Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому зазначила, що 23.04.2019 року між нею та відповідачем було укладено договір оренди землі. Відповідно до п.п. 2.1, 2.3 даного договору, в оренду відповідачу передано земельні ділянки з кадастровими номерами: 5924182000:01:008:0317; 5924182000:01:008:0612 та 5924182000:01:008:0671. Термін дії договору становить до 23 квітня 2026р. (п.3.1 договору). Відповідно до п.4.1 даного договору, орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі у розмірі, що складає 12838,05 грн. за рік оренди. Відповідно до п.4.5 договору оренди, орендна плата орендарем вносить до 31 грудня поточного року. Станом на дату складання позову, відповідачем було сплачено в рахунок орендної плати 20126,76 грн.: 14.01.2020р. сплачено 14995,00 грн.; 10.06.2020р. сплачено 1718,00 грн.; 30.09.2021р. сплачено 3261,29 грн.; 30.11.2021р. сплачено 152,47грн. Дані обставини підтверджуються випискою з карткового рахунку, копія якої додається до позову. Орендна плата, яка повинна бути сплачена відповідачем, становить 38514,15 грн. Даний розрахунок проведений відповідно до умов договору щодо строків виплати орендної плати. Для обрахунку було використано такі періоди: 2019р., 2020р., 2021р. (12838,05 грн. * 3роки)= 38514,15 грн. Як було зазначено вище, орендарем на момент подання позову, сплачено орендної плати в розмірі 20126,76 грн. Таким чином, борг з орендної плати, який обліковується за відповідачем, на момент подання позову, становить 18387,39 грн. (38514,15 грн. - 20126,76грн.). Також, відповідачем порушено п.4.1.1 договору оренди, який передбачає сплату відповідачем на користь позивача одноразової грошової винагороди за укладання даного договору оренди в сумі 18633,54 грн. У зв`язку з порушенням умов договору, просить стягнути з ТОВ «Райз-Схід» на свою користь: 18387,39 грн. заборгованість з орендної плати станом на дату подання позову; 18633,54 грн. заборгованість з одноразової грошової винагороди за укладання договору оренди (п.4.1.1 договору); 3247,73 грн. інфляційні втрати згідно ст. 625 ЦК України (розрахунок на підставі індексу інфляції); 3084,43 грн. пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (ст. 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»); 527,12 грн. 3% річних від простроченої заборгованості згідно ст. 625 ЦК України; 10000,00 грн. моральної шкоди. Ухвалою судді Лохвицького районного суду від 11.07.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначене судове засідання. В судовому\~засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Бровко Р.М. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача- ТОВ «Райз-Схід» в судове засідання не з`явився. Не погоджуючись з позовними вимогами, 29.08.2022 року суду був наданий відзив на позов, у якому посилаючись на те, що стороною позивача були проігноровані вимоги п. 4.2. укладеного між сторонами Договору, та вказаних норм закону, що призвело до невірного розрахунку суми орендної плати, одноразової грошової допомоги, які [PERSON] повинна отримувати згідно умов Договору, та подальшого невірного розміру штрафних санкцій за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за Договором. Крім того, за даними бухгалтерського обліку, позивачкою отримувалися також кошти згідно відомостей на виплату готівки, а саме: згідно відомості на виплату готівки № 00000008921 від 10.06.2019 року- 8612,47 грн.; згідно відомості на виплату готівки №00000008922 від 10.06.2019 року- 8612,47 грн.; згідно відомості на виплату готівки № 00000000166 від 17.04.2020 року - 8,02 грн., 22,47 грн, 1692,00 грн., а всього загальна сума виплачених отриманих позивачкою коштів згідно вищезазначених відомостей на виплату готівки становить 18947,43 грн. Вислухавши доводи сторони позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 21 Закону України\~«Про оренду\~землі» встановлено, що орендна плата за землю- це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Судом встановлено, що 23.04.2019 року [PERSON] та ТОВ «Райз Схід» було укладено договір оренди землі (далі- Договір). Відповідно до п.п. 2.1, 2.3 даного Договору, в оренду відповідачу передано земельні ділянки з кадастровими номерами: 5924182000:01:008:0317; 5924182000:01:008:0612 та 5924182000:01:008:0671. Згідно п. 3.1 Договору термін його дії становить до 23.04.2026 року. Відповідно до п. 4.1 Договору, орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі у розмірі та складає 12838,05 грн. за рік оренди. Відповідно до п. 4.5 Договору, орендна плата орендарем вноситься до 31 грудня поточного року. Крім того п. 4.1.1 договору оренди передбачено сплату одноразової грошової винагороди за укладання договору оренди в сумі 18633,54 грн. (а.с. 12-14). На теперішній час відповідачем сплачено в рахунок орендної плати 20126,76 грн.: 14.01.2020р. сплачено 14995,00 грн.; 10.06.2020р. сплачено 1718,00 грн.; 30.09.2021р. сплачено 3261,29 грн.; 30.11.2021р. сплачено 152,47грн., що підтверджуються випискою з карткового рахунку (а.с. 17-18). Орендна плата, яка повинна бути сплачена відповідачем за 2019р., 2020р., 2021р., становить 38514,15 грн. (12838,05 грн. х 3роки). Як було зазначено вище, орендарем на момент подання позову, сплачено орендної плати в розмірі 20126,76 грн. Таким чином, борг з орендної плати, який обліковується за відповідачем, на момент подання позову, становить 18387,39 грн. (38514,15 грн. - 20126,76грн.). Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема своєчасного внесення орендної плати. Позивач вказує, що ТОВ «Райз Схід», в порушення строку та обов`язку, передбачених договором оренди землі, не здійснив внесення на її користь суми орендної плати у повному, на спростування чого відповідачем не було надано жодного доказу. Надані стороною відповідача відомості про виплату готівки (а.с. 52-54) не містять відомостей, які б підтверджували виплату [PERSON] зазначених у них сум саме за Договором оренди землі від 23.04.2019 року. Тому,\~суд приходить\~до висновку\~про задоволення\~позовних вимог\~в частині\~стягнення заборгованості\~за договором\~орендита одноразової грошової винагороди за укладання договору оренди. Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк виконання, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Статтею 629\~ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 13.1 даного Договору, за невиконання або неналежне виконання договору, сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частина 1 ст. 550 ЦК України передбачає, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно положень статті 625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки орендна плата є грошовим зобов`язанням, то у зв`язку з невиконанням орендарем умов договору оренди землі про повну та своєчасну виплату орендної плати для нього настають наслідки, передбачені ст. 625 ЦК України. В постанові ВСУ від 26 квітня 2017р. по справі № 3-1522гс16 (№ 918/329/16) зазначено, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто, таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць (за кожен день такого прострочення) з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.96р., розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Тому, розрахунок пені проведений позивачем з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ. Стороною позивача для обрахунку наведених штрафних санкцій бралася сума в розмірі 8963,10 грн. Оскільки, відповідачем за 2019р. було здійснено переплату орендної плати в розмірі 2156,95грн., то відповідно, дана сума віднесена позивачем для зарахування в рахунок майбутніх періодів, а саме в 2020р. (14995,00 грн.12838,05 грн). Відповідно, 12838,05грн.2156,95 грн.=10681,10 грн. Також, відповідач частково достроково виконував свої зобов`язання з орендної плати за 2020р. Так, 10.06.2020р. було сплачено орендної плати в розмірі 1718,00 грн. Таким чином, заборгованість відповідача за 2020р. склала 8963,10 грн. (10681,10 - 1718). Судом перевірений розрахунок позивача в частині нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат, який є вірним, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3084,43грн.- пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ; 527,12 грн.- 3% річних від простроченої заборгованості, 3247,73 грн.- інфляційні втрати згідно ст. 625 ЦК України. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. суд зазначає наступне. Як вказує [PERSON] . Неналежне виконання договору оренди відповідачем, завдає їй моральних страждань, оскільки, вона розраховувала на отримання орендної плати в обумовлені договором строки. Все це призводить до наявності у позивача пригніченого стану, так як вона вважає, що нічого не може вдіяти бо вона «маленька» людина. Такий пригнічений стан позивача, відображається на професійній здатності, негативно впливає на психоемоційний стан, у результаті чого, позивач відчуває емоційне напруження, що виражається в підвищеному артеріальному тиску, наявності головного болю, тощо. Знижується бажання до спілкування (відбувається розривання соціальних зав`язків). Відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року). Згідно зі ст. 46 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, рішення Європейського суду є обов`язковими для держав-учасниць Конвенції, суд враховує прецедент практики Європейського суду з прав людини, якою визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав "середня", "нормально" реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду). Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, де визнана презумпція моральної шкоди. Так, рішенням від 27 липня 2004 року по справі «Ромашов проти України», суд стягнув на користь заявника моральну шкоду, хоча заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду заяви суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій та має бути подана письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких суд може відхилити вимогу повністю або частково». Суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, яка не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення. Таким чином, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди, у зв`язку з їх недоведеністю. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з ТОВ «Райз Схід» на користь [PERSON] витрати по оплаті судового збору у розмірі 992,40 грн. (а.с. 1). Крім того, суд вважає за необхідне у відповідності до вимог ст.\~246\~ЦПК України призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати.

Outcome: partial