Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

06.10.2021 року [PERSON] звернувсядо Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Шепетівського міськвиконкому про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , стягнення матеріального відшкодування в сумі 70000 грн. за недбале виконання батьківських обов`язків в період з травня 2018 року по жовтень 2021 року, стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідачка є матір`ю його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] після припинення шлюбних відносин в травні 2018 року відмовилась від виховання сина, залишила його на утриманні позивача. Відповідачка веде аморальний спосіб життя, була засуджена, здоров'ям та вихованням дитини не цікавиться, матеріально не утримує. Дитина проживає з ним та його матір'ю, він займається її вихованням, розвитком та матеріально забезпечує. Ухвалою суду від 12.10.2021 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 15.11.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 20 січня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його присутності, заяву підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її присутності, позов визнала. Представник органу опіки та піклування Шепетівського міськвиконкому Занов`як І.С. в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його присутності, позов підтримав. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , виданим повторно 19.07.2019 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис 953. Рішенням виконавчого комітету Шепетівської міської ради № 222 від 15.08.20019 року визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Згідно довідки Квартального громадського комітету № виконавчого комітету Шепетівської міської ради № 044 від 21.04.2021 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з ним проживає син [PERSON] , [INFO] . Мати з дитиною не проживає, спільного господарства не веде, вихованням дитини мати не займається. Згідно довідки Шепетівського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу №10 «Михайлик» Хмельницької області № 51 від 21.04.2021 року [PERSON] є вихованцем молодшої групи закладу, мати дитини [PERSON] не займається вихованням дитини, не приходить у заклад, не відвідує батьківські збори, не цікавиться вихованням дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради від 19.05.2021 року № 01-23/1675 [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком, який займається його вихованням та здійснює утримання. [PERSON] участі у вихованні сина не бере, здоров`ям не цікавиться, матеріально не утримує. Орган опіки та піклування Шепетівського міськвиконкому вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.ст.51,52 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідуються за законом. Ст.3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. (ст. 9 Конвенції про права дитини). Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Ст.164 СК України передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п.2 ч.1 ст.164 СК України). Відповідно до ч.1 ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Верховний Суд у постанові від 24.04.2019 року у справі N 300/908/17 зробив правовий висновок про те, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] самоусунулася від виконання покладених на неї обов`язків як метері, протягом тривалого часу не здійснювала своїх батьківських обов`язків з виховання та утримання дитини, не приділяла їй належної уваги, не відвідувала дошкільний заклад, який відвідує дитина, проживає окремо від сина, не цікавиться його життям, тобто свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Крім того, відповідачка визнала позов, що свідчить про втрату нею інтересу до дитини та не бажання виконувати свої батьківські обов`язки. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про необхідність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , що відповідатиме інтересам дитини. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст.182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, враховуючи визнання позову відповідачкою, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Судом не знайдено підстав для прийняття визнання позову відповідачем та задоволення позовних вимог в частині стягнення матеріального відшкодування за недбале ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків в сумі 70 000 грн., оскільки законодавством України не передбачено можливість такого відшкодування. Сімейним кодексом України передбачено, що обов`язок утримувати дитину здійснюється батьками за домовленістю між ними або шляхом стягнення аліментів, додаткових витрат на дитину, в тому числі за минулий час. Таким чином, позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав, в зв`язку з чим його позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає необхідним повернути позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Outcome: partial