Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що з метою отримання спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , вона, як спадкоємець першої черги, звернулась до нотаріуса, де отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії по причині наявності накладення арешту на нерухоме майно. Інформацію про виконавче провадження в межах якого були вчиненні вказані дії отримати на даний час неможливо, оскільки пройшов трирічний термін зберігання цієї інформації в архіві органу ДВС. Зважаючи на вказане, та з метою реалізації спадкових прав, просить визнати бездіяльність органу ДВС протиправною та скасувати обтяження майна. Ухвалою суду від 08 вересня 2022 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження. В судовому засіданні позивач підтримала вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) проти задоволення вимог заперечив частково. Зазначив, що вимога щодо визнання бездіяльності державних виконавців протиправною є необґрунтованою. Враховуючи дату відкриття виконавчих проваджень щодо боржника [PERSON] , всі виконавчі дії були вчиненні згідно діючого на той час законодавства. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у рази їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем нерухомого майна, що належало на праві власності її батьку [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.10-12). Постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з наявністю арешту на вказане спадкове майно. З відповіді Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) № 22979 від 24.06.2022 року (а.с.9) вбачається, що на виконанні Відділу перебували три виконавчі провадження: №16961772 та №17852836 з примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області №2-7557 від 02.11.2009 року про стягнення з [PERSON] на користь держави суми коштів в розмірі 102 грн., а також ВП №17929651 з примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області №2-7557 від 10.03.2010 року про щомісячне стягнення з боржника на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , починаючи з 02.10.2009 року до досягнення [PERSON] повноліття. Вказані виконавчі провадження завершені на підставі п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 24.04.1999 року) та п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року), у зв`язку з повним фактичним виконанням. Згідно даних АСВП в межах зазначених виконавчих проваджень чинні арешти майна відсутні. Однак, відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, на нерухоме майно [PERSON] на підставі постанови б/н від 02.03.2010 року накладено арешт (запис про обтяження № 9576353). Встановити в межах якого виконавчого провадження був накладений вказаний арешт не виявилось можливим по причині відсутності таких даних в АСВП. Оскільки виконавчі провадження щодо боржника [PERSON] не перебувають на виконанні Відділу станом на 24.06.2022 року, державні виконавці не мають законних підстав для винесення будь-яких процесуальних рішень. Крім того, зважаючи на дату постанови виконавця у провадженні в рамках якого було накладено обтяження на зазначене майно, його матеріали на даний момент є знищеними у зв`язку із завершенням трирічного терміну зберігання, що відповідає положенням Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07 червня 2017 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України, (ст.ст.1218, 1231 ЦК України). З огляду на наведене, наявність обтяження нерухомого майна, що перебувало у власності спадкодавця, перешкоджає спадкоємцю реалізувати свої спадкові права. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.319 ЦК України власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Підстави зняття арешту з майна, передбачені ст.59 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, відповідно до ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. За приписами ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Враховуючи те, що позивач є належним спадкоємцем майна спадкодавця, а існуючі на даний час арешт та заборона на відчуження нерухомого майна повністю унеможливлює реалізацію його спадкового права на отримання свідоцтва про право на спадщину, а також відсутність підстав для продовження обтяження на майно, позовні вимоги щодо скасування арешту майна підлягають до задоволення. Водночас, вимоги про визнання бездіяльності державних виконавців протиправними зважаючи на дату відкритих виконавчих проваджень щодо боржника, є необґрунтованими та не підтвердженими належними та достатніми доказами. Суд зауважує, що дії органу ДВС проведені згідно діючого на момент відкриття виконавчих проваджень законодавства для забезпечення ефективного виконання рішення суду. Фактів ухилення державних виконавців від вчинення дій, які входять до кола їх повноважень та наявності правових підстав для їх вчинення судом не встановлено (відсутні підстави вважати, що дії зі скасування заходів заборони відчуження майна боржника на момент завершення виконавчого провадження були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені). Відтак, підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Outcome: partial