Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

Позивач через свого представника у січні 2022 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та просить стягнути з відповідача на свою користь за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення заборгованість у розмірі 13 482,94 грн, суму інфляційних втрат у розмірі 6 639,02 грн, 3% річних у розмірі 1 733,55 грн та судовий збір у розмірі 2 481,00 грн. В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг з водопостачання та водовідведення до квартири [ADDRESS] . На утриманні у позивача знаходиться вищевказаний будинок, для мешканців якого ним надаються житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення. Відповідач отримала від позивача послуги з водопостачання та водовідведення. Однак відповідач за спожиті послуги за період з 01.07.2014 по 30.11.2021 не сплатила. У зв`язку з чим у неї перед позивачем утворилася заборгованість у загальному розмірі 21 855,51 грн. 31 січня 2022 року за вказаним вище позовом відкрито спрощене позовне провадження. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні просила застосувати строки позовної давності в частині стягнення заборгованості за період з 2014 року по грудень 2018 року, які є підставою у відмові в позові в частині стягнення заборгованості за вказаний період. Свої прохання обґрунтовувала тим, що позов пред`явлено лише у січні 2022 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності щодо стягнення заборгованості за період з 2014 року по грудень 2018 року. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити у повному обсязі. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг з водопостачання та водовідведення до квартири [ADDRESS] . Статтею 23 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що одиниця виміру обсягу спожитої споживачем послуги з централізованого водопостачання визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Виконавець послуги з централізованого водопостачання повинен забезпечити її постачання безперервно, з гарантованим рівнем безпеки та величини тиску. Параметри якості води повинні відповідати встановленим законодавством вимогам. Послуга з централізованого водопостачання надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Статтею 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що одиниця виміру обсягу спожитої споживачем послуги з централізованого водовідведення визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Критерієм якості послуги з централізованого водовідведення є безперешкодне приймання стічних вод у мережі виконавця з мереж споживача, за умови справності мереж споживача. Послуга з централізованого водовідведення надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водовідведення, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Позивач є постачальником послуг з водопостачання та водовідведення до квартири [ADDRESS] . Позивачем надано письмові докази про надання послуг з водопостачання та водовідведення до квартири [ADDRESS] за період з 01.07.2014 по 30.11.2021, які не спростовані відповідачем. Також відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо сплати нею грошових коштів за отримані від позивача послуги у повному обсязі. У зв`язку з неналежною сплатою відповідачем грошових коштів у неї перед позивачем утворилася заборгованість у загальному розмірі 21 855,51 грн. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості відповідача, згідно якого остання здійснювала платежі на користь позивача у наступні місяці: листопад 2014 року, березень 2016 року, серпень 2016 року, листопад 2016 року, грудень 2016 року, лютий 2017 року, березень 2017 року, червень 2017 року, травень 2018 року, липень 2018 року, вересень 2018 року, листопад 2018 року, вересень 2019 року тощо. Окрім того, між сторонами 11 грудня 2019 року укладено договір про розстрочення заборгованості, яка станом на 11.12.2019 становила суму у розмірі 12 931,52 грн. Згідно ч. 2, 3 ст. 267 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Тому, враховуючи вищенаведене, доцільно зробити висновки щодо тверджень відповідача про застосування строків позовної давності, а саме, що станом на момент подачі позову 21 січня 2022 року не минув строк позовної давності, оскільки відповідачем періодично здійснювалась сплата заборгованості. Отже вказані відповідачем доводи можна вважати такими, які не знайшли свого підтвердження у суді, а відтак у частковій відмові в задоволенні позову з підстав пропуску строків позовної давності суд вважає необхідним відмовити. Положення статті 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. На підставі ст. 625 ЦК України суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача за неналежну сплату грошових коштів за послуги з водопостачання та водовідведення суму інфляційних втрат у розмірі 6 639,02 грн та 3% річних у розмірі 1 733,55 грн. Беручи до уваги наведене та те, що відповідач не виконувала своїх зобов`язань щодо сплати грошових коштів з водопостачання та водовідведення до квартири, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 2 481,00 грн. Враховуючи вищенаведене, ст. 23, 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 257, 261, 267, 319, 322, 525, 526, 625 ЦК України та

Outcome: approved