Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

11.01.2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 07.09.2021 року позов задоволено. 18.10.2021 року до суду надійшла заява відповідача, подана її представником - адвокатом Іщенком Є.Д., про перегляд заочного рішення, в якій він просив скасувати заочне рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позові. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09.11.2021 року скасовано заочне рішення та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам були встановлені строки на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. З позовної заяви вбачається, що вимоги позивача обґрунтовуються тим, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] 14.07.2020 року між сторонами було укладено договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, згідно з п. 1.3. якого місцем проживання житини визначили місце проживання позивача. 23.12.2020 року Солом`янським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. При цьому, [PERSON] навчається у 6 класі спеціалізованої школи № 187 з поглибленим вивченням української та англійської мов. Однак у зв`язку із запровадженням постановою КМУ № 1236 від 09.12.2020 року карантину донька вимушена навчатись дистанційно. З метою забезпечення освітнього процесу дистанційного навчання доньки на електронних освітніх ресурсах, позивач вимушений придбати Моноблок 23.8" HP All-in-One (25S80EA), вартість якого складає 13 991 грн., та додатково сервіс строком на 48 місяців, вартість якого складає 3575 грн., всього 17 566 грн. Позивач посилається на те, що витрати, пов`язані з купівлею моноблоку зумовлені особливими обставинами, а саме встановленням карантину на всій території України та викликані необхідністю забезпечення дистанційного навчання дитини, тому з урахуванням приписів ст. 185 СК України вважаються додатковими. Оскільки відповідач будь-яких коштів на дітей не надає, при цьому отримує заробітну плату, пенсію по втраті годувальника та соціальну допомогу як інвалід ІІІ групи з дитинства, є фізично здоровою людиною, інших утриманців не має, вважає, що вона має можливість та зобов`язана вказані витрати компенсувати. Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача половину понесених додаткових витрат у розмірі 8783,00 грн. 15.08.2022 року до суду надійшов відзив, в якому відповідач посилається на те, що вказане у позовній заяві не відповідає дійсності. Пояснює, що мала у власності будинок у м. Маріуполь, який за переконаннями позивача продала, після чого останній став створювати нестерпні умови спільного життя та вигнав її з квартири, у зв`язку з чим вона вимушена винаймати кімнату на несприятливих умовах. Наразі, через відсутність коштів для придбання чи оренди житла мешкає у подруги. Зазначає, що працює в ТОВ «БІОФАРМА» з 08.06.2021 року на посаді комплектувальника виробів, напівфабрикатів та матеріалів, сукупний дохід без відрахувань утримання за період з 08.06.2021 року по 30.06.2022 року склав 78 077,91 грн., а сума до виплат - 50 275,32 грн. Має третю групу інвалідності, причина - інвалід дитинства по слуху, у зв`язку з цим отримує мінімальну пенсію, є сиротою. Заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей відсутня, так як щомісячно сплачує аліменти у розмірі 3600 грн., що спростовує твердження позивача щодо ненадання коштів на утримання дітей. Натомість позивач отримує дві пенсії по втраті годувальника та пенсію по інвалідності з дитинства по слуху. Також має юридичну освіту та займається бізнесом в Інтернеті, працює на дому. Має матір, яка офіційно перебуває на пенсії, але також працює. Донька має комп`ютер, необхідний для дистанційного навчання, та дані витрати не є додатковими витратами. При цьому, позивач не надав відомості про його дохід, наявності у його власності нерухомого майна, транспортних засобів та інше. Просить суд при винесенні рішення врахувати дані обставини . Інших заяв по суті від сторін не надходило. У судове засідання позивач не з`явився, в матеріалах справи міститься заява, зі змісту якої вбачається, що він позовні вимоги підтримує, просить розглядати справу без його участі. Представник відповідача у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні заявлених позивачем вимог з підстав, зазначених у поданому до суду відзиві. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що у сторін є спільні малолітні діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , місцем проживання яких відповідно до п. 1.3. договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 14.07.2020 року визначено за місцем проживання батька (позивача). 23.12.2020 року Солом`янським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Позивач зазначив у поданому позові, що у зв`язку із запровадженням карантину донька вимушена навчатись дистанційно. Тому, з метою забезпечення освітнього процесу дистанційного навчання на електронних освітніх ресурсах, позивач вимушений придбати моноблок 23.8" HP All-in-One (25S80EA), вартість якого складає 13 991 грн., та додатково сервіс строком на 48 місяців, вартість якого складає 3575 грн., всього 17 566 грн. Так, дійсно постановою КМУ № 1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» дію карантину на всій території України продовжено до 28.02.2021 року. Підпунктом 10 пункту 3 постанови встановлено, що додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 2 цієї постанови, в період з 00 годин 00 хвилин 8 січня 2021 року до 00 годин 00 хвилин 25 січня 2021 року на території України забороняється відвідування закладів освіти незалежно від форми власності її здобувачами, крім закладів дошкільної освіти та спеціальних закладів освіти. На виконання вищевказаної постанови підписаний та оприлюднений протокол № 74 засідання штабу із ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, відповідно до п.п. 15 п. 1 якого у період з 00 годин 00 хвилин 8 січня 2021 року до 00 годин 00 хвилин 25 січня 2021 року на території міста Києва заборонено відвідування закладів освіти незалежно від форми власності її здобувачами, крім закладів дошкільної освіти та спеціальних закладів освіти. Положення «Про дистанційну форму здобуття повної загальної середньої освіти», затвердженого наказом Міносвіти і науки України № 1115 від 08.09.2020 року, який затверджений в Міністерстві юстиції України № 941/35224 від 28.09.2020 року, визначає, що дистанційне навчання - організація освітнього процесу (за дистанційною формою здобуття освіти або шляхом використання технологій дистанційного навчання в різних формах здобуття освіти) в умовах віддаленості один від одного його учасників та їх, як правило, опосередкованої взаємодії в освітньому середовищі, яке функціонує на базі сучасних освітніх, інформаційно-комунікаційних (цифрових) технологій. Відповідно п. 13 розділу І Положення батьки сприяють виконанню дитиною освітньої програми, навчальних програм з окремих предметів (інтегрованих курсів) і досягненню передбачених ними результатів навчання, реалізації індивідуальної освітньої траєкторії, дбають про фізичне та психічне здоров`я дітей, формують у них навички здорового способу життя, а також сприяють дотриманню учнями академічної доброчесності в освітньому процесі. У разі, якщо під час дистанційного навчання батьки не виконують свої обов`язки щодо забезпечення здобуття дитиною освіти, зокрема, не забезпечують участь дитини в освітньому процесі протягом 10 робочих днів підряд з невідомих причин, заклад освіти інформує про це відповідну службу у справах дітей. За положеннями ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини, а в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається ст. 185 СК України. При цьому, слід звернути увагу, що вказаний перелік не є вичерпним. Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Тобто суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягнення аліментів відповідно до ст.ст. 181, 182 СК України. Виходячи з викладеного, суд погоджується з тим, що витрати, пов`язані з купівлею моноблоку, зумовлені особливими обставинами, а саме встановленням карантину на всій території України, та викликані необхідністю забезпечення дистанційного навчання дитини, тому з урахуванням приписів ст. 185 СК України вважаються додатковими. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. На підтвердження зазначених витрат позивач надав суду чек № 11065 від 08.01.2021 року та квитанцію про сплату, в яких йдеться про два товари, а саме: вищезгаданий моноблок вартістю 13 991 грн. та MOYO сервіс строком на 48 місяців - 3575 грн., що в сумі складає 17 566 грн., половину від якої і просить стягнути позивач з відповідача. Разом з тим, дослідивши матеріали справи та враховуючи наданий відповідачем відзив, суд прийшов до висновку, що в даному випадку додатковими витратами є придбання самого моноблоку, який і є необхідним для навчання дитини та має згідно чинного законодавства гарантовану виробником гарантію. В свою чергу, позивач не обґрунтував свої доводи необхідності придбання додаткових сервісів, пов`язаних з гарантійним обслуговуванням товару, тому відсутність підстави вважати їх додатковими витратами. Крім того, в силу ч. 2 ст. 185 СК України суд враховує зазначені відповідачем у відзиві обставини в частині її матеріального становища як такі, що мають істотне значення. Так, з наданої копії довідки від 27.07.2022 року № БФ000000007 вбачається, що [PERSON] працює в ТОВ «БІОФАРМА» з 08.06.2021 року на посаді комплектувальника виробів, напівфабрикатів та матеріалів. Її дохід за період з 08.06.2021 року по 30.06.2022 року склав 78 077,91 грн., з яких сума до виплати - 50 275,32 грн. Відповідач стверджує також, що у неї відсутнє будь-яке майно, що позивачем жодним чином не оспорено та не спростовано. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. За правилами ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що правомірним буде стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на дитину, які полягають у придбанні моноблоку вартістю 13 991 грн., у сумі 4663,67 грн., що становить 1/3 частину від суми. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідачів також підлягає судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, пропорційно задоволеним вимогам. Так, заявлений розмір позовних вимог складав 8783 грн. За результатами розгляду справи суд прийшов до висновку стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину в сумі 4663,67 грн. Тобто, у відсотковому відношенні заявлений розмір позовних вимог зменшений на 46,91 % (різниця від 100/8783 х 4663,67). Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 481,78 грн. (908-46,91 %).

Outcome: partial