатку 2. Один примірник акта перевірки і прочищення димових каналів передається газорозподільному підприємству. Строк зберігання актів - 12 місяців. Жодних з вище перелічених документів, позивачем до AT «Харківгаз» не надходило. Відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» з 01.07.2015 р. функції постачання та розподілу природного газу розділені. Оператором газорозподільної системи є суб`єкт господарювання, який здійснює діяльність із розподілу природного газу на користь третіх осіб (замовників). Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» (далі - AT «Харківгаз», Газорозподільне підприємство) - є газорозподільним підприємством, що здійснює діяльність розподілу природного газу в Харківській області. Постачальником природного газу є суб`єкт господарювання, який здійснює діяльність із постачання природного газу. AT «Харківгаз» не є постачальником природного газу. На виконання статті 40 Закону України "Про ринок природного газу" Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, постановою від 30.09.2015 № 2498 затвердила Типовий договір розподілу природною газу. Відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів" споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. ПАТ «Харківгаз» (назва підприємства, що діяла на день видачі ліцензії), як підприємство, що здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі виданої НКРЕКП України ліцензії № 789 від 13.03.2015 р. (переоформлено рішенням НКРЕКП України № 2284 від 08.09.2015 р.), та є Оператором ГРМ, у своїй діяльності керується вимогами чинного законодавства України у сфері розподілу природного газу, у тому числі: Законом України № 329-VІІІ від 09.04.2015 р. «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП України № 2494 від 30.09.2015 р. «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем» (далі - Кодекс ГРС), Постановою НКРЕКП України № 2498 від 30.09.2015 р. «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу» (далі - Договір). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом запільного користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з п. 1.3 Постанови НКРЕКП від 30.09.2015, типовий договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка [PERSON] та/або документально підтверджене споживання природного газу. Як повідомляється у заяві між позивачем та АТ «Харківгаз» виникли договірні відносини за адресою позивача. Відповідно до п.7.4 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498 споживач зобов`язується своєчасно повідомляти Оператора ГРМ про всі зміни щодо персоніфікованих даних в заяві-приєднанні та/або позаштатної роботи комерційного вузла обліку (лічильника газу). Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , є побутовим споживачем послуг з розподілу природного газу, які надаються АТ «Оператор газорозподільної системи Харківгаз» за місцем реєстрації по об`єкту, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Будинок позивача 20.07.2021 року був відключений від системи газопостачання на підставі Акту про припинення газопостачання на об`єкт (газові прилади) споживача від 20.07.2021 р. Пісочинської дільниці Мереф`янської філії "АТ Харківгаз". Причиною припинення газопостачання в акті зазначено: порушення споживачем Правил безпеки системи газопостачання, що створює загрозу виникнення аварійної ситуації. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до п.п. 1, 3 частини 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною 1статті 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленихцим Кодексом. Згідно зі ч. 1 та ч. 2ст. 12 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" - постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, якісні характеристики якого визначено стандартами, в обсязі та порядку, передбачених договором, а споживач зобов`язується сплачувати вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Положеннями ч. 4 ст.12, ч. 3 ст.19, ч. 1 ст.23 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" визначено, що несанкціонованим відбором природного газу вважається, крім іншого: споживанням природного газу поза охопленням приладами обліку. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом. Фізичні особи, фізичні особи-підприємці та юридичні особи, які порушили законодавство з питань функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку природного газу, крім інших, є: несанкціонований відбір природного газу; самовільне під`єднання до Єдиної газотранспортної системи України, зривання або пошкодження цілісності пломб, повірочного тавра, заглушок, тощо, що впливає на безпеку постачання природного газу або результати вимірювання; відмова у доступі працівників уповноважених газопостачальних, газорозподільних та газотранспортних підприємств до приміщень, житлових та підсобних приміщень, де розташовані газові прилади (пристрої), лічильники газу. Відповідно до п.1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу»: оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання. Який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників); побутовий споживач фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність; Регулятор - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Згідно з п.1 ст.4 Закону України «Про ринок природного газу» державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства. Відносини, які виникають між постачальником та споживачами, з урахуванням їх взаємовідносин з Операторами ГРМ регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496 та зареєстрованими в Міністерстві Юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827. Відповідно до розділу ІІІ Правил постачання, підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є: наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачем та дотримання його умов. Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується постачати споживачеві природний газ належної якості у кількості та порядку. Передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленим стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується регулятором та регулюється в установленому порядку. Права та обов`язки постачальників та споживачів визначаються цим законом, Цивільним та Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами. А також договором постачання природного газу. Пунктом 2 розділу УІ КГС передбачено, що доступ споживачів, в тому числі і побутових споживачів до ГРМ для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу. Відповідно до п. 1 гл. 7 розділу 6 Кодексу ГРС (в редакції чинній на час виникнення спірних правовіідносин) - Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: 1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; 2) отримання від Оператора ГТС повідомлення про припинення розподілу природного газу споживачу у випадках: відсутності споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді; відсутності підтвердженої номінації у діючого постачальника на обсяги транспортування природного газу для потреб споживача; 3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; 4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»; 5) розірвання договору розподілу природного газу; 6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ; 7) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; 9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ; 10) необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим); 11) відмова представникам Оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проєктній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання; 12) в інших випадках, передбачених законодавством. Якщо припинення газопостачання (розподілу природного газу) на об`єкт побутового споживача буде здійснюватися у випадках, визначених у підпунктах 1 - 5 (крім випадку подання споживачем письмової заяви про припинення газопостачання), 9 цього пункту, Оператор ГРМ має надіслати рекомендованим поштовим відправленням або надати з позначкою про вручення повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу побутовому споживачу не менше ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання (розподілу природного газу). При цьому в повідомленні мають бути зазначені підстави та дата припинення газопостачання (розподілу природного газу) Оператором ГРМ. Судом встановлено, що позивачеві не направлялось повідомлення про припинення газопостачання / розподілу природного газу, хоча про таке повідомлення споживач повинен отримати для того, щоб скористатись наданим йому правом усунути порушення, які стали підставою для припинення газопостачання. Крім того, Акт про припинення газопостачання на об`єкт (газові прилади) споживача від 20.07.2021 р. не містить чіткої норми визначеної п. 1 гл. 7 розділу 6 Кодексу ГРС, яка була б підставною для припинення газопостачання. Окрім того суд приймає до уваги той факт , що в лютому місяці 2021 року працівниками АТ «Харківгаз» у домоволодінні позивача здійснювалась заміна газового лічильника та було складено відповідний акт про порушення № КН 001140 від 20.02.2021 року , який комісією з розгляду актів про порушення АТ «Харківгаз» скасований протокол №3762 від 26.03.2021 року. Також приймаючи рішення суд враховує ту обставину , що до позовної заяви позивачем додано- Акт повторної перевірки та прочищення димових та вентиляційних каналів приватних житлових будинків, від 05.04.2021 року згідно якого НВФ «Техносервіс СС» проведено перевірку димових і вентиляційних каналів у приватному будинку позивача за адресою: [ADDRESS] , та згідно висновку про обстеження димові та вентиляційні системи придатні до експлуатації. За встановлених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо зобов`язання відновити газопостачання в домоволодінні позивача підлягають задоволенню. Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави, згідно ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved