Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

31 травня 2021 року [PERSON] звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до Шосткинської міської ради Сумської області, в якому просить визнати за нею право власності на об`єкт нерухомого майна у вигляді реконструйованої, за рахунок прибудови балкону, квартири [ADDRESS] (далі - Квартира-1). В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником Квартири-1на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 жовтня 2017 року посвідченого державним нотаріусом Шосткинської міської державної нотаріальної контори. Вищевказана Квартира-1 на час прийняття спадщини складалася з двох житлових кімнат, загальною житловою площею 29,8 кв. м, кухні, вбиральні, ванної кімнати, коридору разом із вбудованою шафою. Квартира-1 розташована на першому поверсі багатоквартирного будинку, загальна площа нерухомого майна складала 42,7 кв.м. При цьому, у зв`язку із потребою у додатковому приміщенні, ще за життя чоловіком позивача до Квартири-1 був прибудований балкон площею 2,4 кв.м, який за проектом будівництва багатоквартирного будинку не був передбачений, тобто, фактично було здійснено реконструкцію цієї квартири. В результаті проведеної реконструкції площа Квартири-1 збільшилася до 45,1 кв.м. За юридичної необізнаності дана реконструкція була здійснена без належного дозволу і проекту, відповідно, має статус «самовільної», тому при отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом не було включено до нього. Слід зазначити, що чоловік мав наміри вирішувати супутні питання, пов`язані із виготовленням необхідних правовстановлюючих документів з приводу прибудови, але не встиг цього зробити через власну смерть. Реконструкція Квартири-1 здійснювалася виключно задля поліпшення спільних життєвих умов, при цьому права інших осіб не зазнали порушень, тобто, така реконструкція не вплинула у негативному сенсі на існуючі суспільні інтереси та побут сусідів та інших мешканців міста. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце його проведення повідомлена, надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. (а.с. 48) Представник відповідача Шосткинської міської ради Сумської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. (а.с.46) Відповідно до ч. 1 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року №2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до п.п.9, 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) (про правовий режим самочинного будівництва)" при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону України "Про основи містобудування" від 16 листопада 1992 року №2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України, ч.1 ст.3 ЦПК України (в редакції на час винесення Постанови)). У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання прав власності на самочинне будівництво має здійснюватись за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Таким чином, що при вирішенні питання про відкриття провадження у справі за позовом про визнання права власності на самочинно збудовані об`єкти суд має звертати увагу чи зазначено у позовній заяві відповідно до вимог статті 119 ЦПК України (в редакції на час винесення Постанови) обставини щодо звернення позивача до інспекції державного будівельного архітектурного контролю про прийняття об`єкта до експлуатації та посилання на докази щодо зазначених обставин. У разі відсутності посилання на такі обставини або докази суд має відповідно до вимог статті 121 ЦПК України (в редакції на час винесення Постанови) залишити позовну заяву без руху та надати строк для усунення недоліків із наслідками, передбаченими частиною другою статті 121 ЦПК України (в редакції на час винесення Постанови). Вирішуючи справу за позовом про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи зверталася особа до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Реконструкцію спірної квартири було здійснено без відповідного документу, який дає право виконувати будівельні роботи та без належно затвердженого проекту, у зв`язку з чим реконструйована квартира відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України вважається самочинним будівництвом. З метою узаконення самовільно побудованого балкону позивач звернулась до відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Шосткинської міської ради Сумської області, де отримала відповідь за № 80 від 18.11.2020, що самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво. (а.с.9) Пунктом 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №461 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2015 року №750) (далі - Порядок-1) регламентовано прийняття в експлуатацію самочинно збудованих (реконструйованих) об`єктів за рішенням суду. Так, відповідно до вказаного пункту Порядку-1, у випадку визнання права власності на самочинно збудований (реконструйований) об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком-1 за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. На підставі інформації, отриманої під час технічного обстеження, з урахуванням виду, складності, технічних та інших особливостей об`єкта, проведених заходів, передбачених цим пунктом, а також даних технічного паспорта, проектної та іншої технічної документації на об`єкт (за наявності) виконавець проводить оцінку технічного стану об`єкта та складає звіт про проведення технічного обстеження за формою, наведеною в додатку 1 до цього Порядку-1. За змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України, самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Отже, самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній. Таким чином, відсутність дозволу на будівництво тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України. У розумінні ч.1 ст.376 ЦК України, самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, здійсненої без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Поняття реконструкції об`єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22 липня 2009 року №295, відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій. Таким чином, норма ч.1 ст.376 ЦК України підлягає застосуванню й до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої об`єкт набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо; розділ 3.4 Методичних рекомендацій №146). При цьому за змістом ч.1 ст.376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна. Згідно із ч.2 ст.376 ЦК України, головним наслідком самочинного будівництва (реконструкції) є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об`єкт нерухомості. У зв`язку із цим, норми ч.3 ст.376 ЦК України можуть бути підставою для задоволення позову про визнання права власності на самочинно збудований (реконструйований) об`єкт нерухомості лише тоді, коли було здійснено самочинне будівництво (реконструкцію) з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших норм і правил. Враховуючи наявність позитивних висновків про додержання під час реконструкції спірного об`єкту архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших норм і правил (а.с.13-21), даний позов може бути задоволений з підстав, зазначених у ч.3 ст.376 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року за №1952-VI, якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Частина 3 ст.18 Закону №2780-XII забороняє експлуатацію об`єктів, не прийнятих в експлуатацію в установленому законом порядку. Відповідно до змісту пп.1 п.«б» ч.1 ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року за №280/97-ВР, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у порядку, встановленому законодавством, відноситься до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Згідно вимог ст. 5, 18 Закону №2780-XII, будівництво нерухомого майна повинно вестись згідно із затвердженим у встановленому порядку проектом, закінчені будівництвом об`єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частина 2 ст.383 ЦК України передбачає, що власник квартири (житлового будинку) може на свій розсуд здійснювати зміни в житлі, за умови, якщо ці зміни не призведуть до порушень прав інших власників (співвласників) житла. Згідно із ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання цього права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Згідно із ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права. Згідно із ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи те, що відповідач позов визнає, а також те, що згідно із висновком будівельно-технічного дослідження Квартири-1, встановлено технічну можливість її надійної та безпечної експлуатації, підтвердження Виконавчим комітетом Шосткинської міської ради (відділ містобудування та архітектури) відповідності архітектурних, державних будівельних норм вищевказаного реконструйованого об`єкту нерухомості, а також не використання самовільно земельної ділянки, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved