Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

прокурор звернувся до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Вишгородської міської ради та Комунального некомерційного підприємства «Вишгородська центральна районна лікарня» Вишгородської міської ради, в якому просить стягнути з відповідача заподіяну злочином матеріальну шкоду в розмірі 11 358 грн. 16 коп. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вироком цього ж суду від 11 лютого 2021 року [PERSON] засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України. З цих підстав на відшкодування витрат закладові охорони здоров`я за лікування потерпілого [PERSON] просить стягнути з відповідача вказану суму. Прокурор до суду не прибув, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову. Представники позивачів, будучи повідомленими про розгляд справи, до суду не прибули та про причини своєї неявки суд не повідомили. Представник відповідача подав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що Комунальне некомерційне підприємство «Вишгородська центральна районна лікарня» Вишгородської районної ради не є комерційною організацією, що підтверджується Статутом закладу, який фінансується за рахунок бюджету Вишгородської районної державної адміністрації. Згідно публічного звіту виконуючого обов`язки голови Вишгородської районної державної адміністрації Олексія Данчина про підсумки роботи у 2019 році фінансування медичного обслуговування на одного жителя за 2019 рік склало 948,76 грн. Вартість харчування у стаціонарах району - 28,96 грн. на 1 ліжко-день, медикаментозне забезпечення - 70,53 грн. на 1 ліжко-день. За січень-грудень 2019 року вартість утримання 1 ліжко/дня складає 980,34 грн., порівняно до 12 місяців 2018 року сума збільшилась на 296,70 грн., або на 43%. Середньомісячна заробітна плата медичних працівників за звітний період становить 5 296,62 грн., в т.ч. в КНП «Вишгородська центральна районна лікарня» - 5 284,11 грн. Тобто, КНП «Вишгородська центральна районна лікарня» станом на листопад 2019 року не могла витрачати на лікування [PERSON] більше, ніж передбачено бюджетом на її фінансування, а також надавати медичні послуги комерційного характеру, коли доказів закупівлі медикаментів на лікування [PERSON] в сумі 5 650 гривень, а також надання йому медичних послуг вартістю 2 492, 23 грн. позивачем не надано. Отже дані вказані в довідці-розрахунку бюджетної вартості лікування, виданої медичним закладом КНП «Вишгородська центральна районна лікарня» від 18.01.2022 року нічим не підтверджені та не можуть братися судом до уваги. З вказаної довідки не вбачається, яка вартість утримання одного ліжка/дня, вартість медикаментозного забезпечення на 1 ліжко/день, скільки медичного персоналу було задіяно у лікуванні хворого [PERSON] , скільки енергоносіїв витрачено та в якому об`ємі на займану площу адміністративного приміщення. Крім того зазначив, що відповідач за час перебування [PERSON] у хірургічному відділенні КНП «Вишгородська центральна районна лікарня» з 10.11.2019 по 13.11.2019 рік за особисті кошти на вимогу медичного персоналу придбав медичні препарати, необхідні для його лікування на загальну суму 3 879,60 грн., що підтверджується відповідними письмовими квитанціями. Таким чином позовні вимоги вважав безпідставними та необґрунтованими, в задоволенні яких слід відмовити. Представник відповідача подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, вироком Вишгородського районного суду Київської області від 11 лютого 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і за цим законом призначено йому покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. На підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання у виді позбавлення волі [PERSON] звільнено з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає обов`язки, передбачені пунктами 1 і 2 ч. 1 ст. 76 КК України. Вказаним вироком встановлено, що 10.11.2019 року близько 17 год. 40 хв. [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем «Мазда 3» р.н. [NUMBER] , рухаючись поблизу буд. № 1 по вул. Свято-Покровській в с. Нові Петрівці з боку м. Вишгорода в напрямку с. Старі Петрівці, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу позначеного горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.3 «зебра» і дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 Правил дорожнього руху України, діючи необережно, із злочинною недбалістю в порушення вимог п. 2.3 б) та п. 18.1 ПДР України, не впевнився у відсутності пішоходів на нерегульованому пішохідному переході, відволікся від керування на інший невстановлений легковий автомобіль, який випередив його з правого боку, не зменшив швидкість руху аж до зупинки транспортного засобу, виїхав на нерегульований пішохідний перехід, де допустив наїзд на пішохода [PERSON] , який перетинав проїжджу частину пішохідним переходом зліва на право відносно руху транспортного засобу, що призвело до заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у вигляді переломів кісток основи черепа, крововиливів під оболонки, в речовину та шлуночки головного мозку, синця на волосистій частини лівої частини тім`яної області, відповідно до нього крововиливи в м`які тканини голови, перелому потиличної частки зліва з переходом на ліву скроневу та основу кістки, субдурального крововиливу в області правої задньої черепної ямки, крововиливу під м`якими мозковими оболонками в області обох півкуль головного мозку, а також на нижній поверхні обох півкуль мозочка, забою тканини головного мозку, в області правої лобної долі, правої тім`яної долі, лівої потиличної долі, внутрішньо мозкової гематоми в товщі правої скроневої долі об`ємом 10 см. куб., вторинних крововиливів в товщі підкіркових структур та стовбура мозку, кров`янистого ліквору в шлуночках головного мозку, які складають єдиний комплекс відкритої черепно-мозкової травми, та в прямому причинному зв`язку призвели до настання смерті потерпілого [INFO]. Таким чином [PERSON] порушив п.2.3 б) Правил дорожнього руху України, зокрема для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 18.1 Правил дорожнього руху України, зокрема водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Допущені [PERSON] порушення Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та призвели до заподіяння потерпілому [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень та настання смерті. Згідно листа головного директора Комунального некомерційного підприємства «Вишгородська центральна районна лікарня» Вишгородської міської ради №435 від 127 березня 2020 року вбачається, що в період з 10 по 13 листопада 2019 року в хірургічному відділенні лікарні знаходився хворий [PERSON] , яким в закладі проведено 3 ліжко-дні. Вартість лікування хворого становить 11 358 грн. 16 коп., що складається з: заробітної плати обслуговуючого персоналу в розмірі 1 579 грн. 12 коп., нарахувань на заробітну плату в розмірі 347 грн. 41 коп., харчування в розмірі 63 грн. 54 коп., медичних послуг в розмірі 2 492 грн. 33 коп., медикаментів в розмірі 5 650 грн. 92 коп., енергоносіїв в розмірі 192 грн. 28 коп. та інших витрат в розмірі 1 032 грн. 56 коп. Як вбачається з листа №58 від 18 січня 2022 року Комунальним некомерційним підприємством «Вишгородська центральна районна лікарня» Вишгородської міської ради не вживались заходи стягнення коштів витрачених на лікування [PERSON] , у зв`язку з тим, що у КНП «Вишгородська ЦРЛ» ВМР відсутній юрист. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно роз`яснень даних у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6, шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини, крім випадків, передбачених ст. 456 ЦК. Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 1, 3, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» від 07 липня 1995 року №11, відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на засуджених при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями. Сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 №545 (далі Порядок). Згідно з п. 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Відповідно до пункту 3 Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров я або прокурора. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Стягнені в установленому порядку кошти незалежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховується до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства); якій належить заклад охорони здоров`я (пункт 4 Порядку). Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 01 квітня 2019 року у справі №450/1335/15-ц та постанові від 19 червня 2019 року в справі №295/2579/17. Згідно Методики розрахунку вартості послуги з медичного обслуговування, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 року №1075, ця Методика визначає методологію та порядок обліку фактичних витрат закладів охорони здоров`я у зв`язку з наданням послуг з медичного обслуговування (далі - медичні послуги), які враховуються під час розрахунку єдиних тарифів та коригувальних коефіцієнтів на медичні послуги. Методика спрямована на забезпечення стандартизації та уніфікації підходів до обліку витрат у закладах охорони здоров`я та встановлення базових принципів універсальної національної системи розрахунку вартості послуг з медичного обслуговування, фінансування яких забезпечується за рахунок бюджетних коштів. У рамках Методики врегульовані основні методологічні аспекти процесу обліку витрат на основі методу стандартного аналізу витрат шляхом їх покрокового розподілу "зверху донизу" Метод покрокового розподілу витрат "зверху донизу" передбачає проведення економічних розрахунків, результатом яких є розподіл усіх витрат закладу охорони здоров`я (як прямих, так і непрямих) - від адміністративних та допоміжних підрозділів (центрів витрат) до основних клінічних відділень (центрів витрат), для яких розраховується кінцева середня вартість одиниці медичної послуги (виписаний пацієнт, ліжко-день у стаціонарному відділенні лікарні, амбулаторне відвідування тощо) на основі критеріїв розподілу витрат, перелік та порядок застосування яких визначаються МОЗ. Для забезпечення необхідного рівня стандартизації та точності розрахунків до обов`язкового переліку прямих витрат відносять: витрати на заробітну плату та пов`язані з нею нарахування; витрати на лікарські засоби; витрати на технічне забезпечення та обслуговування (поточний ремонт) високовартісного обладнання; комунальні витрати за можливості прямого віднесення. Результатом процесу обліку витрат є забезпечення розрахунку середньої вартості одиниць послуг для кожного основного клінічного відділення. З використанням загальної кількості ліжко-днів і пролікованих (виписаних) пацієнтів у всіх основних клінічних відділеннях розраховується загальна середня вартість одного ліжко-дня (формула № 4) та середня загальна вартість, яка припадає на одного пролікованого (виписаного) пацієнта в розрізі кожного клінічного відділення (формула № 5). У той же час, згідно публічного звіту виконуючого обов`язки голови Вишгородської" районної державної адміністрації Олексія Данчина про підсумки роботи у 2019 році, із загальної суми надходжень за 2019 рік по КНП «Вишгородська ЦРЛ» від надання платних послуг направлено на придбання: матеріалів, обладнання та інвентарю -131,6 тис грн..; медикаментів та перев`язувальних матеріалів - 631,3 тис грн..; оплата інших послуг (крім комунальних) - 634,6 тис грн..; інші платежі - 235,0 тис грн..; оплата енергоносіїв - 485,9 тис грн. Фінансування медичного обслуговування на одного жителя за -2019 рік склало 948,76 грн. Вартість харчування у стаціонарах району - 28,96 грн. на 1 ліжко-день, медикаментозне забезпечення - 70,53 грн. на 1 ліжко-день. За січень-грудень 2019 року вартість утримання 1 ліжко/дня складає 980,34 грн. Протягом 2019 року забезпечено надходження продуктів харчуванні для стаціонарних відділень лікарень району на загальну суму 12 251,9 тис. грн., що на 211,6 тис. грн. більше, ніж за відповідний період 2018 року. Середньомісячна заробітна плата медичних працівників за звітний період становить 5 296,62 грн., в т.ч. в КНП «Вишгородська ЦРЛ» - 5 284,11 грн., в КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» - 5 500,00 грн. З огляду на викладені вище вимоги законодавства вартість утримання одного ліжко-дня - це економічна умовна одиниця, яка дорівнює добі перебування однієї людини, що займає спальне місце (ліжко) та включає в себе витрати на харчування, енергоносії, лікування та заробітну плату обслуговуючому персоналу. Крім того суд враховує, що під час лікування [PERSON] відповідач добровільно оплатив його лікування й придбав необхідні ліки, що підтверджується чеками на суму 3 879,60 грн. і в цій частині спростовує доводи позову. Оскільки вироком Вишгородського районного суду Київської області від 11 лютого 2021 року відповідача визнано винним у заподіянні [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень, на нього слід покласти цивільну відповідальність по відшкодуванню матеріальної шкоди, пов`язаної з його лікуванням з закладі охорони здоров`я. У той же час, згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, суд звертає увагу на те, що довідка-розрахунок, видана Комунальним некомерційним підприємством «Вишгородська центральна районна лікарня» Вишгородської міської ради, в якій вказана вартість лікування [PERSON] за рахунок лікарні не містить визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день, коли калькуляція вартості лікування, надана суду позивачем не відповідає Методиці розрахунку вартості послуги з медичного обслуговування, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 року №1075, та не містить даних про конкретні засоби, використані для лікування потерпілого. У той же час, з відповідача слід стягнути вартість проведених потерпілим в закладі охорони здоров`я трьох ліжко-днів, яка згідно публічного звіту виконуючого обов`язки голови Вишгородської районної державної адміністрації про підсумки роботи у 2019 році становить 2 941 грн. 02 коп. (980,34 грн.*3). Крім того, згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 та ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. за розгляд позовної вимоги про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, від сплати судового збору за яку позивач звільнений на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, пред`явлений позов є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: partial