Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

28.09.2020 року позивач за первісним позовом [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.09.2020 року та до досягнення ним 23 років, тобто до [INFO] ; стягнути з відповідача на користь позивача пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання по сплаті аліментів в розмірі 154 924,23 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач за первісним позовом [PERSON] посилається на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.11.2002 року по справі №29881 з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання їх дитини, [PERSON] [INFO] . 18.05.2007 року на підставі виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Харкова державним виконавцем Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №8178255. З того часу триває виконавче провадження, заборгованість відповідача за яким, станом на 13.07.2020 року, складає 168 216,73 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові від 03.07.2020 року №14.6-35/6. Згідно того ж розрахунку державного виконавця заборгованість відповідача почала накопичуватись ще з 01.12.2003 року та по теперішній день безперервно. За весь цей час та до липня 2020 року відповідачем було сплачено лише одну суму - 500 грн. Жодних інших сплат з 01.12.2003 року, тобто більш ніж за 17 років, відповідачем зроблено не було. В зв`язку із злісним ухиленням відповідача від сплати аліментів 09.07.2020 року уповноваженою особою Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України були внесені в ЄРДР під №12020225500000020. Триває досудове розслідування. Крім того, [INFO] сину позивача та відповідача - [PERSON] виповнилося 18 років, отже він досяг повноліття. Станом на цей день [PERSON] є студентом другого курсу денного відділення Миколаївського муніципального академічного коледжу, термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року, що підтверджується довідкою Миколаївського муніципального академічного коледжу від 03.06.2020 року №34. [PERSON] власного житла не має, проживає разом із позивачем однією сім`єю, через навчання на денній формі з об`єктивних причин не може працювати, і доходів не має, потребує матеріальної допомоги, оскільки розмір заробітної плати позивача не дозволяє забезпечити йому нормальні умови життя. У зв`язку з викладеним, [PERSON] вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.10.2020 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину та стягнення пені за неналежне виконання обов`язку по сплаті аліментів. Призначено судове засідання. Разом з тим, до початку судового засідання відповідач [PERSON] подав відзив на позов, в якому вважав недоведеним жодними доказами з боку позивача наявність у відповідача такого майнового стану, який дозволяв би йому надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині. Крім того, стосовно стягнення пені відповідач також просив відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачем не наданий її розрахунок, при цьому відповідач факт і розмір заборгованості за аліментами не оспорював та визнав. Одночасно з відзивом від відповідача [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] , третя особа: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення від заборгованості по аліментам, в якій відповідач просить суд звільнити його від сплати заборгованості перед [PERSON] за аліментами на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , за виконавчим листом Жовтневого районного суду міста Харкова за № 2-9881 від 18.11.2002 року, яка станом на 01.09.2020 року становить 172 571,98 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.12.2020 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення від заборгованості по аліментам - до спільного розгляду з первісним позовом. Цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину та стягнення пені за неналежне виконання обов`язку по сплаті аліментів та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення від заборгованості по аліментам - призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. В обґрунтування своїх вимог позивач за зустрічним позовом [PERSON] посилається на те, що з 16.03.2002 року по 18.06.2003 року він перебував у шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від даного шлюбу вони мають сина - [PERSON] [INFO] , факт батьківства підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції міста Харкова 16.10.2002 року, про що в книзі записів актів громадського стану про народження зроблено відповідний актовий запис за № 484. Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 08.11.2002 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 30.10.2002 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вищезазначеного рішення Жовтневим районним судом міста Харкова було видано виконавчий лист № 2-9881 від 18.11.2002 року, який був пред`явлений до виконання у Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції У Харківській області, та на підставі якого було відкрито виконавче провадження. Про існування даного виконавчого провадження [PERSON] вказує, що дізнався в 2017 році, коли отримав копії постанов державного виконавця Форсюк К.А. від 13.09.2017 року про арешт майна боржника, про встановлення тимчасових обмежень у праві керування транспортними засобами до сплати заборгованості по аліментам в повному обсязі, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю у праві полювання та у праві виїзду за межі України. До цього часу він був упевнений у тому, що виконавче провадження щодо нього про стягнення аліментів на утримання [PERSON] закрито за заявою [PERSON] після того, як рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28.10.2009 року його було позбавлено батьківських прав стосовно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . [PERSON] не раз наголошувала на тому, що [PERSON] , [INFO] , не є його сином, з приводу чого в Ленінському районному суді міста Миколаєва наразі розглядається цивільна справа № 642/5326/17 за позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства та виключення запису про батька з актового запису про народження дитини. З довідки-розрахунку заборгованості по аліментам від 01.09.2020 року вбачається, що заборгованість станом на 01.09.2020 року становить 172 571,98 грн. Як вказує [PERSON] , дана заборгованість утворилась внаслідок його скрутного становища, в яке він потрапив після того, як його 13.04.2007 року було звільнено з постійного місця роботи. Після звільнення йому так і не вдалось працевлаштуватись на постійне місце роботи, і він вимушений перебиватись тимчасовими заробітками, яких не вистачає не тільки на нормальне харчування, а й на допомогу близьким. До того ж, на даний час відповідач перебуває в іншому шлюбі, в якому має малолітню доньку, [PERSON] . Також на його утриманні перебуває матір, [PERSON] , якає інвалідом другої групи і потребує постійного медичного догляду та лікування, а отже - суттєвих матеріальних витрат. Як зазначає [PERSON] , на теперішній час він частково почав виконувати рішення суду та сплачувати аліменти. Окрім того, згідно з відповіддю Департаменту праці та соціального захисту населення від 06.07.2020 року за № 1400/09.01-3 на адвокатський запит, стягувач [PERSON] перебувала на обліку в управлінні соціальних виплат і компенсацій Інгульського району департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради та отримувала тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину, або місце проживання їх невідоме з 01.06.2010 по 31.05.2012 рік у сумі 7236,60 гривень, з 01.02.2013 року по 31.01.2014 року рік у сумі 4401,60 гривень, з 01.02.2014 по 30.04.2015 рік у сумі 2314,80 гривень на дитину [PERSON] , [INFO] . Оскільки стягувач [PERSON] , в періоди з 01.06.2010 року по 31.05.2012 рік, з 01.02.2013 року по 31.01.2014 року, та з 01.02.2014 року по 30.04.2015 рік отримувала тимчасову державну допомогу на дитину [PERSON] , [INFO] , то він звертався до Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області з проханням здійснити перерахунок заборгованості по аліментам [PERSON] та виключити заборгованість за вищезазначені періоди з розрахунку заборгованості у виконавчому провадженні № 336/15 за виконавчим листом за № 2-9881 від 18.11.2002 року. Однак відповіді так і не отримав. Враховуючи те, що утворився значний розмір заборгованості зі сплати аліментів, а також необхідність утримання малолітньої доньки, та матері, яка є інвалідом другої групи та якій потрібно оплачувати лікування, [PERSON] вважає, що наявні всі підстави для задоволення його позову щодо звільнення від сплати заборгованості по аліментам за попередній час, яка станом на 01.09.2020 року становить 172 571,98 грн. У зв`язку з викладеним, [PERSON] вимушений звернутися до суду з вказаним зустрічним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.03.2021 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину та стягнення пені за неналежне виконання обов`язку по сплаті аліментів та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення від заборгованості по аліментам - закрито. Справа призначена до судового розгляду по суті. Також ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.05.2021 року судові засідання по вищевказаній цивільній справі вирішено проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представником позивача за первісним позовом - [PERSON] за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення EasyCon за наступними реквізитами: електронна адреса - [INFO] 02.07.2021 року на адресу суду за вх. №18452 від представника позивача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON] надійшли письмові пояснення, в яких наведений розрахунок пені (а.с.114-115). У свою чергу, 14.01.2022 року від відповідача за первісним позовом [PERSON] на адресу суду за вх. №1667 надійшли письмові пояснення на первісний позов. Крім того, 19.09.2022 року на адресу суду за вх. №10470 від представника відповідача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON] надійшли письмові пояснення по вищевказаній цивільній справі. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON] приймав участь у судових засіданнях, надав вступне слово, первісний позов підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини, просив задовольнити, у задоволенні зустрічного позову [PERSON] просив відмовити, однак у судове засідання, призначене судом на 12.10.2022 року не з`явився, надав заяву, щодо розгляду справи у його відсутність. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON] приймала участь у судових засіданнях, надала вступне слово, відзив та пояснення, зустрічний позов підтримала, посилаючись на викладені у ньому обставини, просила його задовольнити, у задоволенні первісного позову [PERSON] просила відмовити, однак у судове засідання, призначене судом на 12.10.2022 року не з`явилася, надала заяву, щодо розгляду справи у її відсутність. Представник третьої особи за зустрічним позовом Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області у судове засідання не з`явився, повідомлявся про день і час розгляду справи належним чином. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в останніх судових засіданнях судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, надані сторонами, приходить до наступних висновків. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №484 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 16.10.2002 року. Його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). На підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова по справі №2-9881 з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дитини, [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 30.10.2002 року і до досягнення дитиною повноліття, видано відповідний виконавчий лист 18.11.2002 року (а.с.11-12). Заборгованість відповідача згідно виконавчого листа у справі №2-9881, виданого 18.11.2002 року Жовтневим районним судом м. Харкова, станом на 01.07.2020 року складає 168 216,73 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам, наданим головним державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління міністерства юстиції України (м.Харків) від 13.07.2020 року №14.6-35/6. Даний розрахунок також містить відомості, що згідно відмітки на виконавчому документі Управління МВС України в Сумській області аліменти отримано по 01.12.2003 рік. Боржником не було надано до відділу відомостей щодо працевлаштування та розміру доходів(а.с.13-15). Відповідачем даний розрахунок не оскаржувався і надано суду наступний розрахунок головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління міністерства юстиції України (м.Харків) від 07.09.2020 року №14.6-35/6, відповідно до якого заборгованість відповідача згідно виконавчого листа у справі №2-9881, виданого 18.11.2002 року Жовтневим районним судом м. Харкова станом на 01.09.2020 року становить 172 571,98 грн. (а.с.34-36). 09.07.2020 року уповноваженою особою Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України були внесені в ЄРДР під №12020225500000020 за заявою [PERSON] про ухилення від сплати аліментів на утримання дітей її колишнім чоловіком (а.с.16). Як вбачається з копії рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28.10.2009 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Позбавлено [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно сина - [PERSON] , [INFO] . В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено (а.с.42). З відповіді Департаменту праці та соціального захисту населення від 06.07.2020 року за № 1400/09.01-3 на адвокатський запит представника [PERSON] вбачається, що [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , перебувала на обліку в управлінні соціальних виплат і компенсацій Інгульського району департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради та отримувала тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину, або місце проживання їх невідоме з 01.06.2010 по 31.05.2012 рік у сумі 7236,60 гривень, з 01.02.2013 року по 31.01.2014 року рік у сумі 4401,60 гривень, з 01.02.2014 по 30.04.2015 рік у сумі 2314,80 гривень на дитину [PERSON] , [INFO] . Станом на 03.07.2020 року [PERSON] на обліку не перебуває (а.с.44). Згідно з копією довідки Миколаївського муніципального академічного коледжу від 03.06.2020 року [PERSON] є студентом Миколаївського муніципального академічного коледжу ІІ курсу групи 207-ДПМ денної форми навчання за спеціальністю 023 «Образотворче мистецтво, декоративне мистецтво, реставрація». Термін навчання 01.09.2018 року по 30.06.2022 року (а.с. 17). Відповідач [PERSON] має доньку [PERSON] , яка народилася [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №265 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.04.2007 року. Батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.37). [PERSON] , яка доводиться матір`ю [PERSON] (а.с.39), відповідно до копії довідки до акта огляду МСЕК серії №463501 є інвалідом ІІ групи з 25.04.2017 року безстроково (а.с.38). З копії довідки КП «Жилкомсервіс» від 16.06.2017 року вбачається, що за адресою [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , син, та [PERSON] , син (а.с.51). Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України та ч. ч.1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому ч.ч. 1, 4, 5 ст. 82 ЦПК передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1-3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно з ч. 1 ст.196 СК України уразі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а, отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць помножена на кількість днів заборгованості помножена на 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). Відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Разом з тим відповідно до статті 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. При цьому зазначена норма не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Частиною першою ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В даному випадку дослідженими доказами підтверджено, що [PERSON] є повнолітнім, не досяг 23 років і продовжував навчання на час звернення за позовом [PERSON] , яка саме і проживає з повнолітнім сином. Між тим позивачем не надано жодних доказів на підтвердження потреби повнолітнього сина у зв`язку з навчанням у матеріальній допомозі, а також доказів на підтвердження наявності у відповідача можливості надавати таку допомогу. Отже, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду належних та достатніх доказів, які б підтверджували наявність всіх передбачених законом підстав в їх сукупності для стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , у зв`язку з чим первісний позов в цій частині задоволенню не підлягає у зв`язку з його недоведеністю. При цьому у відповідача [PERSON] дійсно наявна заборгованість за аліментами на утримання сина, які стягувались до досягнення останнім повноліття. Згідно останньої наданої суду довідки така заборгованість станом на 01.09.2020 року становить 172 571,98 грн., розмір якої визнано і не оскаржується відповідачем. Оскільки відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, це свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України у вигляді пені, про стягнення якої просить позивач. Тому, враховуючи положення ч.1 ст. 196 СК України про те, що пеня не може бути більшою від 100 відсотків заборгованості, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову в цій частині і стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 154 924,23 грн., тобто в межах позовних вимог і зважаючи на розрахунок позивача, оскільки за вказаний термін в будь-якому випадку пеня не може бути меншою за вказаний в позові розмір. При цьому суд не знаходить передбачених ст.197 СК України підстав для звільненні відповідача від сплати самої заборгованості за аліментами, оскільки позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не надано достатніх і належних доказів, що б підтверджували наявність у відповідача тяжкої хвороби або інших обставин, що мають істотне значення. При цьому сам факт наявності у [PERSON] іншої неповнолітньої дитини та матері-інваліда не свідчить про утримання ним вказаних осіб, враховуючи, що відповідачем взагалі не надано доказів, що б підтверджували його доходи та витрати. Отже суд не вважає дані обставини істотними і не знаходить підстав для задоволення зустрічних позовних вимог. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Враховуючи викладене та

Outcome: partial