Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-09 00:00:00

\~ У серпні 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до Публічного\~акціонерного товариства «Платинум Банк», [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Кошляк\~Наталія Едуардівна, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Батова Людмила Григорівна, Приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Кудрявцева Тетяна Миколаївна, Служба у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації про визнання недійсним договору іпотеки та скасування державної реєстрації, який 11\~грудня 2020 року було уточнено. Згідно уточнених позовних вимог, просила суд визнати недійсним договір іпотеки № 89.978.07.10 9 від 14 вересня 2007 року, укладений між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «Хоум\~Кредіт Банк» правонаступником прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «Хоум Кредіт Банк». Визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «ПЛАТИНУМ БАНК», нерухомого майна, серія та номер: 908, виданий 27.03.2020р, видавник: Батова Л.Г., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу, та скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексній номер: 51805484 від 27.03.2020 13:55:37; Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексній номер: 51805001 від 27.03.2020 13:35:57, приватний нотаріус Батова Людмила Григорівна Дніпровський міський нотаріальний округ Дніпропетровська область. Визнати недійсним та скасувати: свідоцтво, видане 26.12.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського\~районного нотаріального округу Кудрявцевою Т.М. за реєстровим № 1316, та дублікат якого виданий 19.10.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кудрявцевою Т.М. за реєстровим номером 1257.Право власності Продавця на 26 грудня 2013 року, номер запису про право власності: 4082105; свідоцтво, видане 26.12.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Кудрявцевою Т.М за реєстровим № 1317, та дублікат якого виданий, 19.10.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Кудрявцевою Т.М за реєстровим №1260. Скасувати запис з Державного реєстру обтяжень про іпотечне обтяження на нерухоме майно, а саме: будинок та земельну ділянку площею 0,176 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ПЛАТИНУМ БАНК» ЄДРПОУ 33308489, [PERSON] [NUMBER] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, згідно матеріалів справи уточнені позовні вимоги підтримали. Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог, посилаючись зокрема на наявний в матеріалах справи відзив. Інші учасники в судове засідання також не з`явились, причини неявки суду не повідомили. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 14 вересня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Хоум Кредіт Банк» правонаступником прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «Хоум Кредіт Банк», правонаступником якого, в свою чергу являється Публічне акціонерне товариство «Банк Восток» та третьою особою -1 було укладено кредитний договір №89.978.07.10 9. 14 вересня 2007 року, в якості забезпечення виконання зобов`язання третьої особи- 1 за кредитним договором, між відповідачем-2 надано в іпотеку відповідачу-1 належне їй нерухоме майно, а саме: будинок та земельну ділянку площею 0,176 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом укладення разом з цим договором, іпотечного договору. Договір іпотеки посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Кошляк Наталією Едуардівною та зареєстровано в реєстрі за №5667. 28.03.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Восток» та Публічним акціонерним товариством «ПЛАТИНУМ БАНК» було укладено договір відступлення права вимоги за іпотечними договорами, відповідно до п.1.1. якого первісний кредитор відступив новому кредитору всі свої права вимоги за Іпотечними договорами, згідно переліку, наведеному у додатку №1 до договору, зокрема право вимоги за Іпотечним договором №89.978.07.10.01. Також 23.03.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Восток» та відповідачем-1 було укладено договір відступлення права вимоги №20110328-Г. відповідно до п.1.1. якого первісний кредитор відступив новому кредитору всі свої права вимоги за кредитними договорами згідно переліку, наведеному у додатку №1 до договору, зокрема право вимоги за кредитним договором №89.978.07.10.01. Згідно ст.514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У будинку який є предметом застави за договором іпотеки з 1998 року, тобто з самого народження, проживала та проживає позивач, а на час укладення договору іпотеки [PERSON] , [INFO] була неповнолітньою. Факт проживання позивача в будинку [ADDRESS] , підтверджується домовою книгою. Оскільки батьки не можуть вчиняти правочини щодо нерухомого майна, право користування яким мають діти без дозволу органу опіки та піклування, позивач вважає, що договір іпотеки №89.978.07.10.9 від 14 вересня 2007 року є недійсним та нікчемним. В подальшому, між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «ПЛАТИНУМ БАНК» було укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна, посвідчений 27.03.2013 р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г. за реєстровим № 908, згідно з яким [PERSON] став власником майна, зокрема житлового будинку - житловою площею - 101,9 кв. м., загальною площею - 214,1 кв. м. та земельних ділянок , площею 0,1 га, кадастровий номер 1221411000:02:050:0103 та площею 0,076 га, кадастровий номер 1221411000:02:050:0104, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Згідно договору купівлі продажу від 27 березня 2020р., укладеного між [PERSON] та відповідачем ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», [PERSON] набув права власності на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами при ньому, загальною площею 214,1 (двісті чотирнадцять цілих і одна десята) кв.м., житловою площею 101,9 (сто одна ціла і дев`ять десятих ) кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 256488912214. Житловий будинок належить продавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва, виданого 26.12.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Кудрявцевою Т.М. за реєстровим № 1316, дублікат якого виданий 19.10.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кудрявцевою Т.М. за реєстровим номером 1257 право власності продавця на 26 грудня 2013 року, номер запису про право власності: 4082105. Право власності щодо земельних ділянок, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , належить продавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва, виданого 26.12.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Кудрявцевою Т.М за реєстровим № 1317, дублікат якого виданий, 19.10.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Кудрявцевою Т.М за реєстровим № 1260. Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, видані 25.03.2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г. за індексними номерами витягів - 205288224 ; 205288531, номера записів про право власності - 36030233; 36030827, реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна - 2058962112214; 2058992412214, Інформація з Державного реєстру речових прав не нерухоме майно про реєстрацію права власності за інформаційною довідкою від 27.03.2020 року. Судом встановлено, що предметом розгляду даної справи є визнання Іпотечного договору № 89.978.07.10.9 від 14.09.2007 недійсним. \~ \~ \~ \~ Як на підставу для визнання недійсним Іпотечного договору [PERSON] посилається на відсутність дозволу органу опіки та піклування на укладення такого договору, а також факт її проживання як неповнолітньої особи у будинку, що був предметом іпотеки з 1998 року, що, на думку [PERSON] , підтверджується записом у домовій книзі. Окрім того зазначена вище підстава для визнання недійсним Іпотечного договору уже була підставою звернення [PERSON] , в інтересах якої діяла [PERSON] , до суду з позовною заявою в рамках іншої цивільної справи - №410/5617/12. Так, у справі № 410/5617/12 [PERSON] , в інтересах якої діяла [PERSON] , звернулася з позовною заявою до ПАТ «ПтБ», [PERSON] , приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Кошляк\~Н.Е., треті особи: прокурор Дніпропетровського району Дніпропетровської області, відділ ДВС ДРУЮ у Дніпропетровській області, Служба у справах дітей ДРДА про визнання Іпотечного договору недійсним. За результатами апеляційного перегляду, залишено в силі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.03.2013 року, яким [PERSON] відмовлено у задоволені позовних вимог про визнання недійсним Іпотечного договору. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, в порушення процесуальних норм права, [PERSON] знову заявила ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, що у справі № 410/5617/12. Щодо вимоги про зобов`язання виключити з Державного реєстру обтяжень запис про обтяження на нерухоме майно, ПАТ «ПтБ» зазначає, що така вимога є похідної вимогою, можливість задоволення якої залежить від задоволення іншої основної вимоги. Враховуючи, що згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочинну стороною (сторонами) вимог, які встанови частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 5, ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Рішенням у справі № 410/5617/12 встановлено, що при укладенні Іпотечного договору 89.978.07.10.9 від 14.09.2007 між сторонами було дотримані всі умови, встановлені ст. 1 Закону України «Про іпотеку», порушень норм діючого законодавства з боку «ПтБ» судом не встановлено. Так, посилання [PERSON] , в інтересах якої діяла [PERSON] , на те, що Іпотечний договір протирічить інтересам дитини [PERSON] спростовано Дніпропетровським районним Дніпропетровської області у справі № 410/5617/12 на тій підставі, що наявна довідка Підгородненської міської ради від 03 вересня 2007 року, яку, добровільно підписуючи Іпотечний договір, [PERSON] в інтересах [PERSON] надала ПАТ «ПтБі нотаріусу, про те, що у будинку [ADDRESS] зареєстрована тільки одна особа - [PERSON] , у будинку, крім неї, ніхто не зареєстрований проживає. Також [PERSON] надала заяву про те, що будинок не є спільною сумісною власністю і що осіб, які могли б поставити питання про визнання за ними власності на вищевказане майно - немає. За таких обставин, приймаючи до уваги положення Цивільного процесуального кодексу України, позивачем при зверненні до суду з вимогою про визнання договору недійсним повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод (договорів) недійсними. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Отже з урахуванням відмови судом у задоволенні позовних вимог, судові витрати необхідно віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed