Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про поділ майна подружжя. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 08 травня 1999 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану м. Вілючінськ Камчатський край (Російської Федерації) зроблено відповідний актовий запис № 64 від 05 серпня 1999 року. Під час проживання у шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , де митірю і батьком записані [PERSON] і [PERSON] . Станом на дату подання до суду позову про поділ майна подружжя, у Франківському районному суді м. Львова перебувала на розгляді справа про розірвання шлюбу. Позивач зазначає про те, що під час шлюбу, за спільні кошти сторонами було придбано наступне майно, згоди щодо добровільного поділу якого між сторонами не має: -квартира [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:359313346101; -автомобіль марки VOLKSWAGEN JETTA, Седан -В, 2013 року випуску, реєстраційний номер: [NUMBER] ; -1/6 квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 324121746101; -1/6 гаража за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 324287446101; -гараж за адресою: м.Львів «Ластівка» гаражний кооператив, гараж № [NUMBER] ряд [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 20286577; -земельна ділянка пл. 0,0675 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 4610166300:02:001:1395, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 280260246101; -земельна ділянка пл. 0,0561 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 4610166300:02:001:0175; -автомобіль марки LAND ROVER DISCOVERY, 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Крім цього, зазначає, що перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, вона разом з відповідачем, за спільні кошти почали будувати житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . На даний час цей об`єкт нерухомості повністю збудований, обладнаний комунікаціями та придатний для проживання. Оскільки спірний об`єкт нерухомості, збудований подружжям за час шлюбу за спільні кошти, то він підлягає поділу. Просить позов задоволити. 10.10.2019 року представником позивача подано на адресу суду уточнену позовну заяву, в якій просить провести поділ об`єктів спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] загальною вартістю 14 317 927, 8 грн. наступним чином: визнати за [PERSON] право власності на майно загальною вартістю 3807537,00 грн., а саме: квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 359313346101 вартістю 3448737,00 грн.; автомобіль марки VOLKSWAGEN JETTA, СЕДАН-В, 2013 року випуску, реєстраційний номер: [NUMBER] вартістю 358800,00 грн., вартістю 358800,00 грн.; визнати за [PERSON] право власності на майно загальною вартістю 10510390,80 грн., а саме: 1/6 квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 324121746101, вартістю 129 559,5 грн.; 1/6 гаража за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 324287446101, вартістю 38 733,3 грн.; Гараж за адресою: м. Львів, «Ластівка» гаражний кооператив №, гараж № [NUMBER] ряд [NUMBER] адреса ГК: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна: 20286577, вартістю 388 900,00 грн; земельну ділянку пл. 0,0675 га. за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 4610166300:02:001:1395, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 280260246101, вартістю 1566760,00 грн; земельну ділянку пл. 0,0561 за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 4610166300:02:001:0175; вартістю 1267600,00 грн, вартістю 1764288,00 грн.; Автомобіль марки LAND ROVER DISCOVERY , 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю 1764288,00 грн.; об`єкт незавершеного будівництва - двоповерховий житловий будинок, площею 240 кв.м. з прибудинковими спорудами, а саме - гаражем, площею 60 кв.м. і банею, площею, площею 100 кв.м. за адресою [ADDRESS] , вартістю 5354490,00 кв.м; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості її частки у праві спільної сумісної власності на майно, яке підлягає поділу між подружжям, у розмірі 3 351 426,9 грн. 27 липня 2020 року від третьої особи, яка заявляє самостійні позовні вимоги щодо предмета спору [PERSON] надійшла позовна заява про визнання правочину недійсним та визнання права власності. [PERSON] у своїй позовній заяві [PERSON] , просив визнати недійсним свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу легкового автомобіля марки VOLKSWAGEN JETTA, СЕДАН-В, 2013 року випуску, реєстраційний номер: [NUMBER] , визнати за ним право власності на цей автомобіль. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 01.09.2021 року вказаний позов прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом. 14.10.2022 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Бельдій Н.В. на адресу суду подано заяву про часткове визнання позову за якою вона просить прийняти до розгляду заяву відповідача [PERSON] про часткове визнання позову [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Визнати за [PERSON] (адреса: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) право власності на наступне майно: Квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 359313346101; автомобіль марки VOLKSWAGEN JETTA, СЕДАН-В, 2013 року випуску, реєстраційний номер: [NUMBER] ; визнати за [PERSON] (адреса: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) право власності на наступне майно: 1/6 квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 324121746101; 1/6 гаража за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 324287446101; гараж за адресою: [ADDRESS] , гараж № [NUMBER] ряд [NUMBER] адреса ГК: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна: 20286577; земельну ділянку пл. 0,0675 га. за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 4610166300:02:001:1395, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 280260246101; земельну ділянку пл. 0,0561 за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 4610166300:02:001:0175; автомобіль марки LAND ROVER DISCOVERY , 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; стягнути з [PERSON] (адреса: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] (адреса: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) грошову компенсацію вартості її частки у праві спільної сумісної власності на майно, яке підлягає поділу між подружжям, у розмірі 1 348 363 (один мільйон триста сорок вісім тисяч триста шістдесят три) гривні 80 коп. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги повністю. В судовому засіданні представник відповідача визнала позов частково, просила при поділі не враховувати вартість об`єкта незавершеного будівництва - двоповерховий житловий будинок, площею 240 кв.м. з прибудинковими спорудами, а саме - гаражем, площею 60 кв.м. і банею, площею, площею 100 кв.м. за адресою [ADDRESS] , вартістю 5354490,00 грн., з підстав самочинності такого; проти стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації вартості її частки у праві спільної сумісної власності на майно, яке підлягає поділу між подружжям, у розмірі 1 348 363 (один мільйон триста сорок вісім тисяч триста шістдесят три) гривні 80 коп не заперечила. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Відповідно до ст.ст. 317,319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Судом встановлено, що 08 травня 1999 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану м. Вілючінськ Камчатський край (Російської Федерації) зроблено відповідний актовій запис № 64 від 05 серпня 1999 року. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] у сторін [INFO] народився син - [PERSON] . Згідно інформаційних довідок № № 160217951, 160218246, 1602181129, 160219462, 158556772 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, сторонам на праві власності належить: квартира [ADDRESS] , загальною площею 109,4 кв.м. набута на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12.11.2003р., серія та номер 2010 та зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно 18.11.2003 року; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 359313346101; власником якої є [PERSON] , вартістю 3 448 737,00 грн; 1/6 квартири [ADDRESS] , площею 19,4 кв.м. яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу 1/6 квартири від 28.07.2014р., серія та номер 490 та зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно 28.07.2008р., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 324121746101, вартістю 129 559,5 грн.; 1/6 гаража за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 28,4 кв.м., придбаної за договором купівлі-продажу 1/6 частки гаража від 19.11.2015 від 28.07.2014р., серія та номер 3209 та зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно 19.11.2015р., за реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 324287446101; власником якого є [PERSON] , вартістю 38 733,3 грн.; гараж за адресою: [ADDRESS] [NUMBER] , гараж № [NUMBER] ряд [NUMBER] адреса ГК: [ADDRESS] , загальною площею 51,3 кв.м. що належить [PERSON] за договором купівлі-продажу від 19.11.2015 від 18.09.2007р., серія та номер 1884 та зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно 27.09.2007р.,реєстраційний номер майна: 20286577, вартістю 388 900,00 грн; земельна ділянка площею 0,0561 Га кадастровий номер 4610166300:02:001:0175 по договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19.05.2008 року за адресою: [ADDRESS] , посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Мельничук О.В. , власником земельної ділянки є [PERSON] реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 280260246101; вартістю 1566760,00 грн; земельна ділянка площею 0,0657 Га кадастровий номер 4610166300:02:001:1395 по договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13 жовтня 2011 за адресою: [ADDRESS] , посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Кушнерик М.П., власником якої є [PERSON] ; вартістю 1267600,00 грн.; Автомобіль марки VOLKSWAGEN JETTA, СЕДАН-В, 2013 року випуску, реєстраційний номер: [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , вартістю 358800,00 грн.; Автомобіль марки LAND ROVER DISCOVERY , 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , вартістю 1764288,00 грн. Згідно договору купівлі - продажу земельної ділянки від 13.10.2011 року, [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв у власність земельну ділянку площею 00657 га згідно з планом меж земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] . З договору купівлі - продажу квартири від 12.11.2003 року вбачається, що [PERSON] купив у [PERSON] квартиру [ADDRESS] . У відповідності до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007р. N 11). Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Суд звертає увагу на те, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України. Статтями 11-13 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст.ст.76-78, 80-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Факт перебування у шлюбі під час придбання спірного майна визнається сторонами. Щодо позовної вимоги про визнання за [PERSON] права власності на об`єкт незавершеного будівництва - двоповерховий житловий будинок, площею 240 кв.м. з прибудинковими спорудами, а саме - гаражем, площею 60 кв.м. і банею, площею, площею 100 кв.м. за адресою [ADDRESS] , вартістю 5 354 490,00 грн., та стягнення на користь [PERSON] грошової компенсації вартості половини від вартості такого будінковолодіння у сумі 3 351 426,9 гривень, суд зазначає наступне. Позивачка у своїй позовній заяві вказує, що орієнтовний відсоток готовності до експлуатації будинку у [ADDRESS] є 100%. Однак в матеріалах справи не міститься доказів, які б підтверджували наявність дозволу на таке будівництво, проект тощо. За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекта або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України. У постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року в справі № 307/3957/14ц вказано, що: «самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу між подружжям. Відповідно до статті 12, частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено вимоги щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, суд приходить до висновку про доцільність часткового задоволення позовних вимог позивачки, так як наведені нею доводи частково знайшли своє підтвердження та не заперечуються відповідачем. Так, відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збірпокладається насторони пропорційнорозміру задоволенихпозовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як має місце саме часткове визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що на користь позивачки слід стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1 507 ( одна тисяча п`ятсот сім) гривень 10 копійок.

Outcome: approved