Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

Адвокат Маринюк С.О. звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку, достатнього для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . У позовній заяві позивач та його представник зазначили, що [PERSON] була для [PERSON] сторонньою особою, тому про існування заповіту позивач не знав. Нотаріус чи орган місцевого самоврядування не повідомляли [PERSON] про відкриття спадщини після смерті [PERSON] та про існування заповіту на його користь. Про вказані обставини він випадково дізнався у 2022 році і відразу звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Проте, нотаріус відмовив [PERSON] у прийнятті заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку після смерті [PERSON] у зв`язку з пропуском визначеного законом строку для прийняття спадщини. Вважає, що строк встановлений для прийняття спадщини позивачем пропущено з поважних причин, зважаючи на те, що позивач не перебував в родинних відносинах із спадкодавицею, яка проживала в іншому населеному пункті на території іншої територіальної громади, спадкодавиця розпорядилась на випадок своєї смерті відносно належного їй майна - земельної ділянки на користь позивача, про смерть спадкодавиці позивачу не було відомо. Тому просить суд визначити йому, [PERSON] додатковий строк - три місяці для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 23.09.2022 року по даній справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку загального провадження. Підготовче судове засідання призначено на 20.10.2022 року. Представник позивача подав заяву про проведення підготовчого засідання за його із позивачем відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує факту, що не повідомляв [PERSON] про смерть [PERSON] та про складання нею заповіту на користь позивача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.1 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В підготовче засідання відповідач подав заяву в якій вказав, що позов визнає. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи викладене суд вважає можливим ухвалити рішення в даній цивільній справі за результатами підготовчого провадження. Таким чином, суд, приймаючи до уваги думку позивача та його представника, заяву відповідача, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13 липня 2022 року, виданого Виконавчим комітетом Улашанівської сільської ради Славутського району Хмельницької області, постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] , де на час її смерті разом із нею проживав та був зареєстрований [PERSON] (а.с. 5, 8) На підставі Державного акту на право приватної власності на землю № 327 від 16 серпня 200 року, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,63 га. на території Хоровецької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 9). 25 липня 2019 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Хоровецької сільської ради та зареєстрований за №109, яким заповіла вищевказану земельну діялнку [PERSON] (а.с.6). Відомостей про те, що на час смерті [PERSON] заповіт був змінений чи скасований суду не надано. Як видно із довідки, виданої директором ПП «Трудівник Полісся», в газеті «Трудівник Полісся» оголошення про виклик спадкоємців до нотаріуса чи в будь-яку сільську раду не розміщувалася ( а.с. 7). З відповіді приватного нотаріусу Гордєєвої Л.М. на звернення [PERSON] слідує, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском шестимісячного терміну для прийняття спадщини, встановленого ст.1270 ЦК України.(а.с. 10). Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд враховує наступне. Згідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно із ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Отже, відповідно до ст.ст. 1223, 1233 ЦК України, [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за заповітом на земельну ділянку площею 1,63 га. на території Хоровецької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заводилася, спадкоємці відсутні. [PERSON] не проживав із спадкодавцем, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , але пропустив визначений законом строк для прийняття спадщини, що стверджується листом нотаріуса. Відповідно до\~ч.\~3\~ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Чинне законодавство України не містить визначення поняття «поважні причини» та не встановлює переліку таких причин. Для того, щоб визначити, які причини пропуску строку для прийняття спадщини можуть вважатися поважними, слід звернутися до судової практики. Відповідно до правової позиції зазначеної в Постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі №565/1145/17 поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Отже, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. На підставі викладеного суд вважає причини пропуску строку прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , поважними, зважаючи на те, що він був сторонньою особою для спадкодавця, не перебував в родинних чи інших близьких відносинах із спадкодавцем, разом із спадкодавцем не проживав, не знав про існування заповіту в його користь; у засобах масової інформації оголошень про виклик спадкоємців до нотаріуса чи в будь-яку сільську раду з приводу відкриття спадщини після смерті [PERSON] не розміщувалось. Вказані обставини є об`єктивними та істотними перешкодами для реалізації права позивача на спадкування після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved