Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 22 листопада 2021 надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог, представник позивача у позовній заяві посилався на те, що 13 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк, що підтверджується витягом зі Статуту та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22336786, згідно якого банк зобов`язався надати [PERSON] кредит у вигляді видачі кредитних коштів на придбання житла у розмірі 35\~000 доларів США 00 центів строком по 13 грудня 2027 року, а [PERSON] зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі: 13 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені кредитним договором. Згодом, 10 лютого 2015 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 22336786/81-1-0-00/11566 до кредитного договору №22336786 від 13 грудня 2007 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди змінити умови кредитування, в частині зміни валюти кредиту замінивши її з доларів США на українську гривню, та видачі позичальнику додаткових коштів з метою рефінансування існуючої заборгованості, а також встановлення нового розміру відсотків за користування кредитними коштами (копія додаткової угоди додається). Крім того, 22 березня 2019 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 22336786/81-1/30560 до кредитного договору №22336786 від 13 грудня 2007 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди змінити умови кредитування, а саме: врегулювали заборгованість відповідача за кредитним договором строк сплати якої настав та виклали графік погашення заборгованості у новій редакції (копія додаткової угоди додається). Також, 22 березня 2019 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду договір про часткове прощення боргу за кредитним договором №22336786 від 13 грудня 2007 року, відповідно до якого кредитор та позичальник досягли згоди з 22 березня 2019 року про часткове анулювання(прощення) суми боргу в розмірі 85\~914 грн., 99 коп.. Проте, всупереч вимогам договору та додаткової угоди до нього, відповідач не виконує взяті на себе договірні зобов`язання: не здійснює щомісячного погашення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим станом на 16 серпня 2021 року утворилась заборгованість яка становить: 497\~530 грн. 92 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 415\~798, грн. 99 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 81\~731 грн. 93 коп. З урахуванням викладеного банк просив стягнути з відповідача заборгованість за вищевказаним кредитним договором, а також витрати зі сплати судового збору (а.с.1-4). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 22 листопада 2021 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.55). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.56). До суду 13 грудня 2021 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.57). Ухвалою судді від 14 грудня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.58-59). Представник позивача надав до суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановленні судом. 13 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк, було укладено кредитний договір № 22336786, згідно якого Банк зобов`язався надати [PERSON] кредит у вигляді видачі кредитних коштів на придбання житла у розмірі 35\~000 доларів США 00 центів строком по 13 грудня 2027 року, а [PERSON] зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку та строки, визначені кредитним договором. 10 лютого 2015 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 22336786/81-1-0-00/11566 до кредитного договору №22336786 від 13 грудня 2007 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди змінити умови кредитування , в частині зміни валюти кредиту замінивши її з доларів США на українську гривню, та видачі позичальнику додаткових коштів з метою рефінансування існуючої заборгованості, а також встановлення нового розміру відсотків за користування кредитними коштами. 22.03.2019 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 22336786/81-1/30560 до кредитного договору №22336786 від 13 грудня 2007 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди змінити умови кредитування. 22.03.2019 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду договір про часткове прощення боргу за кредитним договором №22336786 від 13 грудня 2007 року. (а.с.9-33). Всупереч вимогам договору та додаткової угоди до нього, відповідач не виконує взяті на себе договірні зобов`язання: не здійснює щомісячного погашення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим станом на 16 серпня 2021 року заборгованість останнього перед АТ «Райффайзен Банк за кредитним договором становить: 497\~530 грн. 92 коп., яка складається з : заборгованості за кредитом у розмірі 415\~798, грн. 99 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 81\~731 грн. 93 коп. (а.с.5-7). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Положеннями частини 1\~статті 626 ЦК України\~визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~статті 639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з частиною 1\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частинами 1 та 2\~статті 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини 1\~статті 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2\~статті 11 ЦК України). Положеннями частини 1\~статті 626 ЦК України\~визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~статті 639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з частиною 1\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частинами 1 та 2\~статті 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору Статтею 629 ЦК України\~встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, в матеріалах справи наявна письмова вимога-повідомлення банку до відповідача від 07 вересня 2021 року, направлена банком відповідачу 07 вересня 2021 року, про погашення простроченої заборгованості станом 16 серпня 2021 рік яка становить 415\~798,99 грн заборгованості за кредитом та 81\~731,93 грн. заборгованості за відсотками . З вищевикладеного, слідує, що відповідач належним чином взяті на себе грошові зобов`язання не виконав, а тому суд дійшов до висновку про те, що відповідний борг в загальному розмірі 497\~530 грн. 92 коп., який існує на момент розгляду справи в суді, має бути стягнутий з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 7 462,96 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved