Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

14 липня 2022 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Одеської універсальної біржі «Вітязь», в якій просять суд визнати дійсним договір міни нерухомого майна №97-239 від 21 червня 1997 року, укладений між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , зареєстрований на Одеській універсальної біржі «Вітязь». В обґрунтування заявленого позову позивачі посилаються на те, що 21 червня 1997 року між [PERSON] (ініціатор) та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] (учасники правочину) на Одеській універсальній біржі «Вітязь» було укладено договір міни нерухомого майна № 97-239, відповідно до умов якого, ініціатор передав, а учасники правочину прийняли квартиру, загальна площа якої становить 64,8 кв.м., що складається з 3-х (трьох) кімнат житлової площі 38,8 кв.м., а також коридору, туалету, ванної кімнати, кухні, комор, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане УЖКХ Одеського міськвиконкому 18.08.96 р. під № 4-11302 від 24.04.1997 р., зареєстрованого Одеським МБТІ 28.05.1997 р. під № 77, стор. 103, кн 217 пр. В свою чергу, як вказують позивачі, за умовами договору міни учасники правочину передали, а ініціатор правочину прийняв у власність квартиру, загальною площею 34,3 кв.м., що складається з 1-ї (однієї) кімнати, житлової площі 17,4 кв.м., а також: кухні, коридору, туалету, ванної кімнати, комор, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала учасникам правочину на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКХ Одеського міськвиконкому 18.08.1996 р. під №4-9350, зареєстрованого Одеським МБТІ 24.05.1996 р. під № 682 стр. 14 кн. 172 пр. Позивачі зазначають, що відповідно до умов договору міни ними була здійснена державна реєстрація договору в Одеському міському бюро технічної інвентаризації від 26.06.97 р. під № 217 п/р- стр. 103-р №77, право власності на придбану квартиру за договором міни ними не оспорюється. Позивачі стверджують, що правочин обома сторонами повністю виконаний: відповідачем була звільнена квартира за адресою: [ADDRESS] , та передані їм ключі, відповідач знялася з реєстрації за вказаною адресою, а вони, в свою чергу, звільнили квартиру за адресою: [ADDRESS] , та передали відповідачу ключі та знялися з реєстрації за вказаною адресою. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв. Також позивачі вказують, що з 26 червня 1997 року вони проживають у придбаній квартирі за адресою: [ADDRESS] . При цьому, позивачі зазначають, що [INFO] помер один із співвласників квартири - [PERSON] , внаслідок чого відкрилася спадщина. Після його смерті, як стверджують позивачі, вони звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, в тому числі 1/4 частини квартири, яка належала [PERSON] , однак нотаріус їх повідомив про те, що наданий ними договір міни нерухомого майна № 97-239 від 21.06.1997 р. є недійсним, у зв`язку з тим, що даний договір не посвідчений нотаріально, тобто не відповідає умовам ст. 220 ЦК України. Зазначена обставина є перешкодою для позивачів стосовно реалізації ними своїх майнових (в тому числі спадкових) прав стосовно об`єкту нерухомості, придбаного за договором міни, у зв`язку чим, [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] звернулися до суду із відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 18.07.2022 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Одеської універсальної біржі «Вітязь» про визнання дійсним договору міни нерухомого майна. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.\~Витребувано з Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради відомості відносно того, за ким саме та на підставі яких правовстановлюючих документів зареєстровані: квартира під [ADDRESS] , та квартира під [ADDRESS] . 29.09.2022 року до канцелярії суду від Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради надійшли витребувані судом відомості. У судове засідання 29.09.2022 року позивачі не з`явились, однак 20.09.2022 року [PERSON] , а 29.09.2022 року [PERSON] та представник [PERSON] надали до канцелярії суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити, а також вказали, що не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач - [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на адресу, зазначену у позовній заяві, а також повідомлялася через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, у судове засідання 29.09.2022 року не з`явилась, про поважність причин відсутності не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Представник третьої особи - Одеської універсальної біржі «Вітязь» про час та місце судового засідання також повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, письмові пояснення на позовну заяву не надав. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою позивачів та представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. У судовому засіданні встановлено, що 21 червня 1997 року на Одеській універсальній біржі «Вітязь» між [PERSON] (ініціатор) та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] (учасники правочину) було укладено договір №97-239 міни нерухомого майна, відповідно до умов якого, ініціатор передав, а учасники правочину прийняли квартиру, загальною площею 64,8 кв.м., що складається з 3-х (трьох) кімнат житловою площею 38,8 кв.м., а також коридору, туалету, ванної кімнати, кухні, комор, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належала ініціатору на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане УЖКХ Одеського міськвиконкому 18.08.96 р. під № 4-11302 від 24.04.1997 р., зареєстрованого Одеським МБТІ 28.05.1997 р. під № 77 стор. 103, кн. 217 пр. В свою чергу, за умовами договору міни учасники правочину передали, а ініціатор правочину прийняв у власність квартиру, загальною площею 34,3 кв.м., що складається з 1-ї (однієї) кімнати, житлової площі 17,4 кв.м., а також: кухні, коридору, туалету, ванної кімнати, комор, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала учасникам правочину на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКХ Одеського міськвиконкому 18.08.1996 р. під №4-9350, зареєстрованого Одеським МБТІ 24.05.1996 р. під № 682 стр. 14 кн. 172 пр. Договір був зареєстрований на Одеській універсальній біржі «Вітязь» за № 97-239 від 21 червня 1997 року, а також зареєстрований 26 червня 1997 року в ОМБТІ під № 217 пр-стр.103 р. №77. Відповідно до пункту 5 та пункту 6 спірного договору, сторони претензій до кількості та якості майна, яким вони обмінюються, не мають. Грошові розрахунки за даним договором між сторонами не здійснюються. Судовим розглядом також встановлено, що 13 серпня 2013 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті позивачі звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, в тому числі 1/4 частини квартири, яка належала [PERSON] , однак нотаріус їх повідомив про те, що наданий ними договір міни нерухомого майна № 97-239 від 21.06.1997 року є недійсним, у зв`язку з тим, що даний договір не посвідчений нотаріально, тобто не відповідає умовам ст. 220 ЦК України. На момент укладання договору міни вказаних квартир був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин міни було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивачів, яке підлягає судовому захисту. Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Судом встановлено, що всі зобов`язання за договором №97-239 міни нерухомого майна від 21 червня 1997 року його сторонами виконані у повному обсязі відповідачем була звільнена квартира за адресою: [ADDRESS] , та передані позивачам ключі, відповідач знялася з реєстрації за вказаною адресою, а позивачі, в свою чергу, звільнили квартиру за адресою: [ADDRESS] , та передали відповідачу ключі та знялися з реєстрації за вказаною адресою. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв. Також, з 26 червня 1997 року позивачі проживають у придбаній квартирі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується письмовими доказами. Крім того, згідно довідки Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 20.09.2022 року №18118/04-04, станом 31.12.2012р. згідно з згідно із записом в реєстровій книзі, право власності на нерухоме майно: квартира під [ADDRESS] , зареєстровано за фізичними особами: « [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] » ( [PERSON] вказане російською мовою, згідно із записом в реєстровій книзі) в рівних частках, на підставі договору № 97-239 міни нерухомого майна, зареєстрованого на Одеській універсальній біржі «Витязь» від 21.06.1997. Реєстраційний запис зроблено 26.06.1997 за реєстровим номером 77 у реєстровій книзі 217пр на сторінці 103; квартира під [ADDRESS] , зареєстровано за фізичною особою: « [PERSON] вказане російською мовою, згідно із записом в реєстровій книзі), на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Сакал І.М. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу від 17.09.2002 за р № 4339. Реєстраційний запис зроблено 10.11.2004 за реєстровим номером 682 у реєстровій книзі 541пр на сторінці 12. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договору міни нерухомого\~майна №\~97-239\~від 21.06.1997\~рокудійсним, є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved