Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

28.12.2021р. ТОВ «Затишок Сервіс» звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги (а.с. 1 - 6). Ухвалою судді Наумової О.С. від 08.02.2022р. відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 34). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ТОВ «Затишок Сервіс» і [PERSON] укладений договір про надання житлово-експлуатаційних послуг з утримання будинку та прибудинкової території № 30/2/РП від 18.12.2017р., в якому зазначено місце його виконання (п. 1.1 договору), стосовно квартири [ADDRESS] . Позивач надавав відповідачеві послуги за вказаним договором у період з 01.01.2018р. по 31.07.2021р. включно. З 01.08.2021р. позивач припинив надання послуг, оскільки у багатоквартирному будинку створене ОСББ, яке прийняло у власне управління будинок [ADDRESS] , що підтверджується листом № 13 від 19.07.2021р. ОСББ «Рівер Парк 1». Відповідач здійснив часткову оплату за отримані житлово-комунальні послуги протягом строку дії договору у розмірі 14\~686,46 грн. Станом на 01.08.2021р. (на момент припинення надання послуг) відповідач має заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 2352,96 грн. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом. На підставі викладеного, просив стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиті житлово - комунальні послуги у розмірі 2\~446,02 грн., а також компенсувати судові витрати. Відповідач позовні\~вимоги не\~визнав.\~11.06.2022р.\~від відповідача\~до суду\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву (а.с. 49 - 51), в якому зазначив, що виконував договірні зобов`язання щодо оплати відповідно до розмірів, визначених договорами. ТОВ «Затишок Сервіс» дійсно надавав житлово-експлуатаційні послуги з утримання будинку та прибудинкової території у багатоквартирних будинках: [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] на підставі індивідуальних договорів про надання житлово - експлуатаційних послуг з утримання будинку та прибудинкової території, укладених з кожним співвласником будинку. Відповідно до пункту 4 договору № 30/2/РП від 18.12.2017р. оплата за житлово - експлуатаційні витрати розраховується у розмірі 3,80 грн. за 1 кв.м. Однак, згідно зі ст.ст. 14, 20, 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний проводити оплату таких послуг відповідно до затверджених органом місцевого самоврядування тарифів. Відповідач сплачував за надані житлово-комунальні послуги відповідно до умов та у розмірі вказаних у договорі. Отримані рахунки на сплату не відображали встановлений договором розмір плати, а перелік послуг не відповідає визначеному у договорі. Позивач в односторонньому порядку без правових підстав змінив розмір плати і перелік послуг, хоча додаткові угоди про внесення змін в укладені договори між сторонами не укладалися. Оплата за квартиру [ADDRESS] площею 73,70 кв.м за період дії договору - з 18.12.2017р. по 01.08.2021р., на місяць за договором становить 280,06 грн., загальна сума - 12052,58 грн. Просив відмовити у задоволенні позову. 22.06.2022р.\~представника позивача\~надав відповідь\~на відзив (а.с. 52 - 56), в якому вважав твердження відповідача про безпідставність змін позивачем тарифу на житлово-комунальні послуги необґрунтованими. Щодо підвищення договірної ціна на житлово-експлуатаційні послуги, то у п. 4.4 договору № 30/2/РП від 18.12.2017р., передбачено, що оплата за житлово-експлуатаційні витрати розраховується у розмірі 3,80 грн. за 1 кв.м. площі квартири чи нежитлового приміщення (включаючи резервний фонд). Даний тариф не є сталим та може змінюватись в більшу чи меншу сторону на підставі виставленого рахунку виконавця з обґрунтуванням наданих послуг та їх вартості. З огляду на умови п. 4.4 договору, тариф на послуги може змінюватись виконавцем в односторонньому порядку шляхом виставлення рахунку виконавця і відповідно не передбачають обов`язковість внесення змін до договорів шляхом укладання додаткових угод до них. Відповідач у відзиві вказує, що отримував рахунки на сплату. Таким чином, відповідач отримував рахунки, але будь-яких заперечень щодо нарахувань і розміру тарифу на адресу позивача не надавав. Відповідач сплачував за рахунками, отже, погоджувався із розміром договірної ціни/тарифу. Востаннє сплатив 18.05.2021р., що видно із з доданого до позовної заяви копії «взаєморозрахунків із споживачем послуг», що є випискою з особового рахунка [NUMBER] станом на 26.12.2021р. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Більш того, відповідач жодного разу не сплатив 280,06 грн. щомісяця за весь період надання позивачем житлово-комунальних послуг згідно договору № 30/2/РП від 18.12.2017р. Звернув увагу, що з відповідачем не укладалися прямі індивідуальні договори на наступні житлово-комунальні послуги: з централізованого питного водопостачання та водовідведення (до вересня 2019р.), з технічного обслуговування ліфтів (у період з 18.12.2017р. по 31.07.2021р.), електропостачання (до вересня 2019р.), вивезення та захоронення твердих побутових відходів (у період з 18.12.2017р. по 31.07.2021р.). Доводи відповідача про безпідставність зміни тарифу спростовуються тим, що у п. 4.4 договорів № 30/2/РП від 18.12.2017р. передбачає право позивача змінювати розмір тарифу в односторонньому порядку (без укладання змін до договору). Відповідач погодився з зміною тарифу позивачем, оскільки сплачував за послуги за тарифами, встановленими позивачем аж до травня 2021 року, що вбачається з взаєморозрахунку зі споживачем послуг (виписка з особового рахунка [NUMBER] станом на 26.12.2021р.), письмові заперечення щодо розміру тарифу, якості та кількості наданих послуг від відповідача не надходили. Додатково зазначив, що підвищення тарифу відбулося через зростання собівартості складових, з яких сформовано тариф: 1) підвищення розміру мінімальної заробітної плати на державному рівні, 2) підвищення тарифу на електричну енергію, ціну на яку регулює державний орган - НКРЕКП, 3) підвищення тарифу на послугу водопостачання та водовідведення постачальником, 4) підвищення вартості послуг підрядними підприємствами, які надавали послуги з технічного обслуговування ліфтового обладнання, вартості послуг з вивезення та утилізації твердих побутових відходів, охоронних послуг. Щодо посилання відповідача на норми ст.ст. 14, 20, 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до яких, на думку відповідача, оплата послуг повинна здійснюватися за тарифами, розмір яких затверджений органом місцевого самоврядування. На момент виникнення заборгованості відповідача перед позивачем у 2021 році в Україні діяв Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII, який 10.12.2017р. набрав чинності; 10.06.2018р. введено в дію пункт 3-1 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII; 01.05.2019р. закон введений в дію в повному обсязі. Відповідно до п. 1, п. 2, п. 3, 3-1 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII - цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 травня 2019 року, крім: статті 1, частини першої статті 2, статей 3-7, 9, 11, 12, частини другої статті 26, статей 27 та 29 (в частині регулювання послуги з управління багатоквартирним будинком), частини другої статті 2, частин третьої та четвертої статті 8, частин другої та третьої статті 10, статті 15, частин першої, третьої та п`ятої статті 16, статті 18, частини п`ятої статті 28, пунктів 2, 3-1, 6, підпункту 1, підпункту "б" підпункту 2, підпунктів 5 та 11 пункту 8 цього розділу, які вводяться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Законом;… (тобто з 10.06.2018р.). Визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (Відомості Верховної Ради України, 2004 р., № 47, ст. 514 із наступними змінами) з дня введення в дію цього Закону, крім норм, що регулюють надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, управління будинком, спорудою або групою будинків, ремонту приміщень, будинків, споруд, які втрачають чинність через шість місяців з дня набрання чинності цим Законом (тобто з 10.06.2018р.). Договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом… Договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені з виконавцями таких послуг або з управителями, визначеними згідно із цим Законом, до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуги з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами (у тому числі щодо вивезення побутових відходів - за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо такими договорами передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах. Таким чином, на момент виникнення заборгованості відповідача перед позивачем договір № 30/2/РП був чинними і до спірних правовідносин щодо стягнення заборгованості, яка виникла в 2021 році має бути застосований Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII. Щодо доводів відповідача про необхідність затвердження договірної ціни органом місцевого самоврядування, то ціна на послуги, які надавав позивач відповідачеві є вільною і договірною і відповідно не є державно регульованою. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про ціни і ціноутворення» від 21 червня 2012 року № 5007-VI передбачено розподіл цін на два види: 1) вільні ціни; 2) державні регульовані ціни. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про ціни і ціноутворення» від 21 червня 2012 року № 5007-VI, вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін. Способи державного регулювання цін визначені статтею 13 Закону України «Про ціни і ціноутворення» від 21 червня 2012 року № 5007-VI, а саме, державне регулювання цін здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень шляхом: 1) установлення обов`язкових для застосування суб`єктами господарювання: фіксованих цін; граничних цін; граничних рівнів торговельної надбавки (націнки) та постачальницько-збутової надбавки (постачальницької винагороди); граничних нормативів рентабельності; розміру постачальницької винагороди; розміру доплат, знижок (знижувальних коефіцієнтів); 2) запровадження процедури декларування зміни ціни та/або реєстрації ціни. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII, не містить норм, які б встановлювали необхідність затвердження вільної договірної ціни на послугу з утримання будинку і прибудинкової території в органах місцевого самоврядування, або будь-якого іншого способу здійснення державного регулювання такої ціни. Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР, не містить норму, яка б надавала органам місцевого самоврядування повноваження щодо затвердження вільної договірної ціни на послугу з утримання будинку та прибудинкової території. На підставі викладеного, наполягав на задоволенні позову. 08.08.2022р.\~представник позивача\~подав до\~суду письмові\~пояснення аналогічні\~за змістом\~відповіді на\~відзив (а.с. 59 65). 04.10.2022р. представник позивача Биковець О.В. (діє на підставі довіреності від 06.10.2021р. а.с. 41) надала суду заву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на їх задоволені наполягала (а.с. 159). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час слухання повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки (а.с. 156 158), про причини неявки не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 18.12.2017р. між ТОВ «Затишок Сервіс» (виконавцем) і [PERSON] (споживачем) укладений договір про надання житлово-експлуатаційних послуг з утримання будинку та прибудинкової території № 30/2/РП, предметом якого є забезпечення виконавцем надання житлово-експлуатаційних послуг з утримання будинку та прибудинкової території у багатоквартирному житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення по [ADDRESS] , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг у строк та на умовах, що передбачені цим договором (а.с. 8 10). Відповідно до п. 2.1 договору розрахунковим періодом є календарний місяць (з першого по останній день місяця). Згідно з п. 2.2 договору сплата споживачем спожитих послуг здійснюється протягом десяти днів з моменту отримання квитанції про оплату житлово-експлуатаційних внесків, але не пізніше 25 числа кожного місяця, наступного за розрахунковим. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений цим договором строк. Згідно з п. 4.1 договору житлово-експлуатаційні витрати - витрати споживачів на утримання і обслуговування житлового комплексу та прибудинкової території, включаючи адміністративні витрати виконавця. Кошти на оплату житлово-експлуатаційних витрат надходять на поточний банківський рахунок виконавця для подальшого перерахування підприємствам-постачальникам, відповідно до наданих постачальниками послуг рахунків та здійснення обслуговування і утримання будинків та прибудинкової території. Розрахунки з підприємствами-постачальниками за послуги в місцях загального користування здійснюються за показниками загально будинкових приладів обліку. Розподіл загальних рахунків приміщень здійснюється пропорційно площі приміщення споживача. Згідно з п.п. 4.2 4.5 договору споживачі несуть відповідальність за своєчасність оплати незалежно від використання приміщень чи надання в оренду. Вартість послуг за електроенергію, газо- та водопостачання встановлюється відповідно до чинного законодавства України та згідно наданих рахунків постачальниками відповідних послуг. Оплата за житлово-експлуатаційні витрати розраховується у розмірі 3,80 грн. за 1 кв.м. площі квартири чи нежитлового приміщення (включаючи резервний фонд). Даний тариф не є сталим та може змінюватись в більшу чи меншу сторону на підставі виставленого рахунку виконавця з обґрунтуванням наданих послуг та їх вартості. Тариф може бути змінений, про що виконавець повідомляє споживача в строк не менше ніж за 1 (один) місяць до зміни тарифу. Споживач вважається повідомленим належним чином, якщо повідомлення вручено йому особисто/його представнику, або залишено в його поштовій скриньці за місцем розташування нерухомого майна. Датою виставлення виконавцем споживачу першого рахунку за послуги та датою початку фінансових зобов`язань споживача за цим договором є - «01 січня 2018 року». Позивач надавав відповідачеві послуги за вказаним договором у період з 01.01.2018р. по 31.07.2021р. включно. З 01.08.2021р. позивач припинив надання послуг, оскільки у багатоквартирному будинку було створене ОСББ, яке прийняло у власне управління будинок [ADDRESS] , що підтверджується листом № 13 від 19.07.2021р. ОСББ «Рівер Парк 1» (а.с. 11). Відповідач здійснив часткову оплату за отримані житлово-комунальні послуги протягом строку дії договору у розмірі 14\~686,46 грн. Відповідачеві були виставлені квитанції на оплату послуг (а.с. 12 - 18). Станом на 01.08.2021р. (на момент припинення надання послуг) відповідач має заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 2 352,96 грн., що підтверджено позивачем взаєморозрахунком із споживачем послуг (виписка з особового рахунка [NUMBER] станом на 26.12.2021р.) (а.с. 12, 13). Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1\~ст. 322 ЦК України встановлено тягар утримання майна - власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Відповідно до пункту 6 частини першої\~статті 1 Закону №2189-VІІІ: індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Пунктом 10 ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»\~передбачено: обов`язків співвласників багатоквартирного будинку, в тому числі - своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Частиною 2\~статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»\~передбачено, що кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Пунктом 5 тієї ж статі встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами тощо. Згідно з ч. 1\~ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої обов`язки відповідно до договору та відповідно до ч. 2 ст. 653 того ж кодексу, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідачу необхідно сплатити заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 2\~352,96 грн. (а.с. 12 - 13). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша\~статті 509 ЦК України). Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема,\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги»\~(далі - Закон). Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник (частина друга статті 19 Закону). Власником\~Закон\~визначає фізичну або юридичну особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому\~законом\~порядку (абзац сьомий частини першої статті 1 Закону). А споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (абзац чотирнадцятий частини першої статті 1 Закону). Відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (частина перша статті 19 Закону). За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша\~статті 901 ЦК України). Договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою (частина перша статті 29 Закону). Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону). Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій\~статті 19 Закону\~й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 20 цього Закону\~споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16). Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України). Статтею 525 ЦК України\~встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~з ст. 610 ЦК України\~порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, сума заборгованості за житлово-комунальні послуги на 31.07.2021р. включно (на момент припинення надання послуг) на яку нараховано штрафні санкції 2352,96 грн., період заборгованості за який нараховано штрафні санкції з 26.08.2021р. по 26.12.2021р., інфляційні втрати 68,89 грн., 3 відсотка річних 24,17 грн. (а.с. 12 13). Згідно з ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Щодо зміни позивачем договірної ціни (тарифу) на житлово-комунальні послуги. Як видно з договору № 30/2/РП від 18.12.2017р., п. 4.4 договору передбачено, що оплата за житлово-експлуатаційні витрати розраховується у розмірі 3,80 грн. за 1 кв.м. площі квартири чи нежитлового приміщення (включаючи резервний фонд). Даний тариф не є сталим та може змінюватись в більшу чи меншу сторону на підставі виставленого рахунку виконавця з обґрунтуванням наданих послуг та їх вартості. Отже, позивач (виконавець) згідно договору має право змінювати договірну ціну (тариф) в односторонньому порядку. Як зазначалося в позовній заяві, у період надання послуг позивачем, у відповідача були відсутні укладені прямі індивідуальні договори на наступні послуги: з централізованого питного водопостачання та водовідведення, з технічного обслуговування ліфтів, з технічного обслуговування диспетчерських ліфтових систем, електропостачання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів, охорони прибудинкової території. Натомість позивачем в інтересах відповідача та інших співвласників будинку [ADDRESS] було укладено ряд договорів з підрядними підприємствами та виконавцями комунальних послуг, про що позивач надав пояснення та долучив на їх обґрунтування докази (а.с. 59 149). Згідно із пунктом 3.4.4 договору № 30/2/РП від 18.12.2017р. виконавець зобов`язаний своєчасно укладати договори на послуги з водо-, газопостачання, водовідведення та електропостачання. Підпунктом 3.4.2 пункту 3.4 договору № 30/2/РП від 18.12.2017р. передбачено, що виконавець зобов`язаний надавати житлово-експлуатаційні послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а саме: прибирання прибудинкової території; прибирання сходових кліток; вивезення побутових відходів; прибирання підвалу, технічних поверхів та покрівлі; технічне обслуговування ліфтів; технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем: водопостачання; водовідведення; електропостачання; газопостачання; зливової каналізації. Поточний ремонт (поза межами квартири) конструктивних елементів, внутрішньобудинкових систем електропостачання, водопостачання, водовідведення, зливової каналізації і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження, що розміщені на закріпленій в установленому порядку прибудинковій території. Дератизація; дезінфекція; обслуговування домовентиляційних каналів; поливання клумб і газонів; технічне обслуговування та поточний ремонт систем протипожежної автоматики та димовидалення, а також інших внутрішньобудинкових інженерних систем; прибирання снігу, посипання частини прибудинкової території, призначеної для проходу, протиожеледними сумішами; освітлення місць загального користування і технічних приміщень та підкачування води; енергопостачання ліфтів; охорона прибудинкової території, відеоспостереження; періодична повірка, обслуговування і ремонт внутрішньобудинкових засобів обліку води, газу та електроенергії. Даний перелік послуг не є вичерпним, він може змінюватись у період дії договору. Рахунки на оплату житлово-експлуатаційних витрат виставляються згідно того переліку послуг, які були надані впродовж місяця, за який виставляється рахунок. З огляду на обов`язок позивача (виконавця), встановлений п. 3.4.1, п. 3.4.4 договору № 30/2/РП від 18.12.2017р., позивачем було укладено договори з підрядними підприємствами та виконавцями комунальних послуг, в інтересах співвласників будинку [ADDRESS] а саме: 1) Договір № 14159 на надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення від 19.08.2017р.; 2) Додаткова угода від 18.06.2018р. до договору № 14159 на надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення від 19.08.2017р.; 3) Договір № D427М0080 від 01.02.2018р. про надання послуг з технічного обслуговування ліфтів; 4) Договір № D3012D0218 від 14.01.2021р. про надання послуг з технічного обслуговування диспетчерських систем; 5) Договір № 794 про надання послуг з вивезення та захоронення твердих побутових відходів (ТБО) від 20.12.2017р.; 6) Договір № 10/05 по збору відходів від 10.05.2018р.; 7) Договір № 794 про надання послуги з поводження з побутовими відходами в частині вивезення та захоронення твердих побутових відходів (ТПВ) від 07.12.2020р.; 8) Договір комісії № 03.01/А від 03.01.2018р.; 9) Договір № 11/06-18 про компенсацію витрат на електропостачання від 11.06.2018р.; 10) Договір охорони № 01/04-2019 від 05.04.2019р.; 11) Договір № 46/Ф-20 від 01.04.2020р.; 12) Договір № 18-ТПС/0321 про надання послуг з охорони від 03.03.2021р. Таким чином, позивач надавав послугу відповідачу безпосередньо власними силами і шляхом залучення підрядних організацій, шляхом укладання договорів з виконавцями комунальних послуг і відповідно позивач ніс витрати перед підрядними організаціями і виконавцями комунальних послуг в інтересах відповідача і всіх співвласників багатоквартирних будинків. Протягом строку дії договорів № 30/2/РП від 18.12.2017р., укладених між позивачем і відповідачем договірна ціна (тариф) змінювалась через зростання собівартості складових, з яких сформовано тариф. Складові тарифу послуги позивача, зростання яких вплинуло на його зміну - це підвищення розміру мінімальної заробітної плати на державному рівні. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 40 Бюджетного кодексу України розмір мінімальної заробітної плати на відповідний бюджетний період визначається в Законі України «Про Державний бюджет України». Мінімальна зарплата в Україні з 2000 по 2022 роки. З 01.01.2017р. по 31.12.2017р. 3200 грн.; з 01.01.2018р. по 31.12.2018р. 3723 грн.; з 01.01.2019р. по 31.12.2019р. 4173 грн.; з 01.01.2019р. по 31.12.2019р. 4173 грн., з 01.01.2020р. по 31.08.2020р. 4723 грн.; з 01.09.2020р. по 31.12.2020р. 5000 грн., з 01.01.2021р. по 30.11.2021р. 6000 грн.; з 01.12.2021р. по 31.12.2021р. 6500 грн.; з 01.01.2022р. по 30.09.2022р. 6500 грн.; з 01.10.2022 6700 грн. Розмір мінімальної заробітної плати в України зростав щороку, що вплинуло на розмір тарифу послуги, яку надавав позивач відповідачу, оскільки при розрахунку тарифу включено витрати на заробітну плату робітників позивача. Було підвищення тарифу на електричну енергію виконавцем комунальної послуги (постачальником) ПАТ ДТЕК Дніпрообленерго, ціну на яку регулює державний орган -НКРЕ КП. Позивач здійснював закупівлю електричної енергії для потреб співвласників багатоквартирних будинків [ADDRESS] П, [ADDRESS] , [ADDRESS] через замовника будівництва цих будинків ТОВ «Анкерс 2005» на підставі: договору комісії № 03.01/А від 03.01.2018р.; договору № 11/06-18 про компенсацію витрат на електропостачання від 11.06.2018р. Оплата за електричну енергію позивачем здійснювалась за тарифами, встановленими державним регулятором - НКРЕКП: з 01.01.2021р. до 31.12.2021р. (постанова НКРЕКП № 2364 від 09.12.2020р.): для 1 класу напруги - 93,38 грн/МВт·ч (без ПДВ); для 2 класу напруги - 697,92 грн / МВт·ч (без ПДВ); з 01.08.2020 до 31.12.2020 (постанова НКРЕКП від 11.07.2020р. № 1333, яка вносить зміни до постанови НКРЕКП від 10.12.2019р. № 2672): для 1 класу напруги 83,39 грн/МВт·ч (без ПДВ); для 2 класу напруги - 550,46 грн/МВт·ч (без ПДВ); з 01.01.2020р. по 31.07.2020р. (постанова НКРЕКП від 10.12.2019р. № 2672): для 1 класу напруги - 83,13 грн/МВт·ч (без ПДВ); для 2 класу напруги - 535,60 грн/МВт·ч (без ПДВ); з 01.10.2019р. по 31.12.2019р. (постанова НКРЕКП від 10.09.2019р. № 1896, яка вносить зміни до постанови НКРЕКП від 11.12.2018р. № 1829): для 1 класу напруги 51,14 грн/МВт·ч (без ПДВ); для 2 класу напруги - 410,95 грн/МВт·ч (без ПДВ); з 01.08.2019р. по 30.09.2019 (постанова НКРЕКП від 12.07.2019р. № 1414, яка вносить зміни до постанови НКРЕКП від 11.12.2018р. № 1829): для 1 класу напруги 49,76 грн/МВт·ч (без ПДВ); для 2 класу напруги - 396,27 грн/МВт·ч (без ПДВ); з 01.01.2019 по 31.07.2019р. (постанова НКРЕКП від 11.12.2018 р. № 1829): для 1 класу напруги - 62,55 грн/МВт·ч (без ПДВ); для 2 класу напруги - 430,41 грн/МВт·ч (без ПДВ). Також було підвищення тарифу на послугу водопостачання та водовідведення постачальником - КП «Дніпроводоканал». Згідно інформації з офіційного сайта КП «Дніпроводоканал» https://vodokanal.dp.ua, тарифи на послуги водопостачання та водовідведення з 2016 року постійно підвищувалися згідно відповідних постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про внесення змін до постанов Національної комісії. Вартість послуги з вивезення та утилізації твердих побутових відходів була неодноразово підвищена виконавцем ТДВ «Дніпрокомунтранс» з 01.01.2019р. та з 01.06.2019р., що підтверджується їх листами: вих. № 1513 від 12.12.2018р., вих. № 391 від 26.04.2019р. Вартість послуг охорони прибудинкової території зростала протягом строку дії договорів між позивачем та відповідачем, що вбачається з копій договорів, а саме: у 2019р. вартість послуг охорони становила 23000,00 грн. на місяць, у 2020 році вартість послуг охорони становила 31000,00 грн. на місяць. З огляду на вищенаведені факти підвищення складових, зростання цін, на які об`єктивно вплинуло на зростання договірної ціни (тарифу) на послуги, які надавав позивач відповідачу, твердження відповідача про безпідставність зміни позивачем тарифу на житлово-комунальні послуги є необґрунтованим. Приймаючі до уваги вищезазначене та враховуючи, що відповідачу позивачем надавалися певні послуги та останній не звертався до позивача з заявами, що він не проживає у зазначеному приміщенні, також було встановлено, що у відповідача відсутні самостійні договори на надання будь-яких послуг стосовно вище вказаного майна, а тому дійсно відповідач у встановлений\~законом\~строк не виконав перед позивачем своїх зобов`язань за спожиті житлово-комунальні послуги, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за надані послуги станом на 01.08.2021р. у розмірі 2 446,02 грн., з яких: 2\~352,96 грн. заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги; 68,89 грн. інфляційні збитки; 24,17 грн. три відсотки річних. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 2270,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved