Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

У липні 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У даному будинку крім неї зареєстрована відповідач [PERSON] , яка з 2011 року в будинку не проживає та не з`являється, в утриманні житла участі не бере, не сплачує комунальні платежі, її особистих речей в будинку немає, житлом не цікавиться. Вважає, що відповідач втратила право на користування житлом, так як не проживає за місцем реєстрації без поважних причин понад один рік. Зазначила, що реєстрація відповідача у будинку створює їй проблеми у оформленні субсидії, чим порушуються її права, тому змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 18.07.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.11-12). Ухвалою суду від 09.09.2022 року задоволено заяву позивача про виклик свідків (а.с.24). В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини наведені в позовній заяві. Відповідач в судові засідання, призначені на 09.09.2022 року, 27.09.2022 року повторно не з`явилась, про місце, день і час розгляду справи повідомлялась засобами поштового зв`язку за адресою її місця реєстрації: [ADDRESS] , до суду повернулися поштові конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 24, 36). Своїм правом\~надати відзив на позовну заяву відповідач не скористалась та не повідомила суд про причини неявки в судові засідання. Відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України). Враховуючи, що будь-яких повідомлень про зміну адреси відповідач суду не подавала, а відтак у відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається повідомленою належним чином про місце, день і час розгляду справи. Відповідно до положень п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05 лютого 2004 року та інші). Приймаючи до уваги наведені обставини, положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази надані в їх сукупності приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №115288868 від 26.02.2018 року, [PERSON] є власником житлового будинку,\~розташованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] (а.с.5). Згідно з довідкою Бобринецької міської ради від 19.07.2022 року №03-42/611/02, на підставі акту обстеження житлово-побутових умов проживання складеного 18.07.2022 року було встановлено, що [PERSON] , 1981 року народження, дійсно з 2011 року не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). Свідок [PERSON] пояснила, що вона з народження по даний час проживає в [ADDRESS] . Знає [PERSON] як односельчанку, яка приблизно три роки проживала в [ADDRESS] , та виїхала в 2008-2009 роках на проживання в інше село та в с. Шляхове не повернулась. [PERSON] придбала\~будинок за\~адресою:[ADDRESS] та проживає за вказаною адресою разом із сім`єю приблизно з 2008-2010 років по даний час безперервно. Свідок [PERSON] пояснила, що з 1995 року по 2001 рік проживала в [ADDRESS] , а з 2001 року по даний час проживає по [ADDRESS] . [PERSON] та\~ [PERSON] знає\~як односельчан. [PERSON] проживала у будинку за адресою: [ADDRESS] приблизно по 2011 рік, який продала [PERSON] та виїхала з села в іншу місцевість, після чого її не бачила. Свідок [PERSON] пояснила, що з 1978 року по даний час проживає в [ADDRESS] . В період з 1985 року по 2015 рік працювала листоношею в с. Шляхове Кропивницького (Бобринецького) району Кіровоградської області. [PERSON] та [PERSON] знає як односельчан. [PERSON] проживала в [ADDRESS] приблизно 1-2 роки до 2011 року. В 2011 році [PERSON] продала будинок [PERSON] та виїхала в інше село на проживання. З 2011 року [PERSON] ні у вказаному домоволодінні, ні в с. Шляхове не бачила. Таким чином, з пояснень свідків судом достовірно встановлено, що відповідач за зареєстрованою адресою місця проживання: [ADDRESS] , не проживає понад десять років. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції» передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст. 158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов`язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Згідно ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ст. 163 ЖК України\~у разі\~тимчасовій відсутності\~наймача або\~членів його\~сім`ї\~за ними\~зберігається займане\~жиле приміщення\~у випадках\~і в\~межах строків,\~установлених частиною\~першою,\~пунктами 1\~і 5\~частини третьої\~і частиною\~четвертою статті\~71\~цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно ч.2 ст. 167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Оскільки власником\~житлового будинку,\~розташованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~є позивач,\~відповідач не\~належать до\~членів сім`ї\~позивача,\~не є\~наймачем будинку\~та за\~адресою місця\~своєї реєстрації\~не поживає\~понад шість\~місяців,\~та не\~набула самостійного\~права на\~користування вищевказаним\~будинком з\~інших правових\~підстав,\~суд дійшов\~висновку про\~обґрунтованість та\~доведеність вимоги\~позивача про\~визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , тому позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. З огляду на перераховані обставини,

Outcome: approved