Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

в позові вказано, що 29 березня 2019 року позивач стала переможцем електронних торгів Державного підприємства «СЕТАМ», за якими придбала приміщення станції технічного обслуговування за адресою [ADDRESS] . Після перемоги в електронних торгах та реєстрації права власності на нежитлове приміщення [PERSON] неодноразово пробувала потрапити до належного їй приміщення, однак попереднім власником вищевказаного приміщення [PERSON] та іншими невідомими особами створювалися фізичні перешкоди в доступі. Представник позивача в судове засідання не з"явився, надав до суду заяву в якій просив розглянути позов за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач та співвідповідач в судове засідання в чергове не з"явились. Згідно рекомендованих повідомлень №7650101804925, №7650101943658, №7650101452425 та № 7650102305035 належним чином сповіщенні про дату, час та місце проведення судових засідань. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в справі даних та доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх учасників справи чи в разі відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних технічних засобів не здійснюється. Відповідно до договору оренди від 01.11.2018 року укладеного між співвідповідачем (орендодавцем) [PERSON] код ДРФОП [NUMBER] та відповідачем (орендарем) [PERSON] ДРФОП 3161003610 орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування приміщення СТО загальною площею 72,9 м.кв., що знаходиться за адресою [ADDRESS] для здійснення діяльності з технічного обслуговування транспортних засобів. Договір укладено на 2 роки 11 місяців. Згідно свідоцтва [NUMBER] , виданого 18.07.2019 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Луцик С.Ф. позивачка [PERSON] в установленому законом порядку зареєструвала право власності на нежитлові приміщення СТО за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 21 Договору оренди від 01.11.2018 року перехід права власності на об"єкт оренди до другої особи не є підставою для розірвання (припинення) договору оренди. Також відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України та п. 19 Договору розірвання договору оренди в односторонньому порядку не допускається. Однак відповідно до ч.1 ст. 652 ЦК України, у разі істотних змін обставин, якими сторони керувалися при укладені договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором із суті зобов"язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Відповідно до п. 3 Договору оренди від 01.11.2018 року орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі і у розмірі 5\~000 гривень за 1 місяць користування майном та за домовленістю сторін орендну плату внесено у повному обсязі за весь строк користування об"єктом оренди у вигляді передоплати. Згідно матеріалів справи представником позивача Либовка А. В. 03 березня 2021 року відповідачу [PERSON] на адресу с. Крихівці, м. Івано-Фарнківськ, 76493 надіслано повідомлення про зміну умов договору. Згідно рекомендованого повідомлення відповідачем [PERSON] було отримано повідомлення про зміну умов договору 05 березня 2021 року. Відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже обов"язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача. В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В ч. 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов"язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов"язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору. Таким чином саме на відповідача на підставі принципу змагальності цивільних процесуальних відносин покладено обов"язок на спростування доводів позивача щодо порушення його прав. Однак відповідач та його представник не подали суду будь-якого заперечення правових підстав позову, не подали розрахунку на спростування розрахунку позивача. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 гривень. Відповідно до зазначеного суд, -

Outcome: approved