Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, в обґрунтування якого зазначає, що [INFO] помер його батько [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,8259 га, яка складається із земельних ділянок: площею 0,2532 га - кадастровий номер 4621883600:08:000:0102, та площею 0,5727 га - кадастровий номер 4621883600:08:000:0546, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і розташована на території Колтівської сільської ради Золочівського району Львівської області. За життя [PERSON] на його користь склав заповіт, яким усе належне йому майно заповів позивачу. Позивач зазначає, що спадщину прийняв, оскільки проживав та був зареєстрований за однією адресою з батьком до дня його смерті. Спадкоємців, які мали б право на обов`язкову частку в спадковому майні, немає. Маючи намір оформити право на спадщину після смерті спадкодавця, він звернувся до нотаріуса із відповідною заявою, однак, нотаріусом йому у цьому було відмовлено, оскільки оригінал правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на земельну ділянку, відсутній. У зв`язку з наведеним, з метою захисту своїх спадкових прав, позивач звернувся до суду з даним позовом. В підготовче засідання позивач не з`явився, однак, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, вимоги позову не заперечив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . З копії свідоцтва про народження судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , доводиться сином [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно заповіту складеного 25.11.1996 року, посвідченого секретарем Колтівської сільської ради Золочівського району Львівської області Левандівською Н.М., [PERSON] заповів своєму синові [PERSON] усе належне йому на праві власності майно. З копії державного акту серії ЛВ №048023 на право власності на земельну ділянку, вбачається, що [PERSON] , на підставі розпорядження голови Золочівської райдержадміністрації від 04.06.2004 року №233, належала земельна ділянка площею 0,8259 га, яка складається із земельних ділянок: площею 0,2532 га - кадастровий номер 4621883600:08:000:0102, та площею 0,5727 га - кадастровий номер 4621883600:08:000:0546, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і розташована на території Колтівської сільської ради Золочівського району Львівської області. Згідно довідки № 192 від 10.03.2022, виданої Золочівською міською радою Золочівського району Львівської області, останнім місцем проживання [PERSON] , який помер [INFO] , було с.Колтів Золочівського району Львівської області. Заповіт від імені [PERSON] посвідчений 25.11.1996 року в Колтівській сільській раді Золочівського району Львівської області на користь його сина [PERSON] незмінений та нескасований. На день смерті [PERSON] , з ним проживали та були зареєстровані за однією адресою: син [PERSON] , [INFO] , невістка - [PERSON] , [INFO] , онуки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно витягу із спадкового реєстру №63340125 від 28.01.2021 року, інформація після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в спадковому реєстрі відсутня, що свідчить про те, що ніхто із можливих спадкоємців не звертався із заявами про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного. За приписами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином, з врахуванням того, що спадщина відкрилася [INFO] , на спірні правовідносини поширюються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно змісту ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. З врахуванням того, що представником відповідача позов визнано до проведення підготовчого засідання, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з врахуванням того, що позивач має право на спадкування майна після смерті батька, як спадкоємець за заповітом, спадщину фактично прийняв, відсутність інформації про осіб, які мали б право на обов`язкову частку, та/або звернулися з відповідною заявою про прийняття спадщини, відсутність у позивача належного правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку, що є перешкодою для реалізації ним свого спадкового права, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved