Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-09 00:00:00

Керівник Ніжинської\~окружної прокуратури\~звернувся до\~суду з\~даним позовом\~в інтересах\~держави посилаючись\~на те,\~що наказом\~Головного управління\~Держгеокадастру у\~Чернігівській області\~від 21.01.2019\~№ 25-468/14-19-сг\~надано дозвіл\~ [PERSON] \~на розробку\~проекту землеустрою\~щодо відведення\~у власність\~земельної ділянки\~сільськогосподарського призначення\~державної власності\~розташованої на\~території Біловежівської\~сільської ради\~Бахмацького району\~Чернігівської області. За результатами розгляду заяви наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 05.03.2019 № 25-1623/14-19-сг затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства [PERSON] на території Біловежівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області; надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер 7420381000:17:000:0504) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Біловежівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (на даний час Бахмацька міська рада Ніжинського району). На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 05.03.2019 № 25-1623/14-19-сг приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієвим А.А. зареєстровано 07.03.2019 право власності за [PERSON] на вказану земельну ділянку. На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.04.2019, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Реусом Р.В., зазначену земельну ділянку [PERSON] продав [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектара. За таких обставин, реалізація повноважень Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області має здійснюватися з дотриманням вимог законодавства, яке забороняє повторне отримання безоплатно у приватну власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства (понад норми приватизації, встановлені Земельним кодексом України). Водночас, згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 03.07.2017 № 6-4288/14- 17-СГ отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер 1820388300:04:000:0512) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована на території Андрушівського району, за межами населених пунктів Старокотельнянської ради (на даний час Бердичівський район) Житомирської області (право власності зареєстроване 11.04.2019). Зазначене підтверджує, що [PERSON] на час отримання спірної земельної ділянки (наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 05.03.2019 № 25-1623/14- 19-сг) використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (наказ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 03.07.2017 № 6-4288/14-17-СГ). На підставі викладеного, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою від 01 серпня 2022 року прийнято зазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 17.08.2022 року до суду надійшла заява від відповідача [PERSON] про розгляд справи без участі сторони, в якій відповідач просив суд розглядати справу за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги не підтримує, є добросовісним набувачем земельної ділянки на підставі договору купівлі-продажу. Право власності на земельну ділянку оформлено та зареєстровано відповідно до законодавства України. Вважає, що на момент оформлення права власності на спірну земельну ділянку з кадастровим номером 7420381000:17:000:0504, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7420381000:17:000:0504, що знаходиться на території Андрушівського району, за межами населених пунктів Старокотельнянської ради (на даний час Бердичівський район) Житомирської області зареєстровано не було. Ухвалою від 29 серпня 2022 року\~ справу призначено до слухання по суті. 02.09.2022 року до суду надійшов відзив на позов від відповідача Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, в якому відповідач зазначає про те, що порушення відбулося з вини [PERSON] та державного реєстратора. Головне управління при розгляді заяв громадян про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, та у подальшому погодження та затвердження відповідного проекту землеустрою, не зобов`язане перевіряти використання чи не використання особою права безоплатної приватизації земельних ділянок у межах норм, передбачених ст.121 ЗК України, як і не зобов`язане перевіряти наявність або відсутність у особи вже зареєстрованого речового права у Державному реєстрі. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, розглядати справу без участі свого представника. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідачі Головне\~управління Держгеокадастру\~у Чернігівській\~області, [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, [PERSON] подали до суду заяви про розгляд справи без їх присутності. Вислухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області із заявою від 22.12.2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0000 га, за рахунок земель запасу (категорія земель землі сільськогосподарського призначення), для ведення особистого селянського господарства на території Біловежівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (на даний час Бахмацька міська рада Ніжинського району). Наказом Головного\~управління Держгеокадастру\~у Чернігівській\~області від\~21.01.2019\~№ 25-468/14-19-сг\~надано дозвіл\~ [PERSON] \~на розроблення\~проекту землеустрою\~щодо відведення\~у власність\~земельної ділянки\~сільськогосподарського призначення\~державної власності\~розташованої на території Біловежівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області. Орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га, за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (01.03). 22.02.2019 року [PERSON] звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства в адмінмежах Біловежівської сільської ради (за межами населеного пункту) Бахмацького району Чернігівської області та передачі її йому у власність. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 05.03.2019 № 25-1623/14-19-сг затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства [PERSON] на території Біловежівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області; надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер 7420381000:17:000:0504) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Біловежівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (на даний час Бахмацька міська рада Ніжинського району). На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 05.03.2019 № 25-1623/14-19-сг приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієвим А.А. зареєстровано 07.03.2019 право власності за [PERSON] на вказану земельну ділянку. На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.04.2019, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Реусом Р.В., зазначену земельну ділянку [PERSON] продав [PERSON] . Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 03.07.2017 № 6-4288/14- 17-СГ отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер 1820388300:04:000:0512) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована на території Андрушівського району, за межами населених пунктів Старокотельнянської ради (на даний час Бердичівський район) Житомирської області (право власності зареєстроване 11.04.2019). Згідно з ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Статтею 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до частин другої та третьої статті 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно з п. б, ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно з ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до «Положення про Головне управління Держгеокадастру в області», затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 29.09.2016 № 333, Головне управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) в агропромисловому комплексі у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за дотриманням вимог земельного законодавства органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування з питань передачі земель у власність та надання у користування, у тому числі в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах. Відповідно до ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно з ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно ч. 1 ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. За наведених обставин, суд вважає встановленим, що [PERSON] , за наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 05.03.2019 № 25-1623/14-19-сг, повторно скористався своїм правом на безоплатне отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності, а тому даний наказ підлягає визнанню недійсним, оскільки останній порушує права власника земельної ділянки щодо володіння, користування чи розпорядження належною йому земельною ділянкою. Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування. Перший протокол ратифікований Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР і з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України застосовується судами Так, предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема й позбавлення особи права власності на майно шляхом його України як частина національного законодавства. При цьому розуміння змісту норм Конвенції та Першого протоколу, їх практичне застосування відбувається через практику (рішення) ЄСПЛ, яка згідно зі статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується українськими судами як джерело права. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії (принципи), які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинне здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Критерій пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» - це наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». Одним із елементів дотримання критерію пропорційності при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації. Судом встановлено, що передачу у власність земельної ділянки відповідачу відбулася з порушенням закону, а отже, повернення у державну власність земельної ділянки, незаконно відчуженої фізичній особі переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів у тому, щоби таке використання відбувалося в рамках закону. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним витрати по справі, правилами ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved