Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживача, розірвання договору та стягнення оплаченого авансу. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 09.09.2021 року між сторонами був укладений Договір підряду № 4944. Згідно умов вищезазначеного договору Виконавець за даними Замовника і на підставі його вимог і побажань розробляє схему корпусних меблів, в подальшому «меблі», та розміщує його у виробника. Виконавець зобов`язується розташувати замовлення у виробника і передати Замовнику у власність меблі, згідно розробленій і затвердженій схемі, в кількості і асортименті відповідно до схеми, що є невід`ємною частиною договору, а Замовник оплатити і прийняти меблі. У Договорі, який був підписаний між позивачем і відповідачем, зазначається, що загальна суму договору є договірною і складає 97439 грн. Оплата здійснюється Замовником шляхом внесення коштів в касу Виконавця. Замовник, в момент підписання договору, вносить передплату 70% від загальної суми договору, що складає 68200 грн, інші 30% в розмірі 21739 грн, вносяться Замовником в день отримання меблів за вказаною адресою і 6272 грн. після повного встановлення меблів. Згідно підписаного Договору термін виготовлення меблів складав 28-38 робочих днів. Однак, цей термін було порушено, а відповідач взявши аванс, всіляко ігнорувала повідомлення позивача з приводу стану готовності меблів. [PERSON] неодноразово зверталася з письмовими вимогами виконати умови договору до [PERSON] , однак такі залишилися без відповідного реагування. Оскільки відповідач не виконала добровільно умови договору та не повернула сплачений позивачем аванс, просить суд задовольнити дану позовну заяву та ухвалити рішення, яким розірвати договір підряду № 4944 від 09.09.2021 року укладений між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] кошти (аванс) у розмірі 68200 грн., пеню у сумі 99,38 грн., 3% річних за час користування коштами у сумі 645 грн. та інфляційні витрати у розмірі 958,07 грн. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд прийшов до висновку про проведення розгляду даної справи за участю сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Однак, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримає в повному обсязі, та просить суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач фізична особа-підприємець [PERSON] в судове засідання не з`явилася без поважних причин. Про час та місце розгляду справи належним чином направлялось повідомлення за місцем знаходження відповідача, однак, згідно поштового повідомлення, адресат за вказаною адресою відсутній, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК). Відзив у визначений судом строк відповідач не подала. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалює заочне рішення. Відповідно до\~ч.2\~ст.247\~ЦПК України\~у разі\~якщо відповідно\~до положень\~цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. За приписом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Правовідносини між сторонами є цивільно правовими та урегульовані положеннями ЦК України. Згідно приписів ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Судом встановлено, що 09.09.2021 року між [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON] був укладений Договір підряду № 4944, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією вищезазначеного договору. (а.с. 12-16) Відповідно до п. 1.1 Договору підряду № 4944 від 09.09.2021 року Виконавець по заданим Замовником розмірам, і на підставі його вимог і побажань розробляє креслення корпусних меблів, в подальшому «меблі», та розміщує його у виробника. Згідно п. 1.2 вищезазначеного договору Виконавець зобов`язується розташувати замовлення у виробника, і передати Замовнику у власність меблі, згідно розробленого і затвердженого креслення (малюнка), в кількості і асортименті відповідно до креслення (малюнків, фото), що є невід`ємною частиною даного договору, а Замовник оплатити і прийняти меблі. Відповідно до умов договору загальна сума договору, (ціна виготовлення фурнітури та комплектуючих, враховуючи доставку, занесення та зборку) є договірною та складає 97439,00 грн. Із них 600 грн. доставка та занесення, 7500 грн. встановлення. Оплата відбувається Замовником шляхом внесення грошей в касу виконавця. Відповідно до п. 2.2 договору Замовник, в момент підписання Договору вносить передоплату 70 % від загальної суми Договору, яка складає 68200 грн., залишок 30% у розмірі 21739 грн. вносяться Замовником в день отримання меблів на адресу та 6272 грн. після повної установки. Сторони у договорі узгодили, що замовлення повинно бути виконано у термін 28-38 робочих днів (тобто до 02.11.2021 року включно). Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, види діяльності: роздрібна торгівля меблями, освітлювальними приладами для дому в спеціалізованих магазинах. (а.с. 17) В матеріалах справи наявний Лист-повідомлення фізичної особи-підприємця [PERSON] від 20.01.2022 року, відповідно до якого через неможливість виконання взятих на себе зобов`язань в узгоджений сторонами строк за Договором № 4944 від 09.09.2021 року, ФОП « [PERSON] » гарантує повернення коштів авансового внеску на загальну суму 68200 грн. в повному обсязі з відтермінуванням у шестимісячний строк починаючи з 20.01.2022 року, рівними платежами по 11367 грн. щомісячно. Як вбачається із відповіді на лист-повідомлення від 26.01.2022 року та додаткової угоди від 25.01.2022 року до договору підряду від 09.09.2021 року надісланого [PERSON] , станом на 28.01.2022 року ФОП « [PERSON] » повинна оплатити їй всю суму боргу у розмірі 68200 грн., пеню у розмірі 99,38, 3 % річних у розмірі 572 грн. та інфляційні витрати у розмірі 545,60 грн. Дані кошти повинні бути сплачені у 5-ти денний строк з моменту отримання цього листа. З дня укладення договору та внесення попередньої оплати, і до теперішнього часу, меблі, які замовила позивач, відповідачем не доставлено. Всупереч вимогам договору відповідач порушила строк виконання робіт, що змусило позивача звернутися до суду за захистом своїх прав. Споживачем, права якого захищаються на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів», є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)». Даний висновок\~викладений у\~постанові ВП ВС від 23.01.2019 року з розгляду справи № 355/385/17, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. І. Висновок суду щодо позовної вимоги про розірвання Договору підряду між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] . Відповідно до ст. 610 ЦК України Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно приписів ч. 2 ст. 852 ЦК України за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Частиною 2 ст. 653 ЦК України встановлено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Оскільки,\~відповідач умови\~взятого на\~себе зобов`язання\~не виконала,\~доказів виконання\~підрядних робіт\~відповідачем суду\~надано не\~було, чим порушила права позивача як споживача, з урахуванням отриманої відповідачем оплати за роботи у вигляді авансу, суд доходить висновку про наявність правових підстав для розірвання Договору підряду № 4944 від 09.09.2021 року. ІІ. Висновок суду щодо стягнення із відповідача коштів (авансу), пені, 3% річних та інфляційних витрат. Згідно приписів ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про захист прав споживачів» зазначає, що держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Стаття 570 ЦК України встановлює, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Згідно ч. 1 ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Як було вище зазначено, [PERSON] на виконання свого зобов`язання щодо оплати виконаної роботи було передано відповідачу грошові кошти в якості авансу у розмірі 68200,00 грн., що встановлено умовами Договору підряду № 4944 від 09.09.2021 року та не спростовано відповідачем. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 3 ст. 865 ЦК України, до відносин за договором підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів).Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів. Згідно приписів ч.ч. 1, 2 ст. 846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. Судом встановлено, що відповідачем у визначений договором строк (не пізніше 02.11.2021 року), а також станом на 18.02.2022 року (дата звернення до суду з даним позовом) не виконано свого обов`язку передбаченого Договором підряду щодо доставлення замовлення позивачу. Беручи до уваги, що роботи за укладеним договором виконані не були, фактично отримані відповідачем кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення прав позивача, а тому суд вважає, що позивачу підлягає поверненню сплачена сума авансу у розмірі 68200 грн. Згідно приписів ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно частини другої статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. У статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. В Договорі підряду № 4944 від 09.09.2021 року сторони узгодили, що за невиконання, чи неналежне виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, встановленою законодавством України та цим договором. За затримку виготовлення меблів Виконавець виплачує Замовнику штраф у розмірі 0,001 % від ціни виконання робіт за кожен день прострочки, але не більше 30% вартості робіт. Тому суд дійшов висновку, що розмір пені, яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача з огляду на відсутність заперечень останньої, підлягає стягненню на користь позивача у сумі 99,38 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином,\~суд вважає\~правомірним нарахування\~позивачем відповідачу\~за період\~прострочення інфляційних\~втрат \~958,07\~грн.,\~та 3%\~річних \~645\~грн.,\~у зв`язку\~з невиконанням\~зобов`язання\~щодо виконання робіт за укладеним договором. З огляду на зазначене вище, беручи до уваги всі обставини справи, суд доходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази є належними, допустимими, достовірними, а в своєї сукупності достатніми для встановлення порушеного права позивача та його захисту в судовому порядку. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, а саме з фізичної особи-підприємця [PERSON] слід стягнути кошти (аванс) у розмірі 68200 грн., пеню у сумі 99,38 грн., 3% річних за час користування коштами у сумі 645 грн. та інфляційні витрати у розмірі 958,07 грн. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому, на виконання вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 992,40 грн. за вимогу немайнового характеру та 992,40 грн. за вимогу майнового характеру, встановлений Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ з урахуванням ставок судового збору станом на 01.01.2022 року.

Outcome: approved