Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

26.07.2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на їх користь заборгованість в сумі - 85179,07 грн, яка складається з інфляційних витрати в сумі 68824,00 грн. та 3% річних від суми боргу в розмірі 16/355,07 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання по поверненню заборгованості по кредиту в сумі 186666,68 грн. по Кредитному договору № 33094-ФО/2014/60 від 05.03.2014р. за період з 12 серпня 2015р. по 13 червень 2018р та також стягнути з [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на користь Позивача суму сплаченого судового збору. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 05 березня 2014 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ", правонаступником якого є AT «СБЕРБАНК» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 33094-ФО/2014/60. Відповідно до умов Кредитного договору, Позивач надав Відповідачу кредит у сумі 200 000,00 грн. (Двісті тисяч гривень 00 копійок) під 24,93% річних (змінювана процентна ставка) на поточні потреби, а Відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 04.03.2019р. та щомісячно погашати кредит та проценти за користування кредитом згідно Графіку. Факт надання коштів підтверджується заявою на видачу кредиту від 05 березня 2014р., відповідно до якої Позичальник просив надати кредитні кошти відповідно до умов Кредитного договору на поточний рахунок Позичальника № [NUMBER] , та випискою по особовому рахунку № [NUMBER] , що підтверджує надання кредиту на поточний рахунок Позичальника. Згідно Кредитного договору (п.8.3.) передбачено право Банку на дострокове повернення повної суми заборгованості за кредитним договором. У зв`язку з невиконанням зобов`язань по Кредитному договору відповідно до умов договору Банк звернувся до Позичальника з вимогою про дострокове повернення кредиту № 10451/7/28-3 від 11.12.2014р., яка залишилась без задоволення. Відповідно до п.11.3 Кредитного договору Кредитний договір діє до повного виконання зобов`язань. У зв`язку з невиконанням зобов`язань по Кредитному договору Позивач звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом про стягнення заборгованості по Кредитному договору до Відповідача. 12 серпня 2015 р. Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у справі № 208/2250/15-ц задоволено позовні вимоги Позивача до Відповідача про стягнення заборгованості по Кредитному договору в сумі 210349, 80 грн. На момент звернення Позивача до суду, заборгованість по Кредитному договору складала 210349,80 грн., з яких заборгованість по кредиту - 186666,68 грн., проценти за користування кредитом - 23507,84 гривень, пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом - 93,34 гривень; пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 81,94 гривень. 23.12.2016р. Позивачем було направлено заяву про відкриття виконавчого провадження № 14947/4/28-1 до Заводського відділу державної виконавчої служби м. Дніпродзержинськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. 12.01.2017р. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №53234293. В ході виконавчого провадження заборгованість по Кредитному договору не погашена повністю/частково. Відсутність погашень підтверджується також відміткою державного виконавця на виконавчому документі. Після відкриття виконавчого провадження (12.01.2017р.) припинена підприємницька діяльність Відповідача 25.01.2017р., що підтверджується загально доступною інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців за критерієм пошуку по ідентифікаційному коду Відповідача. Відповідно до відповіді В.о. начальника Заводського ВДВС м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській обл. від 13.12.2017р. № 35103/В-3 Відповідач перебувала у трудових відносинах з [PERSON] , відповідно 13.12.2017 р. була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржниці. У зв`язку з припиненням трудових відносин Відповідачем після винесення постанови та відсутності іншого майна, на яке може бути звернуто стягнення 28.02.2018р. виконавчий документ був повернутий стягувачеві без виконання. Відповідно Відповідач ухиляється від виконання судового рішення та не виконує грошове зобов`язання передбачене Кредитним договором. Відповідач після звернення з позовом до суду та винесення судового рішення не здійснював погашення заборгованості по Кредитному договору ні добровільно ні через органи державної виконавчої служби. З урахуванням прострочення виконання Відповідачем грошового зобов`язання є право Позивача на стягнення з Відповідача інфляційних втрат за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. Це право реалізується Позивачем у зв`язку з ухиленням Відповідачем від виконання грошового зобов`язання. Це право реалізується частково шляхом подачі цього позову на стягнення інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання по основному боргу (кредиту) в сумі 186666,68 грн. за період з 12.08.2015 по 13.07.2018р. Вказана сума боргу стягнута на підставі Рішення суду від 12.08.2015 р. Наявність заборгованості по кредиту на поточний момент підтверджена виписками по рахунку, що додані до позовної заяви. Заборгованість Відповідачем не погашена. За період з 12.08.2015р. по 13.07.2018р. індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання по сплаті заборгованості по кредиту в сумі 186666,68 грн. становить 68 824,00 грн. Розраховується за формулою: [Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період [Збитки від інфляції] = [Сума боргу] х [Індекс інфляції] /100% - [Сума боргу] Розрахунок інфляційних збитків. За період з 12.08.2015р. по 13.07.2018р. розмір заборгованості по 3% річних від простроченої суми по сплаті заборгованості по кредиту в сумі 186666,68 грн. становить 16355,07 грн. Відповідно до п.1.3. Статуту АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СБЕРБАНК» є правонаступником всього майна, прав та обов`язків ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СБЕРБАНК», ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ». На підставі викладено просить суд стягнути з [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] , [INFO] ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СБЕРБАНК» (код ЄДРПОУ 25959784, р/р № [NUMBER] в AT «СБЕРБАНК», код банку 320627) заборгованість в сумі - 85179,07 грн., яка складається з інфляційних витрати в сумі 68824,00 грн. та 3% річних від суми боргу в розмірі 16/355,07 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання по поверненню заборгованості по кредиту в сумі 186666,68 грн. по Кредитному договору № 33094-ФО/2014/60 від 05.03.2014р. за період з 12 серпня 2015р. по 13 червень 2018р. та також стягнути з [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на користь Позивача суму сплаченого судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, але скористався своїм правом та направив на адресу суду Відзив, в якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог оскільки позивач посилається на невиконання Рішення від 12 серпня 2015 р. винесеного Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у справі № 208/2250/15-ц, яким було задоволено позовні вимоги Позивача до Відповідача про стягнення заборгованості по Кредитному договору в сумі 210349, 80 грн., але на теперішній час, 31.07.2018 року Ухвалою Заводського районного суду Заочне рішення № 208/2250/15-ц від 12.08.2015 року скасовано і справу призначено до судового розгляду, остаточне рішення по справі не прийнято. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. За приписами ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 05 березня 2014 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ", правонаступником якого є AT «СБЕРБАНК» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 33094-ФО/2014/60. Відповідно до умов Кредитного договору, Позивач надав Відповідачу кредит у сумі 200 000,00 грн. (Двісті тисяч гривень 00 копійок) під 24,93% річних (змінювана процентна ставка) на поточні потреби, а Відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 04.03.2019р. та щомісячно погашати кредит та проценти за користування кредитом згідно Графіку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідач скористався наданим кредитом, проте зобов`язання належним чином за Кредитним договором не виконав, в результаті чого виникла заборгованість. Заочним Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 серпня 2015 р. у справі № 208/2250/15-ц, позовні вимоги Позивача були задоволені і з Відповідач було стягнуто заборгованість по Кредитному договору в сумі 210349, 80 грн.. 31.07.2018 року Ухвалою Заводського районного суду Заочне рішення № 208/2250/15-ц від 12.08.2015 року скасовано і справу призначено до судового розгляду. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, відповідно до п.1.3. Статуту АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СБЕРБАНК» є правонаступником всього майна, прав та обов`язків ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СБЕРБАНК», ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ». Звертаючись 26.07.2018 року до суду з даним позовом Позивач на підставі статті 625 ЦК України просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі - 85179,07 грн, яка складається з інфляційних витрати в сумі 68824,00 грн. та 3% річних від суми боргу в розмірі 16/355,07 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання по поверненню заборгованості по кредиту в сумі 186666,68 грн. по Кредитному договору № 33094-ФО/2014/60 від 05.03.2014р. за період з 12 серпня 2015р. по 13 червень 2018 р, посилаючись при цьому на те, що на даний час рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 серпня 2015 р. у справі № 208/2250/15-ц, про стягнення з Відповідача заборгованість по Кредитному договору в сумі 210349, 80 грн. не виконано. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Частиною 2 ст. 625 ЦК України закріплено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Слід зазначити, що дійсно, ухвалення судом рішення про стягнення грошових коштів з боржника або звернення кредитора з заявою про примусове виконання рішення суду до органів державної виконавчої служби не виключає відповідальність боржника за порушення строків розрахунку за грошовим зобов`язанням, передбачену ст. 625 ЦК України. Однак, позивачем не надано суду жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 серпня 2015 р. у справі № 208/2250/15-ц не виконано та заборгованість за кредитним договором № 33094-ФО/2014/60 від 05.03.2014 року в повному обсязі не погашена. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відсутність належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 серпня 2015 р. у справі № 208/2250/15-ц не виконано та заборгованість за кредитним договором № № 33094-ФО/2014/60 від 05.03.2014 року в повному обсязі не погашена, виключає можливість застосування судом до відповідача відповідальності за порушення строків виконання грошового зобов`язання, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, щодо стягнення з нього індексу інфляції та 3-х % річних, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Більш того, 31.07.2018 року Ухвалою Заводського районного суду Заочне рішення № 208/2250/15-ц від 12.08.2015 року скасовано і справу призначено до судового розгляду, будь-яких достатніх підстав вважати, що відповідач на теперішній час не виконав рішення Заводського районного суду Заочне рішення № 208/2250/15-ц від 12.08.2015 року та не погасив заборгованість за кредитним договором № 33094-ФО/2014/60 від 05.03.2014року, що давало б суду підстави притягнути відповідача до передбаченої статтею 625 ЦК України відповідальності за порушення строків виконання грошового зобов`язання, під час розгляду даної справи судом не встановлено, оскільки в матеріалах справи такі докази відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У частині 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подання позивачем доказів на підтвердження обставин справи є обов`язковим, оскільки в цій частині між сторонами виникає спір про право та такі докази мають значення для ухвалення рішення по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. При цьому, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, про що зазначено у частині 7 статті 81 ЦПК України. Оскільки під час розгляду справи не доведено факту невиконання Відповідачем рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 серпня 2015 р. у справі № 208/2250/15-ц та факту наявності на теперішній час у Відповідача заборгованості перед Позивачем, оскільки 31.07.2018 року Ухвалою Заводського районного суду Заочне рішення № 208/2250/15-ц від 12.08.2015 року скасовано і справу призначено до судового розгляду, то у суду відсутні будь-які підстави вважати, що Позивач має право вимагати стягнення з Відповідача на його користь заборгованість в сумі - 85179,07 грн., яка складається з інфляційних витрати в сумі 68824,00 грн. та 3% річних від суми боргу в розмірі 16/355,07 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання по поверненню заборгованості по кредиту в сумі 186666,68 грн. по Кредитному договору № 33094-ФО/2014/60 від 05.03.2014р. за період з 12 серпня 2015р. по 13 червень 2018р. За таких обставин, суд приходить до переконливого висновку, що заявлені Акціонерного товариства «Сбербанк» позовні вимоги про стягнення з [PERSON] інфляційні витрати та 3% річних є недоведеними. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Оскільки відповідно до ст. 4 ЦПК України в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен установити чи дійсно було порушено право позивача. З огляду на наведене можна дійти висновку, що обов`язковою умовою для судового захисту будь-якого права, є наявність достовірних даних про те, що право особи порушено, не визнане, або оспорене іншою особою. Однак, на теперішній час судом не встановлено порушення відповідачем [PERSON] прав позивача АТ «Сбербанк». При цьому, судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи законні інтереси осіб, при доведеності того, що відповідач порушив ці права. З огляду на вищевикладене, оскільки матеріали справи не містять жодних належних, допустимих та достатніх доказів того, що рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 серпня 2015 р. у справі № 208/2250/15-ц на теперішній час відповідачем [PERSON] не виконано та заборгованість за кредитним договором не погашена, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Сбербанк» про стягнення з [PERSON] інфляційних втрат та трьох відсотків річних на суму боргу задоволенню не підлягають. Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що у задоволені позовних вимог АТ «Сбербанк» слід відмовити в повному обсязі за недоведеністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки у задоволенні позовних вимог АТ «Сбербанк» відмовлено, то судові витрати АТ «Сбербанк» по справі підлягають віднесенню на сторону позивача.

Outcome: dismissed