Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

18 серпня 2022 року представник позивача звернувся до суду із даним позовом, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що 24.03.2020\~р.\~між [PERSON] \~та ПАТ\~«HACK\~«Оранта» укладено\~поліс обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів АР\~7011165\~щодо забезпеченого\~транспортного засобу\~ВАЗ 2112\~ [NUMBER] .\~Натомість,\~вироком Центрально-міського\~районного суду\~м.\~Кривого Рогу\~від 30\~квітня 2021\~року по\~справі №\~216/2278/21\~було визнано\~ [PERSON] \~винним у\~вчиненні злочину,\~передбаченого ч.\~2\~ст.\~286\~КК,\~тобто встановлено,\~що автомобіль\~ВАЗ 21124 під керуванням\~водія [PERSON] \~допустив наїзд\~на пішохода\~ [PERSON] ,\~внаслідок чого\~останній отримав\~тяжке тілесне\~ушкодження через\~порушення ПДР\~ [PERSON] \~09.06.2021\~року пішохід\~ [PERSON] \~звернувся із\~заявою про\~виплату відшкодування\~внаслідок ушкодження\~здоров`я.\~Згідно із\~чеками з\~медичних закладів\~розмір виплати\~моральної шкоди,\~заподіяної потерпілому,\~склав 90966,05\~грн.\~Страхове відшкодування\~у такому\~розмірі за\~страховим актом\~№ ОЦВ-21-04-44457/1\~від 30.06.2021\~року було\~виплачено потерпілому.\~Відшкодування шкоди\~власником транспортного\~засобу або\~винуватцем ДТП,\~відповідальність яких\~застрахована за\~договором обов`язкового,\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів,\~можливе за\~умови,\~якщо у\~страховика не\~виникло обов`язку\~з відшкодування\~шкоди,\~або розмір\~шкоди перевищує\~ліміт відповідальності\~страховика,\~а також\~у разі,\~коли страховик\~має право\~регресу до\~особи,\~яка застрахувала\~свою відповідальність.\~Відповідно до\~п.\~13.2\~ст.\~13\~та п.\~38-1.1\~ст.\~38-1\~ЗаконуУкраїни «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом рішення - Закон), а також ст. 1191 ЦК України, оскільки ДТП, яка мала місце 23.01.2021 року, відбулась за участі забезпеченого автомобіля ВАЗ 2112 [NUMBER] , під керуванням [PERSON] у порушення п. 13.2 ст. 13 Закону, бо при укладенні договору страхування (поліс № АР/7011165 від 24.03.2020 року) 50% знижка на страховий платіж надавалася за умови особистого керування застрахованою особою транспортним засобом, якою не є відповідач, як особа відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, то останній повинен компенсувати 50% виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, що становить 45483,02 грн. На підставі зазначеного вмотивування просив суд стягнути з відповідача на користь позивача в порядку регресу 45483,02 грн. та судові витрати. Від відповідача, [PERSON] , до суду надійшов відзив, де останній, не визнаючи повністю заявлені до нього позовні вимоги, вказував, що посилання позивача у позові на п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не узгоджується з вимогами такого Закону, оскільки згідно із ст. 38 такого Закону не передбачено права страховика після виплати страхового відшкодування на регресний позов відповідно до обставин даної справи, оскільки положення ст. 38 вказаного Закону [PERSON] не порушив. Також додавав, що при зміні власника застрахованого автотранспортного засобу поліс ОСЦПВ зберігає юридичну силу до закінчення терміну дії укладеною договору та в разі відчуження авто зі страховкою відповідно до ст. 20-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів». Тому вважав, що посилання позивача на порушення умов п. 13.2 ст. 13 такого Закону недоречне. Отже, оскільки станом на день вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу ВАЗ 2112 [NUMBER] була забезпечена в ПАТ «HACK «ОРАНТА» за страховим полісом AP/7011165 з терміном дії до 29.03.2021 року, то законних підстав для стягнення з відповідача 50% сплаченого страхового відшкодування на користь позивача немає. На підставі переліченого просив суд відмовити повністю у задоволенні вимог ПАТ «СК «Оранта» до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. Представник позивача,\~ [PERSON] ,\~у судове\~засідання не\~з`явилась,\~надавши заяву\~з проханням\~вирішити справу\~за відсутності представника ПАТ «HACK «Оранта», наполягаючи на задоволенні позову та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач, [PERSON] , у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин повторно, будучи повідомленим про час та місце слухання справи належним чином, не надавши суду заяв з проханням вирішити спір у його відсутність. Натомість за письмовими поясненнями [PERSON] вбачається, що останній, повністю підтримуючи наданий ним відзив, зазначав, що при зміні власника застрахованого автотранспортного засобу поліс AP № 7011165 з терміном дії до 29.03.2021 року зберіг юридичну силу на момент ДТП та відсутня норма закону, яка забороняє новому власнику автомобіля користуватися таким полісом, який є чинним, тому вважав, що поданий до нього позов задоволенню не підлягає. За ч. 1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Натомість, суд зазначає, що підстави, визначені ст. 223 ЦПК, для відкладення розгляду справи у даному випадку відсутні, внаслідок чого суд розглянув справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає поданий позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Суд встановив, що відповідно до полісу № АР / 7011165 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - АР / 7011165) від 24 березня 2020 року вбачається, що страховиком ПАТ «HACK «Оранта» було застраховано на період з 25 березня 2020 року по 24 березня 2021 року цивільно-правову відповідальність перед третіми особами на випадок ДТП [PERSON] , який є пенсіонером (пенсійне посвідчення [NUMBER] від 25 лютого 2020 року), що підтверджує його право на зменшення розміру страхового платежу на 50% (360 грн.), за участі забезпеченого транспортного засобу "ВАЗ 21124" н/з [NUMBER] в розмірі страхового відшкодування 260 000 грн. на випадок завдання шкоди здоров`ю та життю. Відповідно до змісту ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, що набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Так вироком Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу від 30 квітня 2021 року по справі № 216/2278/21 було затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 23 квітня 2021 року між прокурором та обвинуваченим, та визнано [PERSON] винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, з призначенням узгодженої сторонами міри покарання. Вказаним вироком встановлено, що 23 січня 2021 року в м. Кривий Ріг [PERSON] , керуючи автомобіль ВАЗ 21124, порушивши п. 1.5, 2.3, 18.1 ПДР, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок чого останній отримав тяжке тілесне ушкодження. На підставі заяви потерпілої особи, [PERSON] , від 9 червня 2021 року про страхове відшкодування за полісом АР / 7011165, завдане [PERSON] , розрахунку страхового відшкодування ПАТ «HACK «Оранта» на суму 90966,05 грн., страхового акту позивача від 30 червня 2021 року № ОЦВ-21-04-44457/1, внаслідок ДТП, що сталась 23 січня 2021 року за участі забезпеченого автомобіля ВАЗ 2112 [NUMBER] , ПАТ «HACK «Оранта» було проведено виплату страхового відшкодування потерпілому [PERSON] в розмірі 90966,05 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 32735 від 1 липня 2021 року. Згідно із ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За ч. 1 ст. 1191 ЦК особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. На підставі п. 1.7 ст. 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно із п. 22.1 ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. На підставі п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону в разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 % виплаченого страхового відшкодування. Так за п. 13.2 ст. 13 Закону розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 %, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Судом було встановлено, що оскільки [PERSON] є пенсіонером, то за полісом № АР / 7011165 від 24 березня 2020 року він сплатив страховику, ПАТ «HACK «Оранта», за забезпечений транспортний засіб "ВАЗ 21124" н/з [NUMBER] зменшений на 50% розмір страхового платежу згідно із п. 13.2 ст. 13 Закону при умові особистого керування таким транспортним засобом [PERSON] . Однак, в суді було доведено, що 23 січня 2021 року забезпеченим за полісом № АР / 7011165 транспортним засобом керував [PERSON] , який порушивши п. 1.5, 2.3, 18.1 ПДР, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок чого останній отримав тяжке тілесне ушкодження. Таким чином відповідно до п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону, оскільки ПАТ «HACK «Оранта» здійснило страхове відшкодування потерпілому [PERSON] в розмірі 90966,05 грн. за шкоду, заподіяну саме [PERSON] під час використання забезпеченого транспортного засобу за полісом № АР/7011165, що є порушенням умов, передбачених п. 13.2 ст. 13 Закону та вказаного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного із застосуванням такого пункту, то внаслідок цього відповідач, який безпосередньо завдав такої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний компенсувати страховику 50 % виплаченого страхового відшкодування, що дорівнює відповідно 45483,02 грн. (90966,05 х 0,50 = 45483,02). Аналогічна правова позиція була викладена неодноразово Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалах від 25.11.2015 р. по справі № 6-27581ск15 та від 21.12.2016 р. по справі № 760/11444/15-ц, а також Дніпровським апеляційним судом у постанові від 30.06.2020 р. по справі № 177/1745/18. На підставі ст. 20-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії; у разі відчуження забезпеченого транспортного засобу права та обов`язки страхувальника переходять до особи, яка прийняла такий транспортний засіб у свою власність; у разі смерті страхувальника - фізичної особи його права та обов`язки за договором страхування переходять до осіб, які одержали забезпечений транспортний засіб у спадщину; якщо страхувальник - юридична особа припиняється і встановлюються його правонаступники, права і обов`язки страхувальника за договором страхування переходять до правонаступника. Натомість, суд посилання відповідача на положення ст. 20-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» відкидає, оскільки вони не спростовують встановлених обставин справи та застосованих до них правових норм, оскільки предметом спору є не чинність страхового полісу AP № 7011165 забезпеченого транспортного засобу ВАЗ 2112 [NUMBER] , яким керував [PERSON] у момент ДТП, а недотримання умов, передбачених п. 13.2 ст. 13 Закону, в частині відсутності особистого керування таким транспортним засобом страхувальником, який є пенсіонером, оскільки умови договору страхового полісу AP № 7011165 містили у собі положення застосування п. 13.2 ст. 13 Закону. Також суд відкидає доводи [PERSON] в частині того, що він не порушував норми ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів», які передбачають права страховика після виплати страхового відшкодування на регресний позов, оскільки застосованими до даної справи є саме положення ст. 38-1 вказаного Закону, а саме п. 38-1.1. Отже, на підставі переліченого вмотивування судом було встановлено, що [PERSON] відповідає перед позивачем зі зобов`язання відшкодувати у порядку регресу на користь ПАТ «HACK «Оранта» 50% від сплаченої суми страхового відшкодування, тобто в розмірі 45483,02 грн., внаслідок чого заявлені позовні вимоги до відповідача підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно із ст. 141 ЦПК, враховуючи, що суд повністю задовольнив заявлені позовні вимоги, то понесені судові витрати позивача у розмірі 2481 грн. підлягають також стягненню з [PERSON] на користь ПАТ «HACK «Оранта».

Outcome: approved