Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

У січні 2022 року ТОВ «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» звернулось до Печерського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги на суму 32 997, 96 грн, інфляційних втрат - 1 313, 74 грн та трьох процентів річних - 793, 37 грн, а всього - 35 105, 07 грн, нараховані за період з грудня 2020 року по грудень 2021 року включно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач користується комунальними послугами з утримання будинку, прибудинкової території і паркінгу, вивезення великогабаритних відходів і твердих побутових відходів, централізованого опалення місць загального користування, централізованого постачання гарячої і холодної води, які надає позивач у повному обсязі. Позивач стверджує, що відповідач оплату за спожиті послуги здійснювала не належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 32 997, 96 грн, яку просить стягнути з відповідача, а також втрати від інфляції - 1 313, 74 грн і три проценти річних - 793, 37 грн. Ухвалою судді від 02 червня 2022 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 21 липня 2022 року до суду надійшла відповідь на запит від 01 червня 2022 року, згідно з частиною шостою статті 187 ЦПК України, щодо зареєстрованої адреси проживання відповідача. 23 вересня 2022 року представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, вимоги позову повністю підтримуються позивачем. У судове засідання сторони не з`явилися, про час, дату і місце судового слухання повідомлялися належним чином, заяви по суті та з процесуальних питань, окрім вищевказаних, до суду не надходили. Згідно з частиною першою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною четвертою статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі частини першої ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не висловлював заперечень проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 30 серпня 2006 року серії ЯЯЯ № 535776 , виданого Головним управлінням житлового забезпечення ВО КМР (КМДА), на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 21 серпня 2006 року № 1558-С/КІ, на квартиру [ADDRESS] , складається з чотирьох кімнат, жилою площею 109, 40 кв м, загальною - 167, 10 кв м. 17 травня 2016 року ТОВ «ЖЕП Щорса, 32» було перейменовано у ТОВ «Об`єднання мешканців «Прозоро». 01 березня 2017 року [PERSON] та ТОВ «Об`єднання мешканців «Прозоро» укладено договір № 67-Б/17 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, предметом якого є забезпечення виконавцем (ТОВ «Об`єднання мешканців «Прозоро») надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території у житловому будинку [ADDRESS] , а споживачем ( [PERSON] ) - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленими тарифами у строк та на умовах, що передбачені цим договором. Також 01 березня 2017 року [PERSON] та ТОВ «Об`єднання мешканців «Прозоро» укладено договір, предметом якого зобов`язання виконавця (ТОВ «Об`єднання мешканців «Прозоро») як виробника комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та як посередник між виробником комунальних послуг з постачання холодної води і водовідведення та споживачем, зобов`язується своєчасно надавати споживачеві ( [PERSON] ) відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. 19 червня 2017 року наказом Міністерства юстиції України №1965/5 реєстраційні дії по перейменуванню ТОВ «ЖЕП Щорса, 32» у ТОВ «Об`єднання мешканців «Прозоро» визнано незаконними та скасовано, тому назва Товариства була змінена на попередню. Відповідно до витягу № 80885697 від 08 червня 2022 року з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні (кв. [ADDRESS] ), відповідач зареєстрована за вказаною адресою у передбаченому законом порядку з 14 травня 2018 року. Отже, як власник та споживач житлово-комунальних послуг, згідно з ст. 156, 162 ЖК України, відповідач зобов`язаний не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Позивач надає послуги утримання вказаного будинку та прибудинкової території, нараховує та збирає квартирну плату з мешканців на обслуговуючій території й збір з власників квартир за відшкодування експлуатаційних витрат утримання будинку та прибудинкової території, житлово-комунальних послуг. Згідно з розрахунком позивача, відповідач не сплачує за надані їй житлово-комунальні послуги належним чином: за період з грудня 2020 року по грудень 2021 року включно було здійснено оплату лише на суму у розмірі 12 548, 47 грн. У зв`язку з цим за нею утворилась заборгованість у розмірі 32 997, 96 грн. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є щомісячна сплата позивачу вартості наданих послуг. Відповідно до змісту статей 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил (стаття перша Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття перша, частина друга статті третьої, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Хоча у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості Стаття 625 Цивільного кодексу України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною другою статті 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої, другої ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем, всупереч положенням частини першої ст. 81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по їхній оплаті. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги на суму 32 997, 96 грн, інфляційних втрат - 1 313, 74 грн та трьох процентів річних - 793, 37 грн, а всього - 35 105, 07 грн, нараховані за період з грудня 2020 року по грудень 2021 року включно, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати понесені позивачем з оплати судового збору в розмірі 2 481, 00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 9 600, 00 грн підлягають стягненню з відповідача. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved