Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 30.08.2021 року звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Державної іпотечної установи, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , [PERSON] про визнання припиненими зобов`язання та зобов`язання вчинити дії, яким просить визнати припиненими зобов`язання [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] ) за кредитним договором №16-07-И/10 від 15 лютого 2007 року та іпотеку (номер запису про іпотеку 11846573 (спеціальний розділ) квартири [ADDRESS] , яка складається з 3-х жилих кімнат, загальною площею 100,10 кв.м., в тому числі жилу площу 55,30 кв.м. за іпотечним договором від 15 лютого 2007 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляром О.Л. зареєстрованого у реєстрі за № 432; зобов`язати Державну іпотечну установу ( код ЄДРПОУ 33304730, місце знаходження: м. Київ, бул. Лесі Українки, 34) вчинити дії щодо виключення з реєстру заборон та зняття заборони відчуження житлової квартири [ADDRESS] , яка складається з 3-х жилих кімнат, загальною площею 100,10 кв.м., в тому числі жилу площу 55,30 кв.м., яка на праві приватної власності належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] ), а також дії щодо припинення обтяження квартири забороною та припинення іпотеки на зазначену квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; стягнути з Державної іпотечної установи на користь позивача судові витрати по справі. В обґрунтування позову зазначила, що 15.02.2007 року між нею та ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» було укладено кредитний договір № 16-07-И/10, відповідно до якого позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості було надано кредит у розмірі 160000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,6 % річних, строком повернення до 14.02.2020 року. З метою забезпечення повернення кредитних коштів 15.02.2007 року між нею та ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» було укладено іпотечний договір, відповідно до якого іпотекодавець передав в заставу (іпотеку) нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] . Одночасно з метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, між [PERSON] та [PERSON] та ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір поруки №16-07-П-1/10 від 15.02.2007 року та № 16-07-П-2/10 від 15.02.2007 року. Крім того, зазначила, що з метою дострокового стягнення грошових коштів за кредитним договором банк звернувся до Святошинського районного суду м. Києва. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05.02.2014 року позовні вимоги було задоволено у повному обсязі, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором №16-07-И/10 від 15.02.2007 року в сумі 1126426,23 грн., судовий збір в сумі 3441,00 грн. На виконання рішення суду було видано виконавчі листи, які відносно [PERSON] , [PERSON] було пред`явлено до виконання до Святошинського РВ ДВС м. Київ та було відкрито виконавче провадження № 444453755 а відносно [PERSON] було пред`явлено до виконання до Бобровицького районного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми). В період з листопада 2013 року по вересень 2015 року у добровільному порядку було виконано рішення суду від 05.02.2014 року та сплачено на користь банку грошові кошти у розмірі 1129867,23 грн. В зв`язку з виконанням рішення суду від 05.02.2013 року [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з заявою про визнання виконавчого листа №2/759/844/14 від 14.03.2013 року таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.04.2021 року було визнано виконавчий лист №2/759/844/14 виданий 14.03.2014 року Святошинським районним судом м. Києва таким, що не підлягає виконанню. Крім того, зазначила, що 11.02.2015 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Державною іпотечною установою було укладено договір відступлення права вимоги №17/4-В відповідно до якого до Державної іпотечної установи перейшло право вимоги в тому числі і за кредитним договором №16-07-И/10. Зазначила, що позивач зверталась до відповідача із заявою про вжиття заходів, пов`язаних із здійсненням державної реєстрації припинення іпотеки та зняття заборони, однак відповідачем було відмовлено позивачеві у знятті заборони відчуження нерухомого майна і виключення записів з Державного реєстру іпотек і Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в зв`язку з наявність заборгованості за кредитним договором № 16-07-И/10 від 15.02.2007 року, у зв`язку із чим позивач був вимушений звернутися до суду із позовом. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.09.2021 року було відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. Представник відповідача Подольна О.М. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на обставини викладені у поданому до суду 18.10.2021 року відзиві. Треті особи [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі докази у сукупності, вислухавши представника позивача та представника відповідача, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 15.02.2007 року між [PERSON] та ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» було укладено кредитний договір № 16-07-И/10, відповідно до якого позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості було надано кредит у розмірі 160000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,6 % річних, строком повернення до 14.02.2020 року (а.с. 19-23). З метою забезпечення повернення кредитних коштів 15.02.2007 року між [PERSON] та ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» було укладено іпотечний договір, відповідно до якого іпотекодавець передав в заставу (іпотеку) нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] (а.с. 29-32). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05.02.2014 року по цивільній справі № 759/18144/13 стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором №16-07-И/10 від 15.02.2007 року в сумі 1126426,23 грн. та судовий збір в сумі 3441,00 грн. (а.с. 33-38). На виконання рішення суду було видано виконавчі листи. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.04.2021 року по цивільній справі № 759/18144/13 визнано виконавчий лист № 2/759/844/14, виданий Святошинським районним судом м. Києва на підставі рішення від 05.02.2014 року про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором №16-07-И/10 від 15.02.2007 року в сумі 1126426,23 грн. та судового збору в сумі 3441,00 грн. таким, що не підлягає виконанню (а.с. 39-42). Крім того, з вказаної вище ухвали суду вбачається, що 11.02.2021 року між Державною іпотечною установою та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір про відступлення прав вимоги №14/4-В, відповідно до якого до Державної іпотечної установи перейшло право вимоги в тому числі і за кредитним договором № 16-07/И/10 від 15.02.2007 року боржником за яким є [PERSON] . З матеріалів справи, вбачається, що [PERSON] в період з листопада 2013 року по вересень 2015 року було сплачено заборгованість за кредитним договором № 16-07-И/10 від 15.02.2007 року в повному обсязі на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», що підтверджується квитанціями доданими до матеріалів справи (а.с. 53-73). Частиною 3 статті 1049 ЦК України передбачено, позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця. У відповідності до частини четвертої статті 82 ЦПК України - обставини, встановлені рішенням суду у господарській , цивільній або адміністративній справі , що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. Згідно з абзацом другим частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання. У частині першій статті 598 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченою заставою з виконанням рішення суду. Припинення зобов`язання перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Державна іпотечна установа за кредитним договором № 16-07-И/10 від 15.02.2007 року, є саме зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та винесення ухвали суду від 15.04.2021 року про визнання виконавчого листа № 2/759/844/14, виданого Святошинським районним судом м. Києва на підставі рішення від 05.02.2014 року, таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із погашенням заборгованості по кредиту в повному обсязі, і тому похідні зобов`язання у вигляді іпотеки за іпотечним договором також припиняються відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку», і тим самим відсутні усі перешкоди для зняття заборони відчуження з нерухомого майна і виключення записів з Державного реєстру іпотек і Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна . Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача [PERSON] зверталась до Державної іпотечної установи з заявою про вжиття заходів, пов`язаних із здійсненням державної реєстрації припинення іпотеки та зняття заборони, проте позивачу було відмовлено у припиненні іпотеки та знятті заборони відчуження з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з наявністю заборгованості за кредитним договором № 16-07-И/10 від 15.02.2007 року (а.с. 49-52). Згідно з статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до пунктів 1,7 частини 2 статті 16 ЦК України - способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права; припинення правовідношення. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, виходячи зі змісту вказаних правових норм, у зв`язку з повним виконанням позивачем зобов`язання за кредитним договором іпотека житлової квартири [ADDRESS] припинилася. Статтею 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Однак, вказані вимоги Закону відповідачем виконані не були та заборона відчуження з предмету іпотеки - житлової квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , так і не була знята. Таким чином, у зв`язку з безпідставною відмовою відповідача від прийняття зобов`язання в повному обсязі та невиконання в подальшому відповідачем вимог щодо зняття заборони відчуження з предмету іпотеки, позивач був позбавлений права вільного володіння, користування та розпорядження своїм майном. З урахуванням викладеного суд, вважає, що позовні вимоги про визнання припиненими зобов`язання [PERSON] за кредитним договором №16-07-И/10 від 15 лютого 2007 року та іпотеку (номер запису про іпотеку 11846573 (спеціальний розділ) квартири [ADDRESS] , яка складається з 3-х жилих кімнат, загальною площею 100,10 кв.м., в тому числі жилу площу 55,30 кв.м. за іпотечним договором від 15 лютого 2007 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляром О.Л. зареєстрованого у реєстрі за № 432 та зобов`язання Державної іпотечної установи вчинити дії щодо виключення з реєстру заборон та зняття заборони відчуження житлової квартири [ADDRESS] , яка складається з 3-х жилих кімнат, загальною площею 100,10 кв.м., в тому числі жилу площу 55,30 кв.м., яка на праві приватної власності належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] ), а також дії щодо припинення обтяження квартири забороною та припинення іпотеки на зазначену квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно підлягають задоволенню. Доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, враховуючи викладене, суд вважає безпідставними. За таких підстав позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Окрім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь витрат за надання професійної правничої допомоги у розмірі 58000,00 грн. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Слід зазначити, що адвокати, укладаючи із клієнтом договір про надання правової допомоги, мають вказувати перелік послуг, які будуть надаватися під час виконання такого договору. З приводу цього питання Верховний Суд у постанові по справі № 826/856/19 від 22.12.2018 р. зазначив, що «з розрахунку наданих адвокатом послуг вбачається, що певні його дії (зробити копії необхідних документів чи друк квитанцій) не потребують професійних навичок, а акт виконаних робіт містить вид послуг, що не були передбачені договором». Таким чином, для можливості наступного відшкодування судових витрат слід ретельно підготувати договір про надання правової допомоги та передбачити, якими доказами будуть підтверджуватися надані адвокатом послуги. На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги позивачем надано договір № 61-ПВ про надання правової допомоги від 12.07.2021 року, рахунок-фактуру № 1/61-ПВ від 12.07.2021 року, акт про надання правової допомоги від 30.08.2021 року, квитанцію від 13.07.2021 року про оплату послуг за юридичні послуги згідно договором №61-ПВ від 12.07.2021 року на суму 58000,00 грн., а тому суд вважає за необхідне задовольнити вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 58000,00 грн., оскільки вони документально підтверджені. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1816,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved