Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Полтавської територіальної громади в особі Полтавської міської ради, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Мізік Валерія Володимирівна про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовної заяви позивач та його представник, адвокат Новікова М. О. зазначали, що [INFO] померла [PERSON] - мати позивача [PERSON] . [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.12.1999 р., виданого першою Полтавською державною нотаріальною конторою, належала 1/2 частина жилого будинку загальною площею 85,4 кв. м., житловою площею 49, 3 кв. м. з частиною надвірних будівель, розташованого в [ADDRESS] (стара адреса [ADDRESS] ). Земельна ділянка, на якій розташований вказаний жилий будинок є неприватизованою. [PERSON] , [INFO] мала хронічні хвороби: ішемічну хворобу серця, гіпертонію, панкреатит, холецистит, поліартрит, вади зору. У 2017 році позивач [PERSON] з дружиною - [PERSON] переїхали до спадкодавиці на постійне місце проживання, так як [PERSON] потребувала постійного стороннього догляду. На час смерті спадкодавиці позивач був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] проживаючи разом з матір`ю- [PERSON] з 2017 року та на час її смерті ( [INFO] ), вважав, що прийняв спадщину за заповітом, який [PERSON] 27.11.2018 року оформила на його ім`я у присутності свідків. Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Бардіновою В. В. удома в заповідача за адресою: [ADDRESS] . Рідний брат позивача [PERSON] являється спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , але в 6-ти місячний строк до нотаріальної контори не звертався з питань прийняття спадщини, так як вважав, що брат прийняв спадщину. 14.09.2021 р. [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Мізік Валерії Володимирівни, яка роз`яснила йому, що він пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини в зв`язку з чим надана постанова № 73/02-31 від 14.09.2021 р. про відмову у вчиненні нотаріальних дій. В даній постанові вказується, що згідно інформації з Спадкового реєстру від 06.09.2021 р., спадкова справа щодо майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилась. Позивач, як син померлої, в силу\~статті 1261 ЦК України\~є спадкоємцем майна померлої першої черги. За життя [PERSON] було складено заповіт на ім`я позивача. Не зважаючи на пропуск шестимісячного строку на прийняття спадщини шляхом складання відповідної заяви, в силу положень частини 3\~ст. 1268 ЦК України, [PERSON] являється особою яка прийняла спадщину, оскільки на момент відкриття спадщини постійно проживав разом з померлою та здійснював догляд за нею разом зі своєю дружиною [PERSON] . Крім того, представник позивача, адвокат Новікова М. О. пояснила, що позивач фактично прийняв спадщину, тобто вступив у володіння і управління спадковим майном. А саме: проживає в будинку, здійснює догляд за ним, сплачує витрати на утримання будинку. Ухвалою судді від 24.12.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, остання надала заяву відповідно до якої просила справу розглядати без її участі та позовні вимоги задовольнити з підстав викладених у ній. Відповідач будучи належним чином повідомленим про день час та місце слухання справи в судове засідання не з`явився. У відповідності до положень ч.1ст. 15 ЦК Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Також ст. 4 ЦПК Українигарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1ст. 13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно правового змісту положень ст.ст.12,81,82 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Перевіряючи обґрунтованість пред`явлених вимог позивача, суд виходить з наступного. Згідно свідоцтва про\~смерть серія\~ [NUMBER] \~від 18.03.2019\~р.,\~виданого Шевченківським\~районним у\~м.\~Полтаві відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Головного\~територіального управління\~юстиції Полтавської\~області [INFO] померла [PERSON] , мати позивача у справі [PERSON] . На момент смерті місце проживання [PERSON] зареєстровано в будинку за адресою: [ADDRESS] частина якого належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 грудня 1999 року, виданого Першою Полтавською державною нотаріальною конторою. Позивач постійно з 2017 року проживав зі спадкодавицею, спільно зі своєю дружиною здійснював догляд за нею, хоча і був зареєстрований за іншою адресою, тому фактично прийняв спадщину. У визначений законом 6-місячний термін не звертався до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вважав, що прийняв спадщину згідно частини 3\~статті 1268 ЦК України. Вказану обставину підтвердили свідки по справі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , надавши суду покази, що позивач разом з дружиною проживав зі спадкодавицею за адресою: [ADDRESS] з 2017 року по кінець березня 2019 року. Відповідно до\~ст.315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до\~ст. 33 Конституції України\~кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно з\~ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Відповідно до\~ст..64 Конституції України\~конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених\~Конституцією, України. Відповідно до частини першоїстатті 76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першоюстатті 81 ЦПК Українипередбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першоюстатті 95\~ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. З урахуванням викладеного та вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку, що факт того, що [PERSON] дійсно проживав з померлою, підтверджується письмовими доказами у справі. Відповідно дост. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з п. 7Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно з п. 2постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до постанови КЦС ВС від 1 липня 2020 року у справі № 222/1109/17, відсутність реєстрації не означає, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем. Згідно частини 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Частиною 1 статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Відповідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно Листа ВССУ від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справа про спадкування» п. 3.1 якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно Листа ВССУ від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справа про спадкування» п. 3.3 за відсутності інших спадкоємців, відмови від прийняття спадщини, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування та місцем відкриття спадщини. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку про задоволення позову. На підставі викладеного

Outcome: approved