Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона з 05 липня 2007 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. 21 червня 2022 року рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області у справі №159/2057/22 шлюб було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Дочки проживають разом з нею. Відповідач відмовляється добровільно приймати участь в утриманні дітей, одяг, продукти харчування не купує. Вона працює продавцем продовольчих товарів у ФОП, та отримує мінімальну заробітну плату. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/5 частки з усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину, з врахуванням індексу інфляції, щомісячно, починаючи з дати подання заяви та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/5 частки з усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину, з врахуванням індексу інфляції, щомісячно, починаючи з дати подання заяви. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, позивачка подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов визнає частково, а саме в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів на двох дітей в цілому. Розгляд справи здійснюється за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01 серпня 2022 року було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 12). Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , перебували в шлюбі з 05 липня 2007 року, рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 червня 2022 року справа № 159/2057/22 шлюб було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 22 липня 2022 року. ( а.с.7) Від спільного подружнього життя сторони мають двох дітей, а саме: доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Любитівською сільською радою Ковельського району Волинської області, актовий запис за № 17, та доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Любитівської сільської ради Ковельського району Волинської області, актовий запис за № 7.( а.с.6) Згідно довідки про склад сім`ї [PERSON] № 912 від 22.07.2022 року виданої Колодяжненською сільською радою, остання та її неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] , зареєстровані разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . ( а.с.9) Як вбачається з довідки про доходи, виданої [PERSON] загальна сума доходу за період з 01.01.2022 року по 30.06.2022 рок становить 37292, 99 грн. Таким чином, із досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачкою свого права на отримання від другого із подружжя коштів на утримання неповнолітніх дітей. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За нормою ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Ураховуючи те, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей, які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачкою на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження. Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача аліментів та визначаючи частку заробітку від доходу, яку потрібно стягувати з відповідача на користь позивачки в якості аліментів, суд виходить з того, що відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. За таких обставин, з урахуванням часткового визнання позову відповідачем, того, що неповнолітні доньки відповідача потребують від нього матеріальної допомоги, а також матеріальне становище сторін, згідно з яким, на думку суду, відповідач має достатній заробіток та може надавати таку допомогу, суд вважає, що справедливим буде стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, задовольнивши позовні вимоги частково. Сторони не позбавлені можливості у разі зміни матеріального стану звернутися до суду з позовом про збільшення або зменшення розміру аліментів. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивачка звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 992 грн 40 коп. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial