Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, просить стягнути заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.09.2015 по 30.06.2020 в сумі 7691 грн. 35 коп., інфляційні втрати в сумі 1535 грн. 03 коп. та 3% річних в сумі 636 грн. 05 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] та споживачем послуг з централізованого опалення, у зв`язку з чим в силу вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ЖК України, зобов`язана оплачувати надані їй послуги, однак такий належним чином не виконує, внаслідок чого за період з 01.09.2015 по 30.06.2020 допустила утворення заборгованості в розмірі 7691 грн. 35 коп. Крім цього, оскільки відповідач наявну заборгованість за надані послуги не погашає протягом тривалого часу, тому вважає, що у відповідності до вимог ч.2 ст.625 ЦК України з відповідача підлягають стягненню також інфляційні втрати та три відсотки річних, які становлять 1535 грн. 03 коп. та 636 грн. 05 коп. відповідно. ЛМКП «Львівтеплоенерго» зверталося із заявою про видачу судового наказу, однак виданий судовий наказ в подальшому був скасований, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із позовною заявою, яку просить задовольнити. Ухвалою від 11.04.2022 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначити судове засідання для розгляду справи по суті 11.05.2022, яке неодноразово відкладалося, востаннє на 20.10.2022. В судове засідання представник позивача не з`явилася, разом з тим подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явилася повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем проживання, а також через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причин неявки суду не повідомила, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася, жодних документів суду не скерувала. Враховуючи те, що представник позивача не заперечила проти ухвалення заочного рішення у справі, відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, однак повторно не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подала, тому у відповідності до вимог ст.280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. У відповідності до вимог п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч.1 ст.10 Закону «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відповідей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області, відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З представленого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.15-16) вбачається, що відповідач плату за послуги з централізованого опалення належним чином не вносила, внаслідок чого за період з 01.09.2015 по 30.06.2020 утворилась заборгованість в сумі 7691 грн. 35 коп. Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідач, будучи власником майна є споживачем послуг з централізованого опалення, зобов`язані оплачувати такі, однак вказаного обов`язку належним чином не виконала, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача вищевказаної заборгованості є підставними та підлягають до задоволення. В той же час суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 1535 грн. 03 коп. та 3% річних в сумі 636 грн. 05 коп., виходячи з наступного. Дійсно, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, Указом Президента України №64/20211 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Верховна Рада України вказаний вище указ було затверджено. Надалі дію воєнного стану неодноразово було продовжено, зокрема востаннє Указом Президента України № 573/2022 від 12 серпня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2500-IX від 15 серпня 2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 5 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Постановою КМ України № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Задовольняючи частково позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені (а.с.9) судові витрати, що становлять 2481 грн. судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1934 грн. 84 коп. (2481грн.*7691,35грн./9862,43грн.).

Outcome: partial