Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує, що 09 серпня 2016 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Однак, у зв`язку із різними поглядами на сімейне життя шлюбні відносини з відповідачем [PERSON] фактично припинено. При цьому, відповідач ухиляється від обов`язку по утриманню їхньої спільної малолітньої дитини, яка проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить розірвати шлюб з відповідачем та стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку в місяць. Ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області від 02.08.2022 вказаний позов прийнято до провадження, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. З наявної у матеріалах справи поштової розписки вбачається, що надіслані судом копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з доданими до неї копіями документів відповідач [PERSON] отримав 15 вересня 2022 року, однак у визначений йому строк відзиву на позов, будь-яких інших заяв чи клопотань суду не надав. З огляду на те, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 09 серпня 2016 року сторони по справі зареєстрували шлюб у Диканському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 47, що підтверджується свідоцтвом про шлюб /а.с. 3/. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною у справі копією свідоцтва про народження дитини /а.с. 4/. \~\~\~\~Судом встановлено, що подружнє життя сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя. Шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені, відновлювати їх позивач наміру і бажання не має. Спільне господарство сторони не ведуть. Відповідач [PERSON] не надав суду відзиву на позов чи будь - яких заперечень проти нього, а також не надав заяви або клопотання про надання строку для примирення з позивачем та намір зберегти шлюб. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що прямо вказано в\~ст. 24 цього Кодексу. Встановлені судом обставини свідчать, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також інтересам їхньої малолітньої дитини, яка повинна виховуватись в атмосфері доброзичливості, комфорту та любові, а тому, відповідно до\~ ст. 112 Сімейного кодексу України,\~\~шлюб між сторонами слід розірвати. \~\~\~\~Судом встановлено, що відповідач по справі є батьком малолітньої дитини [PERSON] , який проживає з позивачем [PERSON] та перебуває на її повному утриманні. Відповідач працює та отримує заробітну плату, ніяких матеріальних зобов`язань щодо утримання інших дітей чи непрацездатних осіб не має,\~ але добровільно жодної матеріальної допомоги на утримання їхньої спільної з позивачем малолітньої дитини не надає. Відповідно до ст. ст.\~180,\~182,\~183 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~\~\~\~\~Враховуючи, що відповідач добровільно не виконує покладеного на нього обов`язку утримувати малолітнього сина [PERSON] , хоча зобов`язаний утримувати останнього до його повноліття, доказів неможливості виконання аліментних зобов`язань суду не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню та вважає за необхідне призначити аліменти на користь позивача на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи те, що позивачем [PERSON] не було заявлено позовних вимог щодо стягнення з відповідача понесених нею судових витрат у справі щодо сплати судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу та не подано суду будь-яких заяв чи клопотань з цього приводу, питання щодо розподілу судових витрат у справі у цій частині не було предметом судового розгляду. \~\~\~\~\~Враховуючи, що відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір"\~при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів позивач звільняється від сплати судового збору в дохід держави, то відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір за подання позову про стягнення аліментів у розмірі 992,40 грн підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved