Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

В травні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про захист прав споживача та визнання виконавчого напису вчинений 16.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, предметом якого є стягнення заборгованості на користь ТОВ "Укр Кредит Фінанс" по кредитному договору № 0592-2840 від 09.01.2021 року, таким, що не підлягає виконанню, з тих підстав, що в листопаді 2021 року надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Юлії Володимирівни про відкриття виконавчого провадження, на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О., про стягнення заборгованості на загальну суму 36 350,00 грн., про існування якого йому не було відомо. Однак, даний виконавчий напис, вчинений із порушенням вимог Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки існує спір, що вказує на відсутність безспірності заборгованості. Будь - яких вимог від ТОВ "Укр Кредит Фінанс", щодо погашення заборгованості не отримував. Вчинення виконавчого напису нотаріусом можливе лише на підставі нотаріально засвідченого договору, при наявності безспірності заборгованості перед стягувачем та дотримання ним строків звернення. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки. На підтвердження безсспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Вважає, що відповідно до Законів України "Про захист прав споживачів", "Про натаріат", "Про виконавче провадження", постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 року "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів", постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитиних відносин", оскільки приватним нотаріусом Київського міського нотаріалного округу Бригідою В.О. при вчиненні виконавчого напису були порушені вимоги чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, зазначені порушення є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 30 травня 2022 року в справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання в даній справі. 12 липня 2022 року згідно ухвали суду підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце судового розгляду даної справи повідомлені належно, що підтверджено матеріалами цивільної справи. Позивач [PERSON] в заяві від 23.08.2022 року клопотав про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач \~ТОВ "Укр Кредит Фінанс" явку до суду представника не забезпечив. Заяв (клопотань) за час розгляду справи в суді не надходило, хоча і були інформовані про наявність позову на розгляді в суді, про дати судових засідань, що підтверджено матеріалами справи, в тому числі даними рекомендованого листа про вручення поштового відправлення № 1950203041545, який містив ухвалу про відкриття провадження, позовну заяву з додатками до неї, а в подальшому, з урахуванням відсутності поштових марок, в телефоному режимі на контактний номер [NUMBER] . Правом подачі відзиву не скористався. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. просив слухати справу у його відсутність та винести рішення згідно чинного законодавства України, надавши витребуванні судом документи. Правом на надання пояснення щодо позову не скористався. Підстав для відкладення судового розгляду даної справи не встановлено. Суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням думки позивача про підтримання позову. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями частини 2 статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд приходить до такого висновку. Частиною 1 статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" закріплено право споживача на судовий захист прав, передбачених законодавством. Так, Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Норми законодавства що регулює правовідносини між споживачем та надавачем послуг, зокрема законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів. Таким чином Закон України "Про захист прав споживачів" є спеціальним законом, яким визначено врегулювання правовідносин за порушення норм Закону, та механізм захисту прав споживачів. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України "Про нотаріат" та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до частини 1 статті 14, частини 1 статті 15, статті 16 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України). Згідно статті 50 Закону України "Про нотаріат" нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обовязків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису - це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобовязання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а нотаріус задля вчинення виконавчого напису повинен дійти висновку, що з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, та, що подані стягувачем документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед ним. У постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обовязкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Судом встановлено, 01.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Юлією Володимирівною відкрите виконавче провадження № 66665308, про стягнення з боржника [PERSON] заборгованості за Кредитиним договором № 0592-2840 від 09.01.2021 укладеним з ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" в розмірі 36 000,00 грн., за період з 30.01.2021 року по 04.06.2021 року, на підставі виконавчого напису № 12193 виданий 16.06.2021, приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем. Як вбачається з інформації, зазначеної у виконавчому написі нотаріуса № 12193 від 16.06.2021 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., вчинено на підставі статтей 87 - 91 Закону України "Про нотаріат" та пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Плата за вчинення\~виконавчого напису\~нотаріусом на\~підставі статті\~31\~Закону України\~"Про\~нотаріат"\~становить \~350,00\~грн.. Відповідно до кредитного договору № 0592-2840 укладеного 09.01.2021 року між [PERSON] (позивач) та ТОВ "Укр Кредит Фінанс" (відповідач), позичальнику було надано кредит на суму 12 000,00 грн., строк кредиту 21 днів, та як вказує відповідач утворилася загальна заборгованості в розмірі 36 350,00 грн., з них прострочена заборгованість за кредитом 12 000,00 грн., прострочена заборгованість за несплаченим відсотком за користування кредитом 24 000,00 грн., які нараховані з 30.01.2021 року по 04.06.2021 року. Відповідно до статті 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі статтею 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 05.07.2017 у справі № 754/9711/14-ц, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідно до пункту 2.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Згідно з пунктом 3.1 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. У пункті 3.2 Порядку зазначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до пунктів 3.3, 3.4 глави 16 Порядку, якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Суд встановив, що пункт 2 Переліку № 1172, на підставі якого приватним нотаріусом вчинений спірний виконавчий напис, втратив чинність 22.02.2017 на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили. Вказаним судовим рішенням визнана незаконною та нечинною постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", у тому числі, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Редакція Переліку № 1172 до внесення змін, визнаних нечинними, не містила розділу про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а тому приватний нотаріус не мав правових підстав для вчинення спірного виконавчого напису. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 645/1979/15-ц. З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню, оскільки приватний нотаріус вчинив спірний виконавчий напис на підставі нечинного нормативно-правового акту, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат". Судом, при постановленні рішення, враховані положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Та, враховує, позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58), згідно з якою, принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Враховуючи вищевказане та задоволення позову із зазначеної судом підстави, суд бере до уваги, що згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та те, що з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису, відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Згідно статті 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем ТОВ "Укр Кредит Фінанс"" не подано до суду жодних належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Відзив на позов не надано. Частина 8 статті 178 ЦПК України передбачає, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Під час розгляду справи відповідач не спростував доводів про те що, приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення виконавчого напису, передбаченої пунктом 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та не надав достатніх та належних доказів відповідно до пункту 3.2 передбаченого Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, а тому суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса, не підлягає виконанню. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, та вчинив спірний виконавчий напис на підставі нечинного нормативно-правового акту (пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконгачих написів нотаруіса, затовердженорго постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172). Згідно наданих документів виконавчий напис № 12193 виданий 16.06.2021 року на момент пред`явлення позовної заяви, як і на час прийняття рішення судом - 13.10.2022, не виконаний. Виходячи із вищевикладеного, виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволення. Згідно статті 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 992,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved