Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

12.09.2022 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, мотивуючи свій позов тим, що відповідач є його батьком. 27.07.2009 року рішенням Рожищенського районного суду Волинської області з відповідача стягувалися аліменти на утримання п`ятьох неповнолітніх дітей, у тому числі і на позивача. Станом на 16.03.2016 року у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 55\~314, 91 грн і в рахунок погашення заборгованості відповідач подарував позивачу та дочці [PERSON] 1/7 частку квартири за адресою: [ADDRESS] . На даний час позивач є повнолітнім і з 01.09.2021 року навчається у Національному університету харчових технологій, факультет автоматизації і комп`ютерних систем, на денній формі навчання, з 20.01.2022 року проживає у гуртожитку університету, закінчує навчання 30.06.2025 року. В поточному році відповідач домовився з позивачем про надання йому щомісячної матеріальної допомоги у розмірі 1000 грн, щоб той не звертався до суду з позовом про стягнення аліментів. На виконання обіцянки відповідач перерахував позивачу на картку: 17.01.2022 року 1005, 03 грн; 11.02.2022 року 1005, 03 грн; 16.04.2022 року 400 грн; 26.05.2022 року 502, 51 грн; 14.06.2022 року 502, 51 гривень. В липні відповідач повідомив позивача, що більше допомагати йому не буде, мотивуючи своє рішення воєнним станом в державі та погіршенням його матеріального становища. Позивач, у зв`язку із навчанням, самостійно заробляти не має можливості, а на оплату проживання у гуртожитку, харчування, купівлю одягу, взуття та предметів гігієни, канцелярського приладдя та оплати проїзду по місту Київ потрібні значні кошти, і його стипендії та заробітку матері не вистачає. Враховуючи вищенаведене, просить стягувати з відповідача аліменти на його утримання в розмірі 1 300 грн щомісячно, починаючи з дати подання позову і до закінчення навчання, а саме до 30.06.2025 року включно, на підставі статті 199 Сімейного кодексу ( далі СК) України. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 22.09.2022 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без повідомленням ( виклику) сторін, судовий розгляд призначено на 13.10.2022 року. Сторони повідомлені про день, час і місце розгляду справи, що підтверджується розписками про вручення ухвали про прийняття до розгляду позовної заяви, відкриття провадження у справі та призначення судового розгляду від 22.09.2022 року, телефонограмою ( ас 33-37). 23.09.2022 року відповідач подав суду заяву, в якій вказує, що він є учасником бойових дій і звільнений від сплати судового збору відповідно до частини 13 статті 5 Закону України « Про судовий збір». Крім того, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення ( ас 38). Відзив на позовну заяву відповідач у встановлений ухвалою суду строк не подав. До суду не надходили клопотання від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням ( викликом) сторін, а тому, відповідно до частини 5\~статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог частини 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частин 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення ( виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою прийняття рішення у цій справі є 13 жовтня 2022 року - дата складення повного судового рішення. Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд установив таке. В судовому засіданні установлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , який станом на день подання позовної заяви навчається у Національному університеті харчових технологій, факультет автоматизації і комп`ютерних систем, на денній, безкоштовній формі навчання, закінчує навчання 30.06.2025 року, зареєстрований і проживає у місті Київ в гуртожитку, додаткового заробітку немає. Відповідач має на утриманні одну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Дані обставини підтверджуються: паспортом громадянина України ( ас 3), Свідоцтвом про народження від 13.01.2004 року ( ас 5), рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 27.07.2009 року ( ас 6), нотаріально посвідченою заявою від 16.03.2016 року [PERSON] про відмову від заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] в сумі 55\~314, 91 грн ( ас 8), договором дарування від 16.03.2016 року ( ас 9-10), рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 13.03.2020 року ( ас 11-12), копією студентського посвідчення серії [NUMBER] від 01.09.2021 року ( ас 16), довідкою Національного університету харчових технологій від 18.08.2022 року ( ас 17), витягом з Реєстру Київської територіальної громади №2022/000358405 від 17.08.2022 року ( ас 18), довідкою про доходи [PERSON] від 30.08.2022 року ( ас 24), угодою на проживання в гуртожитку Національного університету харчових технологій № 3110 від 01.09.2022 року ( ас 25), дублікатом квитанції №0.0.2657741132.1 від 30.08.2022 року ( ас 26). Крім того, з досліджених при розгляді справи матеріалів цивільної справи № 167/258/20 встановлено, що рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 29.07.2020 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] ( дочка відповідача) стягуються аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн, щомісячно, починаючи з 10.03.2020 року і до закінчення нею 30.06.2023 року навчання. Встановлено, що в період з 17.01.2022 року по 15.06.2022 року відповідач [PERSON] добровільно надавав матеріальну допомогу сину [PERSON] . Дані обставини підтверджуються: рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 29.07.2020 року, копіями квитанцій Р24А1909893660С9363 від 17.01.2022 року, Р24А1989545938С1210 від 11.02.2022 року, Р24А2170756124С2582 від 16.04.2022 року, Р24А2296078043С6423 від 26.05.2022 року, Р24А2359047282С3037 від 14.06.2022 року ( ас 19-23). Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Згідно частин 1, 3 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно \~пункту 20\~постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття ( незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, для надання одним із батьків матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини потрібна наявність наступних умов: - продовження навчання дитиною після досягнення нею повноліття, не досягнення дитиною встановленого законом віку - 23 років; - потреба дитини у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням; - наявність у батька або матері можливості надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні установлено, що наявність потреби позивача в аліментних виплатах на період навчання підтверджена тим, що він, повнолітній син відповідача, ніде не працює у зв`язку із зайнятістю у навчальному процесі, самостійного заробітку не має. Щодо можливості відповідача надавати матеріальну допомогу позивачу, то суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, на його утримані є одна неповнолітня дитина та одна повнолітня дитина. Відповідач подав суду заяву про визнання позову в повному обсязі. За таких установлених в судовому засіданні обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина підлягають до задоволення, оскільки позивач є рідним сином відповідача, на день звернення до суду не досяг 23 років, продовжує навчання, не працює, оскільки навчання на денній формі позбавляє позивача можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, не перебуває у шлюбі, у зв`язку з цим у сукупності потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість таку матеріальну допомогу надавати. При вирішення питання щодо способу сплати і розміру аліментів, то дане питання регулюється\~статтею 200 СК України, де, зокрема, зазначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і ( або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Дана стаття встановлює розмір аліментів, які батьки виплачують на непрацездатних повнолітніх сина, дочку та аліменти, які батьки виплачують у зв`язку із продовженням навчання повнолітніх сина, дочки. Обставинами, які впливають на визначення розміру аліментів є стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; сімейний стан повнолітніх сина, дочки; необхідність провадити інші виплати, утримання повнолітніх дочки, сина іншими особами ( наприклад, власними дітьми або дружиною, чоловіком) тощо. Згідно статті 200 СК, подано три можливості визначення розміру аліментів: у твердій грошовій сумі, в частці від заробітку ( доходу) або одночасно і в твердій грошовій сумі та в частці від заробітку. Ініціатива вибору способу визначення розміру аліментів належить, насамперед, позивачеві, але врешті спосіб визначення величини аліментного платежу залежатиме від різних обставин, які належить оцінити суду. Ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина Сімейний кодекс України не встановлює. З досліджених письмових доказів суд позбавлений можливості перевірити матеріальне становище відповідача, оскільки він не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та не долучив докази на підтвердження свого матеріального стану, документально не підтвердив види та розміри своїх доходів. Згідно частин 1, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно частин 3, 4, пунктів 3, 4 частини 5 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. За таких обставин, а також враховуючи, що ініціатива вибору способу сплати і розміру аліментів належить, насамперед, позивачеві, але врешті спосіб визначення величини аліментного платежу залежать від різних обставин, які були вище оцінені судом, і що ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина Сімейний кодекс України не встановлює, проте розмір аліментів на повнолітнього сина, дочку, ні за яких обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то суд доходить висновку, що з відповідача слід стягувати на корить позивача аліменти у розмірі 1300 грн щомісячно. На думку суду, такий розмір аліментів не є надмірним та обтяжливим для відповідача, і є достатнім для забезпечення розумних потреб позивача та відповідає принципу рівноправності обов`язків обох батьків по утриманню повнолітньої дитини. Згідно частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи вищенаведене, аліменти слід стягувати з відповідача на користь позивача з 12.09.2022 року, тобто з дня пред`явлення позову. На підставі частини 1 статті 430 ЦПК України\~рішення суду про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України « Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки ( пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно частин 1, 2 статті 141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, згідно положень частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно пункту 13 статті 5 Закону України « Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Предметом спору є аліментні зобов`язання відповідача, тобто дана справа не пов`язана з порушенням його прав, як учасника бойових дій. Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що з відповідача слід стягнути у дохід держави судові витрати.

Outcome: approved