Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

Представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» Курочкін О.О. звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з вище зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову, представник позивача зазначив, що 22.07.2011 року між ПАТ «ВТБ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 101.8-01/130, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 376 000,00 гривень, а відповідач зобов`язався повернути кредит в строк до 22 липня 2036 року або достроково у випадках, передбачених кредитним договором. Згідно п. 1.1., 3.3. кредитного договору за користування кредитом позичальник прийняв зобов`язання сплачувати позивачу 8 (вісім) відсотків річних. Згідно п. 3.4., 3.5., 4.6., 5.3.1. кредитного договору позичальник зобов`язався погашати кредит та проценти за користування кредитом щомісячно різними частинами згідно графіку погашення, що є невід`ємним додатком до кредитного договору. Відповідно до п. 3.6., 3.9. кредитного договору, кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок позичальника № [NUMBER] у Відділенні «Центральне» ПАТ «ВТБ БАНК». У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань ПАТ «ВТБ БАНК» звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області про звернення стягнення на предмет іпотеки. Своїм рішенням від 15.06.2016 року у справі 369/12980/15-ц суд вирішив позовні вимоги задовольнити за яким у рахунок погашення заборгованості [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , за кредитним договором №101.8-01/130 від 22.07.2011 року, яка станом на 06.04.2016 року становить 569 566,05 грн., що складається з: - 305 776 грн. 00 коп. - сума поточної заборгованості за кредитом; 38 874 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за кредитом: 12 998 грн. 96 коп. - інфляційні втрати (кредит); 1 544 грн. 94 коп. - 3 відсотки річних (кредит); 116 283 грн. 74 коп. - прострочена заборгованість за відсотками; 3 443 грн. 59 коп. - 3 відсотки річних (проценти); 25 482 грн. 95 коп. - інфляційні втрати (відсотки); 4 425 грн. 83 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; 40 276 грн. 49 кок. - пеня за кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки: квартири, загальною площею 46.00 кв. м, житловою площею 20,00 кв.м., що складається з однієї жилої кімнати, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22.07.2011 р., посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Федотовою О. В., за реєстровим номером №3546 та зареєстровано у Державному реєстрі правочинів за № 4552350 від 22.07.2011 року шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною 709 363,06 грн., визначеної суб`єктом оцінювальної діяльності ТОВ «АКО ЕКСПЕРТ» станом на 31.03.2016 року. Виселити та зняти з реєстрації всіх осіб, що проживають в приміщенні, що є предметом іпотеки - з квартири загальною площею 46,00 кв. м, житловою площею 20,00 кв.м., що складається з однієї жилої кімнати, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ БАНК» суму понесених витрат на проведення незалежної оцінки об`єкта, предмету іпотеки в розмірі 600 грн. 00 коп. Стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ БАНК» суму сплаченого судового збору в розмірі 9 162 грн. 99 коп. Проте, станом на звернення з вказаним позовом до суду судове рішення не виконано, заборгованість за кредитним договором не повернута, а тому, за прострочення сплату кредиту продовжують нараховуватися платежі передбачені ст. 625 ЦК України. 08.08.2019 року між АТ «ВТБ БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» було укладено договір № 10-РБ про відступлення прав вимоги, за яким банк відступив шляхом продажу заявникові права вимоги до позичальника за: Кредитним договором № 101.8-01/130 від 22.07.2011 року; Іпотечним договором № 101.8-01/130 від 22.07.2011 року реєстраційний номер 3551; Договором поруки № 101.8-01/130 від 22.07.2011 року. 08.08.2019 року між АТ «ВТБ БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» було укладено договір про відступлення прав за Договором іпотеки на підставі якого до заявника перейшли усі наявні права вимоги, що випливають з Іпотечного договору № 101.8-01/130 від 22.07.2011 року реєстраційний номер 3551. Як вбачається, з судового рішення від 15.06.2016 року у справі № 369/12980/15-ц з [PERSON] було стягнуто заборгованість, у тому числі - 305 776 грн. 00 коп. - сума поточної заборгованості за кредитом; 38 874 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за кредитом, яка утворилася станом на 31.03.2016 року. В зв`язку з тим, що відповідач не повертає заборгованість за кредитом, то позивач вважає за необхідне стягнути 3% річних та інфляційні втрати з останні 3 (три) роки, які передують зверненню до суду з вказаним позовом. Станом на момент звернення позивача до суду, заборгованість відповідача за 3% річних та інфляційними втратами становить 90 782 грн. 26 коп., з яких 31 054,41 грн. -3 % річних, а 59 727,85 грн. - інфляційні втрати. Всього сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 24.09.2017 року по 24.09.2020 року складає 31 054,41 грн., інфляційні збитки за вказані періоди складають 59 727,85 грн. Просив суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» 90 782,26 грн., з яких 31 054,41 грн. - 3% річних, а 59 727,85 грн. - інфляційні втрати, які утворилися за період з 24.09.2017 року по 24.09.2020 року. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Усатов Д.Д. від 29.09.2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 09.11.2020 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого заявлені позивачем вимоги відповідачем не визнаються, оскільки позивачем не було подано належним чином оформлених доказів набуття прав кредитора за «Основними договорами», які були визначені у поданій копії Договору № 10-РБ про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 08.08.2019 року. Платіжне доручення №1550 від 01.08.2020 року вказує на перерахування оплати за придбане на аукціоні майно згідно протоколу, однак позивачем не додано належного доказу, а саме протоколу, який вказаний у призначенні платежу Платіжного доручення №1550 від 01.8.2020 року. Тому не можливо встановити за що була перерахована сума за вказаним платіжним документом. Зазначає, що відповідно до п. 3.4 Договору - «Банк та Новий кредитор зобов`язані повідомити Боржників про відступлення права вимоги за Основними договорами протягом 5 календарних днів з моменту набрання чинності цим Договором у порядку, передбаченому чинним законодавством, відповідним Основним договором, в тому числі із використанням форми повідомлення, яка наведена у додатку № 2 до цього договору. Незважаючи на цю вимогу позивач не повідомив належним чином відповідача про зміну кредитора. Відповідно до п. 2.1 Договору про відступлення прав за Договором Іпотеки від 08.08.2019 року, - «протягом п`яти календарних днів від дати укладення та нотаріального посвідчення цього Договору Первісний Іпотекодержатель зобов`язаний надіслати Іпотекодавцю відповідне письмове повідомлення про відступлення прав за Договором Іпотеки (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) на адресу Іпотекодавця, зазначену у Договорі Іпотеки». Не зважаючи на чітко прописані вимоги , відповідачем не було отримано жодного повідомлення. В позовній заяві позивач вказує, що отримав право вимоги за Іпотечним договором № 101.8-01/130 від 22.07.2011 року на підставі Договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №10-РБ від 08.08.2019 року. Однак, відповідно до Додатку № 1 до Договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №10-РБ від 08.08.2019 року вказані Основні договори за якими відбулось відступлення прав вимоги, серед яких під п. 2 вказаний Іпотечний договір № 101.8-01/130 від 22.07.2011 р., реєстр №2251. Однак, між відповідачем ніколи не укладався Іпотечний договір № 101.8-01/130 від 22.07.2011 р., реєстр №2251. Крім того, Договір про відступлення прав за Договором Іпотеки був укладений на підставі Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 08.08.2018 року , настільки відомо відповідачу , то такий договір відступлення прав вимоги ніколи не підписувався. Позивачем так саме не надано належного доказу про укладення такого договору. Крім того, 15.06.2016 року по справі № 369/12980/15-ц було винесено рішення суду, в якому було задоволено право дострокового повернення кредиту та стягнено 569566,05 грн. Однак, в Додатку № 1 до Договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 10-РБ від 08.08.2019 року - сума заборгованості, яка відступається складає 735468,25 грн. Вказує, що вказаний розрахунок заборгованості взагалі не відповідає тому, що було зазначено у Рішенні Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.06.2016 року у справі № 369/12980/15-ц. Позивачем не надано жодних відомостей про рух коштів по рахунку боржника, та відповідних первинних бухгалтерських документів, які підтверджують залишкові суми заборгованості відповідача. Також, відповідач не отримував жодної претензії від позивача про сплату сум визначених у позовній заяві. Крім того, твердження позивача проте, що відповідач не виконує рішення є помилковим. На користь позивача на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 52801753, яке відкрито 05.04.2017 року про стягнення заборгованості по справі № 369/12980/15-ц, шляхом стягнення на предмет іпотеки. А отже примусове виконання почалось до періоду вказаного у позовних вимогах, тобто до 24.09.2017 року. Однак ні вимоги, ні прострочення зобов`язання не відбулось за період 24.09.2017 по 24.09.2020 року, по причині примусового виконання зобов`язання державною виконавчою службою в рамках виконавчого провадження № 52801753. Також, станом на 04.11.2020 року повідомив, що наявна справа № 761/44141/19 за позовом відповідача до позивача про визнання недійсними договорів відступлення прав вимоги: Договору № 10-РБ про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 08.08.2019 року та Договору про відступлення прав за Договором Іпотеки від 08.08.2019 року. Вказана справа перебуває у провадженні судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В. Рішення даної справи може на пряму вплинути на об`єктивний розгляд справи. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Усатов Д.Д. від 10.11.2020 року на підставі клопотання представника відповідача призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2021 року, ухвалою від 13.10.2021 року суддею Фінагеєвою І.О. прийнято справу до свого провадження та призначено підготовче судове засідання по справі. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Фінагеєвою І.О. від 01.12.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. У судове засідання представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» Курочкін О.О. не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У судове засідання представник відповідача [PERSON] - [PERSON] повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтями 12, 13, 81, 89 ЦПК України передбачено: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно зі статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Відповідно статей 525, 526, 527, 530, 625 ЦК України: одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що 22.07.2011 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 101.8-01/130, відповідно до умов якого Публічним акціонерним товариством «ВТБ БАНК» надав відповідачу кредит в сумі 376000,00 гривень, а відповідач зобов`язався повернути кредит в строк до 22 липня 2036 року або достроково у випадках, передбачених кредитним договором. Згідно п. 1.1., 3.3. вказаного кредитного договору за користування кредитом позичальник прийняв зобов`язання сплачувати позивачу 8 (вісім) відсотків річних. Згідно п. 3.4., 3.5., 4.6., 5.3.1. вказаного кредитного договору позичальник зобов`язався погашати кредит та проценти за користування кредитом щомісячно різними частинами згідно графіку погашення, що є невід`ємним додатком до кредитного договору. Відповідно до п. 3.6., 3.9. кредитного договору, кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок позичальника № [NUMBER] у Відділенні «Центральне» ПАТ «ВТБ БАНК». У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань ПАТ «ВТБ БАНК» звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області про звернення стягнення на предмет іпотеки. Судом встановлено, що згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.06.2016 року у справі 369/12980/15-ц позов Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволено повністю. У рахунок погашення заборгованості [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , за кредитним договором №101.8-01/130 від 22.07.2011 року, яка станом на 06.04.2016 р. становить 569566,05 грн., що складається з: - 305776 грн. 00 коп. - сума поточної заборгованості за кредитом; 38874 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за кредитом: 12998 грн. 96 коп. - інфляційні втрати (кредит); 1544 грн. 94 коп. - 3 відсотки річних (кредит); 116283 грн. 74 коп. - прострочена заборгованість за відсотками; 3443 грн. 59 коп. - 3 відсотки річних (проценти); 25482 грн. 95 коп. - інфляційні втрати (відсотки); 4425 грн. 83 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; 40276 грн. 49 кок. - пеня за кредитним договором, звернено стягнення на предмет іпотеки: квартири, загальною площею 46.00 кв. м, житловою площею 20,00 кв.м., що складається з однієї жилої кімнати, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22.07.2011 р., посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Федотовою О. В., за реєстровим номером №3546 та зареєстровано у Державному реєстрі правочинів за № 4552350 від 22.07.2011 року шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною 709363,06 грн., визначеної суб`єктом оцінювальної діяльності ТОВ «АКО ЕКСПЕРТ» станом на 31.03.2016 р. Виселено та знято з реєстрації всіх осіб, що проживають в приміщенні, що є предметом іпотеки -з квартири загальною площею 46,00 кв. м, житловою площею 20,00 кв.м., що складається з однієї жилої кімнати, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Стягнено з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ БАНК» суму понесених витрат на проведення незалежної оцінки об`єкта, предмету іпотеки в розмірі 600 грн. 00 коп. та суму сплаченого судового збору в розмірі 9162 грн. 99 коп. Відповідно до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Станом на момент звернення до суду вищезазначене рішення суду не виконано, заборгованість за кредитним договором не повернута. Сума заборгованості встановлена в рішенні Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.06.2016 року у справі 369/12980/15-ц. 08 серпня 2019 року між АТ «ВТБ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» було укладено Договір № 10-РБ про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інвест Кредо» набуло право Нового кредитора до Відповідача за: Кредитним договором № 101.8-01/130 від 22.07.2011 року; Іпотечним договором № 101.8-01/130 від 22.07.2011 року реєстраційний номер 3551; Договором поруки № 101.8-01/130 від 22.07.2011 року. Таким чином, ТОВ Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» набуло право належного кредитора до [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України), може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України). Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною першою статті 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Доказами відступлення вимоги, залежно від підстав виникнення, можуть бути, зокрема, правочини щодо зміни кредитора або боржника у зобов`язанні. Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь - який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з частиною першою статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною першою статті 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Щодо доводів відповідача про наявність справи № 761/44141/19 за позовом Відповідача до Позивача про визнання недійсними договорів відступлення прав вимоги та результатів торгів недійсними, рішення в якій може вплинути на об`єктивний розгляд справи, суд зазначає наступне. Згідно інформації в автоматизованій системі документообігу суду та Єдиному державному реєстрі судових рішень ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.09.2021 року (справа № 761/44141/19, провадження № 2/369/1952/21) провадження у справі № 761/44141/19 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «ВТБ Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» про визнання договорові відступлення права вимоги та результатів торгів недійсними - закрито. Позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за час прострочення виконання грошових зобов`язань у розмірі 59 727,85 грн. і 3% річних у сумі 31 054,41 грн., оскільки рішення суду від 15.06.2016 року у справі 369/12980/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки не виконано на день звернення позивача до суду. Як вбачається зі змісту вказаного рішення, розмір заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «ВТБ БАНК» за кредитним договором № 101.8-01/130 від 22.07.2011 року становить 569566,05 грн., що складається з: - 305 776 грн. 00 коп. - сума поточної заборгованості за кредитом; 38 874 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за кредитом; 12 998 грн. 96 коп. - інфляційні втрати (кредит); 1 544 грн. 94 коп. - 3 відсотки річних (кредит);116 283 грн. 74 коп. - прострочена заборгованість за відсотками;3 443 грн. 59 коп. - 3 відсотки річних (проценти);25 482 грн. 95 коп. - інфляційні втрати (відсотки);4 425 грн. 83 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; 40 276 грн. 49 коп. - пеня за кредитним договором Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно ст.1050 ч.1 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 263 частина 4 ЦПК України передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 року по справі №758/1303/15-ц зазначено, що стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Згідно ст.625 ч.2 ЦК України нарахування трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. За правилом ст. 18 ч. 1 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Враховуючи, що рішення суду є обов`язковим, зокрема для відповідачів, і з огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості та виконання судового рішення, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України. Правомірність застосування ст.625 ЦК України у разі прострочення виконання боржником рішення суду підтверджена також у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року по справі № 686/21962/15-ц, Постановах Верховного Суду у справах №638/10417/15-ц від 20.02.2019 року, №310/5419/15-ц від 11.07.2018 року, №463/4711/15 від 04.07.2018 року, №703/4704/15-ц від 28.02.2018 року. У постанові Верховного Суду №651/7939/2015-ц від 06.08.2018 року вказано, що суд в оцінці обґрунтованості вимог позивача виходить з того, що зволікання відповідача з виконанням рішення суду, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних. Оскільки відповідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.06.2016 року у справі 369/12980/15-ц заборгованість відповідача визначена саме в національній валюті України - гривні, за період часу, потягом якого відповідачем вказане рішення суду не було виконано, сума коштів, що згідно рішення суду підлягала стягненню, знецінилась внаслідок девальвації, таким чином позивач вправі вимагати від відповідача застосування наслідків порушення виконання рішення суду у вигляді сплати інфляційних втрат. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Доводи відповідача викладені у відзиві не спростовують наведеного вище. Позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за час прострочення виконання грошових зобов`язань у розмірі 59 727,85 грн. і 3% річних у сумі 31 054,41 грн. які утворилися за період з 24.09.2017 року по 24.09.2020 року, оскільки рішенням суду визначено заборгованість відповідача у національній валюті за кредитним договором. Суд погоджується з розрахунком, здійсненим позивачем. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що боржник не погасив заборгованість ні новому, ні попередньому кредитору, як і не виконав рішення суду по справі, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості на користь нового кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО». Враховуючи наведене, з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» слід стягнути заборгованість у розмірі 90 782,26 грн., з яких 31 054,41 грн. - 3% річних, а 59 727,85 грн. - інфляційні втрати, які утворилися за період з 24.09.2017 року по 24.09.2020 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягнення з відповідача. На підставі ст.ст. 512, 514, 516, 517, 599, 610, 625, 1050, 1054,1077, 1078 та

Outcome: approved