Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

У вересні 2021 року до Печерського районного суду міста Києва за підсудністю із Дніпровського районного суду міста Києва надійшов вказаний позов, у якому позивач просив стягнути із Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант») на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 53 687, 38 грн, яке складається із недоплаченої частини страхового відшкодування у розмірі 40 214, 41 грн, збитків, завданих неналежним виконанням зобов`язання по виплаті страхового відшкодування у розмірі 10 672, 97 грн, вартості проведення авто технічного дослідження у розмірі 2 800, 00 грн, стягнути із [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 49 505, 10 грн, та судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що 13.03.2020 року на перехресті виїзду із смт. Бородянка та автодороги М-07 у Київській області сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «RENAULT KANGOO», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та «CHEVROVET AVEO», державний номерний знак [NUMBER] , яким керувала [PERSON] . Цивільно-правова відповідальністю [PERSON] на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на підставі договору №5915986. Відповідно до постанови Ірпінського міського суду Київської області від 08.04.2020 року, справа №367/2000/20, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та відповідно винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Зазначає, що внаслідок визнання [PERSON] винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди у [PERSON] виникло право на отримання страхового відшкодування за договором обов`язково страхування. Так, страховик ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» частково здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 34 094, 69 грн. Однак, відповідно до висновку експертного дослідження №219/20 від 17.06.2020 року вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу «CHEVROVET AVEO», державний номерний знак [NUMBER] , становить 123 814, 50 грн. Вважає, що оскільки на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «RENAULT KANGOO», державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» договором №5915986, у зв`язку з чим ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» частково сплатило на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 34 094, 69 грн, та, яке не покриває суму страхового відшкодування, сплаченого ПрАТ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» за договором №5915986, за таких обставин у відповідача 2, як особи, що винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, виник обов`язок сплатили різницю між сумою страхового відшкодування та фактичним розміром шкоди, а у відповідача 1 - обов`язок сплатити недоплачену частину страхового відшкодування, що стало підставою для звернення до суду із позовом. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.09.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву (а. с. 39). Копію ухвали від 23.09.2021 року було направлено на адреси сторін, крім того відповідачам було направлено копію позовної заяви з додатками. 29.12.2021 року на адресу суду надійшов відзив відповідача 1, у якому просить відмовити у задоволенні позову, з підстав зазначених у ньому. Зокрема, у відзиві зазначено, що позивачем при визначені позовних вимог не було враховано факт фізичного знищення автомобіля, який підтверджується поданим нею висновком №219/20 від 17.06.2020 року, та помилково заявлено вимоги до відповідача 1 (а. с. 49-101). Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (ч. 6 ст. 128 ЦПК України). За п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Таким чином, сторони вважаються належно повідомленими про розгляд даної справи. Відповідач 2 - [PERSON] , своїм парвом надати відзив на позовну заяву не скористався. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 8 ст. 178 Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає не задоволенню, виходячи з наступного. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 13.03.2020 року на перехресті виїзду із смт. Бородянка та автодороги М-07 у Київській області сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «RENAULT KANGOO», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та «CHEVROVET AVEO», державний номерний знак [NUMBER] , яким керувала [PERSON] . Цивільно-правова відповідальністю [PERSON] застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на підставі полісу №АО/5915986 від 18.09.2019 року, ліміт страхової суми за шкоду, заподіяну майну, - 100 000, 00 грн, розмір франшизи - 1 000, 00 грн (а. с. 55). 13.03.2020 року [PERSON] звернувся до ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 13.03.2020 року (а. с. 56-57). Протоколом огляду транспортного засобу від 31.03.2020 року визначено пошкодження автомобіля «CHEVROVET AVEO», державний номерний знак [NUMBER] (а. с. 58-59). Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 08.04.2020 року, справа №367/2000/20, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а. с. 15). 21.04.2020 року [PERSON] звернулась до ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування (а. с. 60). Страховим актом №ЦВ/20/2097 від 10.06.2020 року та розрахунком страхового відшкодування визначено страхове відшкодування у розмірі 28 232, 13 грн (а. с. 61-62). 10.06.2020 року ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» виплачено [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 28 232, 13 грн (а. с. 63). 11.06.2020 року [PERSON] уклала із судовим експертом Ковалем І. М. договір на проведення автотоварознавчого дослідження транспортного засобу «CHEVROVET AVEO», державний номерний знак [NUMBER] . Висновком експертного автотоварознавчого дослідження №219/20 від 17.06.2020 року визначено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «CHEVROVET AVEO», державний номерний знак [NUMBER] , становить 123 814, 50 грн, а ринкова вартість на час проведення дослідження, яка бралась за основу дослідження, - 118 200, 00 грн. 18.10.2020 року представник [PERSON] - адвокат Левчишина О. В. звернулась із скаргою на дії ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», у якій просила здійснити доплату страхового відшкодування на підставі висновку автотоварознавчого дослідження у розмірі 46 218, 43 грн (а. с. 64-68). 27.10.2020 року за замовленням ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» було проведено експертне автотоварознавче дослідження автомобіля, відповідно до висновку якого визначено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «CHEVROVET AVEO», державний номерний знак [NUMBER] , становить 126 939, 00 грн, а ринкова вартість - 126 939, 00 грн (а. с. 69-74). Відповідно до ремонтної калькуляції №1386 від 27.10.2020 року вартість ремонту становить 132 034, 74 грн (а. с. 75-78). Відповідно до висновку експерта №99-2/20 від 27.10.2020 року утилізаційна вартість автомобіля «CHEVROVET AVEO», державний номерний знак [NUMBER] , становить 92 819, 88 грн (а. с. 84-88). Страховим актом №ЦВ/20/2097/1 від 29.10.2020 року та розрахунком страхового відшкодування визначено доплату страхового відшкодування у розмірі 4 886, 99 грн (а. с. 94-95). 29.10.2020 року ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» виплачено [PERSON] доплату страхового відшкодування у розмірі 4 886, 99 грн (а. с. 96). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Так, передбачено лише дві підстави, коли транспортний засіб вважається фізично знищеним: у випадку, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. При цьому для визнання автомобіля фізично знищеним згода власника транспортного засобу фактично не потрібна. До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: № 759/5414/17 від 09.12.2020 року; № 299/3583/15-ц від 04.11.2020 року; № 362/3680/17 від 05.08.2020 року; № 525/1592/18 від 14.07.2020 року. Суд, дослідивши висновок експертного автотоварознавчого дослідження №219/20 від 17.06.2020 року, наданий позивачем як доказ завданого матеріального збитку, приходить до висновку, що транспортний засіб «CHEVROVET AVEO», державний номерний знак [NUMBER] , вважається знищеним, оскільки відповідно до нього вартість ремонту становить, 123 814, 50 грн, що більше за ринкову вартість вказаного автомобіля на момент скоєння дорожньо-транспортної приходи. Вищевказане підтверджується також висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 27.10.2020 року, наданим ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант». Відтак, розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню на користь позивача становить різницю між вартістю транспортного засобу до дорожньо транспортної пригоди та вартість транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди й франшизою. Так, судом встановлено, що ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» сплатило на користь позивача страхове відшокодування у загальному розмірі 33 119, 12 грн, що не спростовується позивачем та підтверджується матеріалами справи. Вказана сума була розрахована ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» як різниця між вартістю транспортного засобу до дорожньо транспортної пригоди та вартістю транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди, визначеної на основі висновку експерта №99-2/20 від 27.10.2020 року, відповідного до якого утилізаційна вартість автомобіля «CHEVROVET AVEO», державний номерний знак [NUMBER] , становить 92 819, 88 грн, та франшизою у розмірі 1 000, 00 грн. Також, суд бере до уваги, що при розрахунку страхового відшкодування ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» взято вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди більшу ніж та, що визначена висновком експертного автотоварознавчого дослідження №219/20 від 17.06.2020 року, наданим позивачем. На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення із ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» недоплаченої частини страхового відшкодування у розмірі 40 214, 41 грн, збитків, завданих неналежним виконанням зобов`язання по виплаті страхового відшкодування у розмірі 10 672, 97 грн та вартості проведення автотехнічного дослідження у розмірі 2 800, 00 грн, є необґрунтованою, позивачем не надано належних доказів на підтвердження зазначеного, а отже не підлягає задоволенню. Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Поняття франшиза міститься у статті 9 Закону України «Про страхування» і його слід розуміти як частину збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно з договором страхування. Крім того, застосування франшизи передбачено статтею 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якою розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 % від страхової суми, у межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Так, оскільки транспортний засіб «CHEVROVET AVEO», державний номерний знак [NUMBER] , вважається знищеним, а страховиком в повному обсязі відшкодовано фактичний розмір завданої шкоди (крім франшизи), суд приходить до висновку про відсутність у [PERSON] , обов?язку відшкодування майнової шкоди. Також, суд нагалошує, що позивач не позбавлений можливості реалізувати фізично знищений транспортний засіб шляхом продажу технічно справних деталей та металобрухту. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed