Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

Національний університет «Запорізька політехніка» в особі виконуючого обов`язки ректора Яримбаш С.Т. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за навчання, посилаючись на наступне. 09 серпня 2018 року між НУ «Запорізька політехніка» та [PERSON] було укладено договір № 073-1-03207 про надання освітні послуг, а тому, на підставі наказу № 289-С, відповідача було зараховано студентом заочної форми навчання. 01 вересня 2019 року наказом № 194-С відповідача було відраховано з НУ «Запорізька політехніка», у зв`язку з порушенням умов контракту. На момент подання позовної заяви у відповідача наявна заборгованість по оплаті навчання в розмірі 4 700 грн. 00 коп., у зв`язку з чим йому була направлена досудова вимога щодо сплати вищевказаної заборгованості, однак, відповідачем остання була проігнорована. Тому, на підставі викладеного, позивач змушений звернутися до суду та суму заборгованості по оплаті за навчання в розмірі 4 700 грн. 00 коп. стягнути в примусовому порядку, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270 грн. 00 коп. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2021 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.26-27). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.\~ Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, своїм правом на подання відзиву не скористався, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надходили, конверт, який був направлений за адресою його місця проживання та перебування, повернувся з відміткою «за закінченням строку зберігання» (а.с.30) Крім того, відповідача було повідомлено про розгляд справи судом на офіційному сайті «Судової влади» (а.с.28). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Судом встановлено, що 09 серпня 2018 року між НУ «Запорізька політехніка» та [PERSON] було укладено договір № 073-1-03207 про надання освітніх послуг (а.с.9). Наказом № 289-С від 09 серпня 2018 року відповідача, на підставі рішення комісії, було зараховано студентом заочної форми навчання (а.с.6). 01 вересня 2019 року наказом № 194-С [PERSON] було відраховано з НУ «Запорізька політехніка», у зв`язку з порушенням умов контракту (а.с.5). Як вбачається з особистої картку студента/слухача, заборгованість відповідача становить 4 700 грн. 00 коп. (а.с.8). Позивачем на адресу відповідача направлялась претензія від 17 вересня 2019 року № 39-115/3563 з проханням погашення суми заборгованості, яка залишена без реагування. Згідно із ч.1, 6 ст.73 Закону України «Про вищу освіту» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), заклад вищої освіти, відповідно до законодавства та статуту, може надавати фізичним та юридичним особам платні послуги за умови забезпечення надання належного рівня освітніх послуг як основного статутного виду діяльності. Розмір плати за весь строк навчання для здобуття відповідного ступеня вищої освіти, підвищення кваліфікації, а також порядок оплати освітньої послуги (разово, щороку, щосеместрово, щомісяця) встановлюються у договорі (контракті), що укладається між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою, яка замовляє платну освітню послугу для себе або для іншої особи, беручи на себе фінансові зобов`язання щодо її оплати. Типовий договір, що укладається між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою на строк навчання, затверджується Кабінетом Міністрів України. За положеннями ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.903 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (ч.1,2 ст.615 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.4 ст.631 ЦК України). За вказаних обставин, оскільки відповідач не сплатив заборгованість по оплаті за навчання, відповідачем не надано доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростовано наданий позивачем розрахунок, суд вважає позовні вимоги Національного університету «Запорізька політехніка» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З урахуванням вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2 270 грн.

Outcome: approved