Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 03.07.2021, відповідач [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz E 200», номерний знак [NUMBER] , на ділянці автомобільної дороги «Київ-Ковель-Ягодин», а саме між с. Маюничі та с. Полиці Вараського району Рівненської області, здійснила зіткнення з автомобілем «Volkswagen LT35» реєстраційний номер [NUMBER] , який належить позивачу [PERSON] на праві власності, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою слідчого у кримінальному провадженні - заступника начальника слідчого відділення відділення поліції №1 Вараського районного відділу поліції ГУ НП України в Рівненській області Гутника В.А. від 13.07.2021 кримінальне провадження №12021181230000170 від 03.07.2021 по факту порушення правил дорожнього руху, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження, закрито на підставі п. 2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Своїми діями [PERSON] завдала [PERSON] , матеріальні збитки у розмірі 151455,65 грн., що підтверджується звітом №398.21 ЕС про оцінку автомобіля автомобіля «Volkswagen LT35» реєстраційний номер [NUMBER] , складеного 08.09.2021. Також, позивачем було сплачена вартість експертизи про оцінку автомобіля «Volkswagen LT35» реєстраційний номер [NUMBER] , в сумі 4200 грн 00 коп. Водночас, [PERSON] ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виплатила страхове відшкодування за завдану майнову шкоду спричиненої в наслідок вказаного ДТП суму у розмірі 91172 грн 07 коп.. Таким чином, загальна сума матеріальних збитків, після виплати ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» страхового відшкодування за завдану майнову шкоду спричиненої в наслідок ДТП, склала 60283 гривень 58 копійок. Як зазначає [PERSON] , він не отримав ніякого відшкодування зі сторони відповідача, [PERSON] не дивлячись на постійні усні звернення до неї та прохання урегулювати це питання мирно без звернення до суду з вказаним позовом. Крім того, позивач посилається на те, що йому завдана моральна шкода, в т.ч. внаслідок пошкодження транспортного засобу, поведінки відповідача, небажання добровільно відшкодувати матеріальний збиток. Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 50000 гривень. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з [PERSON] , на його користь грошові кошти на відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди та моральної шкоду на загальну сумі 114483 грн 56 коп, та стягнути з відповідача на його користь судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1145 гривень. Вказаний позов [PERSON] , надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 30.11.2021. 08.12.2021 у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 01.02.2022 задоволено клопотання представника відповідача та залучено до участі у справі, в якості співвідповідача Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», судове засідання у вказаній справі було відкладено. Ухвалою суду від 10.03.2022 оголошено перерву в судовому засіданні у зв"язку із оголошенням в Україні воєнного стану внаслідок збройної агресії російської федерації та неможливістю сторін . Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, у визначений судом строк представник відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» Нелин Т.М. подав відзив на цивільний позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі посилаючись на безпідставність та недоведеність заявлених вимог, у зв`язку з тим, що ПрАТ «УПСК» належним чином виконало взяті на себе обов`язки за Полісом №АТ/0499113. В судове засідання, призначене на 06.10.2022 року, позивач, будучи належно повідомленим про час та місце судового розгляду, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. У зв`язку із викладеним, у відповідності до положень ч.1, ч.3 ст.223 ЦПК України, судом проведено розгляд справи за відсутності позивача, на підставі наявних доказів. Представник відповідача адвокат Солтис В.В. заперечив проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі посилаючись на безпідставність та недоведеність заявлених вимог. Представник відповідача - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступних висновків. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 03.07.2021, відповідач [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz E 200», номерний знак [NUMBER] , на ділянці автомобільної дороги «Київ-Ковель-Ягодин», а саме між с. Маюничі та с. Полиці Вараського району Рівненської області, здійснила зіткнення з автомобілем «Volkswagen LT35» реєстраційний номер [NUMBER] , який належить позивачу [PERSON] на праві власності, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою слідчого у кримінальному провадженні - заступника начальника слідчого відділення відділення поліції №1 Вараського районного відділу поліції ГУ НП України в Рівненській області Гутника В.А. від 13.07.2021 кримінальне провадження №12021181230000170 від 03.07.2021 по факту порушення правил дорожнього руху, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження, закрито на підставі п. 2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Тому суд вважає доведеним факт дорожньо-транспортної пригоди 03.07.2021 з участю транспортних засобів марки «Mercedes-Benz E 200», номерний знак [NUMBER] та марки «Volkswagen LT35» реєстраційний номер [NUMBER] , а також факт порушення Правил дорожнього руху саме відповідачем [PERSON] .. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Відповідно до ст.1187 ЦК України відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. У відповідності до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. З огляду на зазначене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином, потерпілому, як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо потерпілий звернувся до страховика та одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. В той же час, у відповідності до приписів ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Також судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час вказаної дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Станом на час настання ДТП даний поліс був чинним. 03.08.2021 р., тобто у строки встановлені п. 34.2 cт. 34 Закону України, представником ПрАТ «УПСК» здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER] , та складено Акт огляду транспортного засобу. При даному огляді автомобіля позивач був присутній, заперечень щодо ступеню та кількості зафіксованих пошкоджень не мав, про що свідчить його підпис на акті огляду. Відповідно до звіту №21-D/96/9 про визначення вартості матеріальних збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу від 05.10.2021 р., проведеного на замовлення ПрАТ «УПСК», вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (з врахуванням ПДВ), завданого власнику майна зносу «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП, складає 100852,49 грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (без врахуванням ПДВ) - 91172,07 грн. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що загальний розмір матеріальної шкоди, заподіяної позивачу внаслідок ДТП становить 100 852,49 грн, яка складається із вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (з врахуванням ПДВ) автомобіля При цьому, на думку суду, матеріальна шкода повинна обчислюватись, виходячи із вартості відновлювального ремонту конкретного автомобіля, виходячи із його стану до аварії, тобто з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу даного автомобіля, що відповідно до звіту становить саме 100852,49 грн. ПрАТ «УПСК» на підставі страхового акту № 037/037/013853/21/1 було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 91172,07 грн., що підтверджується копією Платіжного доручення № 18686 від 15.09.2021. Крім того відповідач добровільно сплатив на користь позивача кошти на загальну суму 18150 грн, що підтверджується квитанціями: №95700921, №95701800 від 05.07.2021, №96023310, №96023604 від 07.07.2021, №96812009, №96813051 від 13.07.2021, №96954000, №96954097 від 14.07.2021. Також судом встановлено, що на замовлення [PERSON] , було проведено оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Volkswagen LT35» реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до звіту про оцінку автомобіля «Volkswagen LT35» реєстраційний номер [NUMBER] №398.21 від 08.09.2021 року вартість матеріального збитку завданого транспортному засобу позивача складає 225725,86 грн, а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу даного автомобіля - 151455,65 грн. Згідно квитанції від 07.09.2021 року вартість послуг по складанню звіту становила 4200 грн 00 коп., які сплачені позивачем. Доводи позивача про те, що розмір завданої шкоди становить 151455,65 грн, на думку суду, не відповідають фактичним обставинам справи і приписам чинного законодавства, і є недоведеними. Так, у п. 34.2 cт. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. Таким чином, законодавець чітко передбачив, що потерпілий має право обрати експерта та провести експертне дослідження для визначення розміру шкоди самостійно лише за умови порушення страховиком зобов`язань, зокрема, за умови, якщо протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, страховик не направить свого представника для огляду пошкодженого транспортного засобу. 03.08.2021 року ПрАТ «УПСК» отримало від позивача повідомлення про настання страхового випадку. 03.08.2021 року на виконання п. 34.2 cm. 34 Закону України представником ПрАТ «УПСК» здійснено огляд пошкодженого транспортного «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER] , та складено акт огляду транспортного засобу. Як вбачається із матеріалів справи, представник страховика оглянув пошкоджений транспортний засіб позивача у визначений законом строк та вчинив усі передбачені законом дії після отримання повідомлення про настання страхового випадку. Проте, Позивач не врахував як зазначені вище положення Закону України, так і те, що Страховиком дотримано вимоги спеціального Закону в частині процедури визначення розміру збитку і, діючи усупереч п. 34.3 cт. 34 Закону України, самостійно обрав експерта для визначення розміру шкоди, не маючи на це правових підстав. Крім того наданий позивачем Звіт №398.21ЕС, складено з порушенням вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі - Методика) у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. Позивач, замовляючи у експерта автотоварознавче дослідження, в порушення вимог п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів не викликав ПрАТ «УПСК», як заінтересовану особу, для технічного огляду пошкодженого транспортного засобу. У матеріалах судової справи відсутні докази (виклик під розписку представника ПрАТ «УПСК»; телеграма з повідомленням про її вручення ПрАТ «УПСК») на підтвердження вжиття позивачем заходів щодо виклику страховика на огляд пошкодженого транспортного засобу. Окрім того, проведений на замовлення позивача Звіт №398.21 EC, не відповідає вимогам до висновку експерта, складеного на замовлення учасника справи, що визначені ст. 106 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У зазначеній статті містяться вимоги до експертизи, проведеної на замовлення учасників справи. Так, згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Звіт №398.21ЕС складений поза межами судового розгляду, не відповідає вимогам, встановлених ч.5 ст. 106 ЦПК України, а отже, у розумінні ст.ст.102, 106 ЦПК України не є висновком судового експерта, складеним на замовлення позивача. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вказаний звіт не є належним та допустимим доказом у вказаній справі, у зв`язку з чим визначений у звіті розмір шкоди не може бути прийнятий судом до уваги, а витрати на його проведення не можуть вважатися судовими витратами. Таким чином, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що матеріальна шкода, заподіяна позивачу [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача [PERSON] , повністю відшкодована, в т.ч. сплачено страховою компанією - 91172,07 грн, сплачено добровільно відповідачем [PERSON] - 18150 грн., а всього виплачено позивачу коштів на суму 109322,07 грн, що перевищує розмір збитків від даної ДТП, визначений у встановленому порядку. Щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, суд прийшов до наступного висновку. Звертаючись до суду позивач зазначив, що йому була завдана не лише матеріальна шкода, але і моральна шкода, що полягає в отриманні значного нервового стресу від нанесених тілесних ушкоджень як йому самому так і його дітям, які перебували разом з ним в автомобілі на час ДТП, та є неприємною згадкою про цю пригоду, що викликає в нього та дітей постійне переживання та почуття несправедливості; а також в порушенні нормальних життєвих процесів через неможливість протягом тривалого часу поновити повноцінний спосіб життя, тривалий час він був не в змозі робити те, що зазвичай робив без усіляких перешкод (пересування автомобілем), змушений був змінити повсякденний ритм життя, та звертатися по допомогу до близьких та родичів. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Відповідно до пп. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України№ 4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтвердили, що під час дорожньо-транспортної пригоди в салоні автомобіля знаходилися діти, і що вони були травмовані. При цьому, надані позивачем довідки з медичних установ, на думку суду, належними та допустимими доказами не являються. Також не було доведено, що і сам позивач отримав тілесні ушкодження, оскільки відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 13.07.2021 [PERSON] від проходження судово-медичної експертизи відмовився, в будь-які лікувальні заклади не звертався та тілесних ушкоджень не отримав. Враховуючи викладене суд вважає можливим стягнути моральну шкоду з відповідача [PERSON] , з вини якої сталася ДТП, приймаючи до уваги моральні страждання позивача, спричинені пошкодженням його майна, пов`язане з цим порушення його звичних життєвих зв`язків (неможливість тривалий час користуватись автомобілем, зміна робочих та особистих планів, відсутність відповідного очікуваного комфорту, та необхідність їх відновлення. З урахуванням всіх встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про стягнення моральної шкоди в розмірі 2000 грн, яку вважає справедливою та достатньою. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання про судові витрати та стягує з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 572 грн. 50 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: partial