Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

14 грудня 2021 року Перещепинська міська рада Новомосковського району Дніпропетровської області звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалася на те, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Мати дитини, [PERSON] померла [INFO] . У зв`язку з тим, що батько дитини протягом десяти років проживає за кордоном, його контактні дані та адреса проживання були відсутні, до з`ясування усіх обставин наказом служби у справах дітей Перещепинської міської ради від 30 вересня 2020 року № 17, малолітнього [PERSON] , тимчасово було влаштовано в сім`ю рідної бабусі [PERSON] , [INFO] . 03 березня 2021 року до Перещепинської міської ради надійшла заява від батька дитини [PERSON] за вх. № 2.24/1176/1 щодо призначення [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] , згідно якої [PERSON] стверджує і запевняє, що не відмовлявся і ніколи не відмовиться від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина, надає додаткову матеріальну допомогу на утримання , оздоровлення, лікування та навчання свого сина, та наполягає на тому, щоб [PERSON] було призначено опікуном над його малолітнім сином, а у подальшому, при необхідності і піклувальником, на час його відсутності на території України. При цьому, ані копії свого паспорта, ані копії довіреності на представництво його інтересів [PERSON] останній не надав. 24 березня 2021 року відповіддю Перещепинської міської ради за вих. № 2.25-503 [PERSON] було роз`яснено, що згідно ч. 1 ст. 58 та ч. 1 ст. 59 ЦК України опіка та піклування призначається у разі, якщо дитина має статус дитини-сироти, або дитини, позбавлені батьківського піклування. Малолітній [PERSON] , [INFO] не являється статусною дитиною, оскільки має батька, який не відмовляється від свого сина та виконання своїх батьківських обов`язків, а надання тимчасового опікунства бабі [PERSON] не передбачено чинним законодавством України. 15 березня 2021 року Служба у справах дітей Перещепинської міської ради за вих. № 113, у зв`язку з тим, що батько дитини не відповідав на телефонні дзвінки представників служби та не виходив на зв`язок, направила лист Генеральному консульству Російської Федерації в м. Харків стосовно сприяння виконання батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , який є громадянином Російської Федерації і проживає в. м. Вороніж Російської Федерації. Згідно листа Генеральному консульству Російської Федерації в м. Харків від 28 квітня 2021 року за вх. № 114 надано відповідь, згідно якої [PERSON] написав пояснення з приводу свого сина [PERSON] , який проживає на території України, та запевнив, що на даний час вирішується питання щодо призначення [PERSON] опікуном над малолітньою дитиною, одна ці твердження повністю не відповідають дійсності. 15 березня 2021 року за вих. № 112 Службою у справах дітей Перещепинської міської ради направлено лист директору УСЗН Центрального району м. Вороніжа про сприяння виконанню батьківських обов`язків батьком дитини [PERSON] , проте відповідь досі не надійшла. На початку червня 2021 року до служби у справах дітей звернулася [PERSON] з усним зверненням стосовно соціального захисту малолітнього [PERSON] , [INFO] , а саме про відмову їй в оформленні виплати пенсії по втраті годувальники. 11 червня 2021 року Служба у справах дітей Перещепинської міської ради звернулась до відділу обслуговування громадян № 22 Головного управління Пенсійного фонду України з проханням про надання роз`яснення щодо причини відмови [PERSON] в оформленні виплати пенсії по втраті годувальника. Відповіддю відділу обслуговування громадян № 22 Головного управління Пенсійного фонду України від 07 липня 2021 року за вих. № 0400-010225-8/90317 надано роз`яснення, що в разі, якщо особа, якій призначається пенсія, не досягла повноліття або є недієздатною, заява подається батьками, усиновителями, батьками-вихователями, прийомними батьками, патронатними вихователями, опікунами, піклувальниками за місцем їх проживання (реєстрації), представниками закладів (органів опіки та піклування), які виконують функції опікунів і піклувальників (законні представника) за місцем знаходження таких закладів (органів). Тобто наказ Служби у справах дітей про тимчасове влаштування дитини, яка залишилась без батьківського піклування та довіреність про представлення інтересів громадянина іншої держави, не надає права на подачу документів для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Отже, батько малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] - [PERSON] є його єдиним законним представником, а не бабуся [PERSON] . Оскільки малолітній [PERSON] , [INFO] не відповідає статусу та не визнаний ані дитиною-сиротою, ані дитиною, позбавленою батьківського піклування, орган опіки та піклування Перещепинської міської ради не має законних підстав для визнання [PERSON] опікуном над малолітнім онуком. Позивач вважає, що у зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] за період з 28 вересня 2020 року по теперішній час, а саме коли вирішувались питання відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не змінив свого ставлення до виконання батьківських обов`язків, не прибув до України, не попіклувався про подальшу долю малолітнього сина, не забезпечив йому соціальний захист, не захистив права інтереси дитини, не створив необхідні умови для проживання та повноцінного розвитку свого сина [PERSON] , не цікавиться здоров`ям дитини, її фізичним, духовним та моральним розвитком, а тому самоусунувся від здійснення своїх батьківських обов`язків щодо малолітнього сина. В зв`язку з наведеним, в позовній заяві Перещепинська міська рада Новомосковського району Дніпропетровської області просила суд: -позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 21 грудня 2021 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 20 січня 2022 року виправлено описку в ухвалі суду про відкриття провадження від 21 грудня 2021 року. Ухвалою суду від 06 вересня 2022 року закрите підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області не з`явився, згідно заяви просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, згідно заяви просила розглядати справу без її участі, вимоги підтримала, не заперечувала проти позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи наведене, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані сторонами письмові докази, приходить до наступного. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області (актовий запис про народження № 11, зроблений 24 січня 2008 року виконавчим комітетом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області), що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24 січня 2008 року. З договору про припинення права на аліменти серії [NUMBER] від 28 грудня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Н.В. вбачається, що рішенням суду від 03 квітня 2012 року з [PERSON] стягувалися аліменти на користь дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, до досягнення ним повноліття. 28 грудня 2015 року відповідачем [PERSON] за вказаним договором передано у власність дитини квартиру [ADDRESS] . Встановлено, що [INFO] у віці 36 років померла мати дитини, [PERSON] , [INFO] , про що 09 вересня 2020 року Виконавчим комітетом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис № 224, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09 вересня 2020 року. Встановлено, що Перещепинська міська рада, що дізнавшись номер телефону відповідача [PERSON] , через засоби зв`язку «Viber», останньому 21.12.2020 року було відправлено повідомлення щодо ситуації з його сином, яке [PERSON] переглянув та запитав про шляхи вирішення даної проблеми. Головним спеціалістом служби у справах дітей батьку дитину було надано консультацію та повідомлено про необхідність термінового прибуття до України для вирішення питання щодо захисту прав та інтересів дитини, оскільки згідно з чинним законодавством України після смерті матері дитина повинна бути передана батькові у термін, який не перевищує шести місяців, бо у іншому випадку

Outcome: approved