Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-09 00:00:00

До суду надійшла позовна заява Київського міського центру зайнятості про стягнення з гр. [PERSON] коштів в розміру 4 887 грн.13 коп. Позов мотивований тим, що 27.04.2020 року до Шевченківської філії Київського міського центру зайнятості звернувся відповідач стосовно надання йому статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю. 16.07.2020 року відповідачу призначено допомогу по безробіттю з 27.04.2020 по 23.10.2020 року. Разом з тим, позивачем, при обміну даними з ПФУ України, виявлено перебування відповідача в трудових відносинах з ТОВ «Фрея 2017» в період з 12.05.2020 по 10.07.2020 року. В результаті не повідомлення відповідачем про початок трудових відносин Шевченківську районну філію КМЦЗ, [PERSON] безпідставно перебував на обліку як безробітний та отримавши допомогу з безробіття в розмірі 5 387 грн. 13 коп., разом з тим, 03.02.2021 року відповідач сплатив на користь позивача 500 грн., тому залишок до відшкодування складає 4887 грн. 13 коп. Вказану суму позивач просить стягнути в судовому порядку, оскільки добровільно відповідач вказану суму не повертає. Ухвалою суду від 10 листопада 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. Копію вказаної ухвали про відкриття провадження у справі було направлено на електронну адресу відповідача. Електронний лист з вмістом ухвали суду від 10.11.2021 року доставлено адресату, про що у справі наявна відповідна довідка. Такий спосіб повідомлення учасників судового процесу є належним та таким, що узгоджується із позицією Верховного Суду, сформованою у справі №761/14537/15-ц від 13.07.2022. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належним їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Отже, відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи та можливість подання у встановлений строк відзиву на позов, однак у встановлений в ухвалі строк відзив на позовну заяву до суду не подав. Статтею 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, що відповідає положенню п.3 ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Наказом від 27.04.2020 №HT2000427 відповідачу, надано статус безробітного та згідно наказу від 16.07.2020 №HТ200716 призначено виплату допомоги по безробіттю з 27.04.2020 по 23.10.2020 року у встановленому законодавством розмірі, як молоді, яка закінчила або припинила навчання у закладах освіти всіх рівнів або звільнилась із строкової служби, відповідно до ч.2 ст.22, ч.3 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Разом з тим позивачем встановлено, що в період з 12.05.2020 по 10.07.2020, відповідач перебував у трудових відносинах з ТОВ «Фрея 2017» та отримував дохід, не повідомивши про це Київський міський центр зайнятості, вказане підтверджується, зокрема наказами про прийняття на роботу від 08.05.2020 №70/1-к та звільнення 10.07.2020 №11/2-к. Так, при здійсненні обміну даними з Пенсійним Фондом України, позивачу стало відомо про перебування відповідача у трудових відносинах, в той час як офіційно гр. [PERSON] мав статус безробітного та отримував відповідну допомогу. На підтвердження факту працевлаштування відповідача, позивачем здійснено перевірку достовірності отриманої інформації, та з`ясовано, що відповідач під час перебування на обліку як безробітний у Київському міському центрі зайнятості дійсно був офіційно працевлаштований та отримував дохід, що зафіксовано позивачем в Акті розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення. У відповідності до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення» безробітними визнаються громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу. Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних державною службою зайнятості визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно пункту 3-2 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом: допомога по безробіттю призначається з першого дня надання статусу безробітного. Згідно ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з пп. 1 п. 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 року № 792, центр зайнятості припиняє реєстрацію особи з дня початку занятості особи. Частиною 3 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Відповідно до ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно п.18 ч.2 ст.22 Закону України «Про зайнятість населення» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань проводить розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. Відповідно до п.п. 2,3 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним Наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 № 60/62, Постановою правління Пенсійного фонду України 13.02.2009 № 7-1, розслідування згідно з цим Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Перевірка проводиться районними, міськрайонними, міськими та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття. За приписами п. 6 Порядку № 60/62, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. 22.12.2020 року позивач, надіслав відповідачу претензію з пропозицією про повернення неправомірно отриманої допомоги по безробіттю в добровільному порядку у 15-денний строк з моменту отримання листа. Станом на час звернення до суду, заборгованість у добровільному порядку відповідачем, сплачена лише у сумі 500 грн., в той час як розмір заборгованості складає 5 387 грн. 13 коп. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи вищевикладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення, оскільки відповідач, перебуваючи на обліку як безробітний, своєчасно не повідомив про своє працевлаштування, а отже своїм діями порушив умови Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», що призвело до надлишкової виплати йому коштів матеріального забезпечення на випадок безробіття. Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір підляає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2 270 грн.

Outcome: approved