Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що з відповідачем по справі не перебувала в зареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини є відповідач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 листопада 2011 року (справа №2-5073/11) з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі ј частини заробітної плати та інших доходів але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 05 червня 2022 року наша донька досягла повноліття і право на аліменти припинилось. Донька зареєстрована і проживає разом з нею, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання осіб. З 01 вересня 2021року донька [PERSON] навчається в Черкаському національному університеті імені Богдана Хмельницького для здобуття освітнього ступеня бакалавр денної форми навчання (держзамовлення) за спеціальністю 231 Соціальна робота навчально-наукового інституту педагогічної освіти, соціальної роботи і мистецтва. Термін навчання 4 роки. Дата закінчення навчання 30 червня 2025 року. Вказана обставина підтверджується довідкою №567/07-04 від 25.05.2022 року. Навчаючись на першому курсі донька отримувала стипендію, що підтверджується довідкою про доходи. Чи буде отримувати стипендію в подальшому невідомо. Розмір стипендії мінімальний і цього доходу недостатньо для здобуття освіти, нормального проживання та забезпечення себе всім необхідним. Донька проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. До неї у дочки не має ніяких матеріальних претензій, так як тільки вона надає посильну матеріальну допомогу. В зв`язку з навчанням вона потребує матеріальної допомоги, а тому відповідач зобов`язаний надавати утримання (аліменти). Доньці необхідно придбавати одежу, підручники, канцелярські прилади та багато іншого. Кошти необхідні на проїзд та харчування. Щомісячні витрати становлять більше 7000 гривень. Відповідач по справі працює, отримуючи стабільний дохід, а тому має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка подовжує навчання. Розумним і справедливим буде стягнення з відповідача по справі аліментів в розмірі 3000 гривень. Вважає, що визначена нею сума аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі 3000 гривень щомісячно починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання - є абсолютно справедливою і є відображенням принципу несення рівної відповідальності за утримання і виховання дитини позивачем та відповідачем, як батьками. Просить стягнути з [PERSON] [INFO] на її користь аліменти в розмірі 3000 гривень на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] щомісячно починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання 30 червня 2025 року. Судові витрати покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не з`явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не звертався, відзив на позов не надав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З письмової згоди представника позивача, відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами не\~здійснювалась. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). У відповідності з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. В судовому\~засіданні встановлено,\~що сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини є відповідач [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 листопада 2011 року (справа №2-5073/11) з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі ј частини заробітної плати та інших доходів але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 05 червня 2022 року донька, [PERSON] , досягла повноліття і право на аліменти припинилось. [PERSON] зареєстрована і проживає разом з позивачем, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання осіб. З 01 вересня 2021року [PERSON] навчається в Черкаському національному університеті імені Богдана Хмельницького для здобуття освітнього ступеня бакалавр денної форми навчання (держзамовлення) за спеціальністю 231 Соціальна робота навчально-наукового інституту педагогічної освіти, соціальної роботи і мистецтва. Термін навчання 4 роки. Дата закінчення навчання 30 червня 2025 року. Вказана обставина підтверджується довідкою №567/07-04 від 25.05.2022 року. Повнолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю та всі витрати пов`язані з її навчанням, а також забезпеченням всіх принад та потреб пов`язаних з навчанням, в тому числі і харчування повністю покладені на її матір [PERSON] так, як її батько ніякої участі в додаткових витратах на доньку не приймає. Відповідач відмовляється надавати будь яку матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо\~дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Відповідно до\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той із батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином, при розгляді вказаної категорії справ суду необхідно встановити сукупність таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою віку, який перевищує 18\~років, але є меншим 23 роки; 2) продовження нею навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у відповідача можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При винесенні даного рішення суд враховував, що відповідач є працездатною особою, має задовільний стан здоров`я, його працездатність, те що він не є інвалідом, не має тяжких захворювань (відсутність доказів, які могли б спростувати встановлені дані факти). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022\~рік», у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних\~осіб становить:\~з 1\~липня 2600 грн. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із розрахунку наявності такої можливості у батьків надавати таку матеріальну допомогу. Оскільки, спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року, то розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі частини другої ст. 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно п. 8 ст. 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Частиною другою ст. 8 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що за наявності підстав, визначених цим законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами. Таким чином обов`язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями ст. 184 Сімейного кодексу України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення,

Outcome: approved