Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

До Вишгородського районного суду Київської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій просить усунути перешкоди в користуванні житловим будинком, визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинком за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом є власником зазначеного будинку. У даному будинку зараз проживає позивач, та зареєстрована його колишня дружина [PERSON] . Відповідач влітку 2018 року забрала всі свої речі та повідомила, що йде проживати до іншого чоловіка. З того часу відповідач в його будинку не з`являлася і її речей в будинку немає. 02.10.2018 року шлюб між ним та відповідачем було розірвано. [PERSON] тривалий час (більше 3-х років) без поважних причин в будинку не проживає, житлом не цікавиться, ніяких витрат по утриманню та ремонту будинку вона не несе. Позивач отримує невелику заробітну плату і фактично позбавлений можливості оформити субсидію на утримання житлового приміщення по причині реєстрації в його будинку працездатного відповідача. Відповідач в даний час з позивачем не спілкується, на його прохання знятись з реєстрації в добровільному порядку не реагує, а тому позивач змушений звертатись до суду з даною заявою. Ухвалою суду від 05.01.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 19.07.2022 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив розглядати справу за наявними в матеріалах справи доказами та задовольнити позовні вимоги, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи була належним чином повідомлена, у тому числі шляхом розміщення оголошення на сайті суду, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, не скористалась своїм правом та не надала суду відзив на позовну заяву і всі письмові докази, а тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідачів. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Встановлено, що позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 червня 2005 року, станом на 19.10.2022 року є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7471062 від 09 червня 2005 року та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 312711157 Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 02.10.2018 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з будинкової книги в будинку [ADDRESS] та довідки про реєстрацію місця проживання особи виданої Старостою Лебедівського старостинського округу № 357 від 22.11.2021 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З актів про не проживання особи за місцем реєстрації складених Старостою Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 02.06. 2021 року та 20.11.2021 року, вбачається, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 02.10.2018 року по 02.06.2021 року та з 02.10.2018 року по 20.11.2021 року, фактично не проживає. Відтак, судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована, але не проживає за вищевказаною адресою з 2018 року, добровільно висилилась з будинку позивача, в якому її особистих речей немає, витрат по утриманню будинку не несе. Перешкод в користуванні житловим приміщенням відповідачу позивачем не чинилося. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Як передбачено ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимогами ч. 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Крім того, варто зазначити, що захист права власності гарантовано Першим протоколом до Конвенції, відповідно до статті 1 якого кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як передбачено ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1\~ст. 77 ЦПК України\~визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідачем не надано суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також жодних належних та допустимих доказів в спростування доводів позивача. Виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, положень чинного законодавства України, досліджених доказів, враховуючи, що відповідач не проживає в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , більше одного року без поважних причин, домовленості між нею та власником будинку не встановлено, добровільно не знялася з реєстрації з даного будинку, чим перешкоджає позивачу користуватися своїм майном, отже суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 992, 40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved