Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Піщанського районного суду Вінницької області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 05 серпня 2017 року Піщанським РВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис за № 31, через різні погляди на життя, розбіжність характерів, фактичне припинення шлюбних відносин. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 05 серпня 2017 року він зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] . За час спільного проживання мають у шлюбі дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає та буде, після розірвання шлюбу, проживати з матір`ю. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, через що подружні відносини фактично розірвані, шлюб має формальний характер, через що позивач вважає, що такий шлюб існувати далі не може, так як це суперечить інтересам кожного з них, а тому просить суд шлюб розірвати. Волевиявлення позивача на розірвання шлюбу усвідомлене та добровільне. Відповідно до ухвали суду від 05 вересня 2022 року в даній цивільній справі було відкрито провадження, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження 03 жовтня 2022 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, разом з тим подав на адресу суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, проте на адресу суду від неї надійшла заява, відповідно до якої відповідач просить цивільну справу про розірвання шлюбу слухати в її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає. Також, враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання і заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у судовому засіданні без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси як сторін, так і третіх осіб. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Піщанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с.8). В період спільного проживання сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Сторони не мають спору щодо місця проживання малолітньої дитини, позивач у позовній заяві стверджує, що дитина проживатиме після розірвання шлюбу разом з матір`ю, відповідач у своїй заяві про визнання позову не заперечила щодо цього питання. Також судом встановлено, що причиною розпаду сім`ї та припинення шлюбних відносин стали непорозуміння, різні погляди на життя, несумісність характерів подружжя. Позивач та відповідач не бажають миритися, мають стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається зі змісту позовної заяви та заяви відповідача до суду про підтримання позовних вимог та заяви позивача про визнання позовних вимог. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, обставини справи та підстави пред`явлення позову до суду, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам малолітньої дитини, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. При вирішенні питання про судові витрати суд бере до уваги норми ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, яка визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, - на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд, у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення закріпленні в ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір". А тому, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі до початку розгляду справи по суті, на підставі положень частини першої статті 142 ЦПК України, позивачеві з державного бюджету слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (згідно квитанції № 0.0.2647240540.1 від 19 серпня 2022 року (а.с.9) та стягнути з відповідача на користь позивача 50% судового збору, який підлягає сплаті при зверненні до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу.

Outcome: approved