Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з 25.02.2011 року перебувала з відповідачем в шлюбі, у якому в них [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Київського районного суду м. Донецька від 11.03.2014 року шлюб між сторонами розірвано, дитина залишилась проживати з позивачем. Після розірвання шлюбу відповідач самоусунувся від виховання сина та його матеріального забезпечення, у зв`язку з чим позивач змушена була звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Оскільки на час звернення до суду м. Донецьк було тимчасово окупованою територією, вона звернулася до нелегітимного Будьоновського міжрайонного суду м. Донецька, рішенням якого від 12.06.2015 року стягнуто на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу відповідача. Для примусового виконання рішення суду вона також зверталась до органів виконавчої служби, однак, жодних коштів з відповідача не стягнуто. Зазначає, що відповідач після припинення шлюбних відносин не підтримує будь-яких відносин із сином, не виявляє щодо нього батьківського піклування, не цікавиться його інтересами, не приймає участі в його вихованні та матеріальному забезпеченні. З 2020 року позивач разом з дитиною проживали в м. Харків, де 19.03.2021 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Після початку повномасштабної війни на території України, вони переїхали в м. Коломия Івано-Франківської області. Позивачу також відомо, що відповідач покинув окуповану територію. Стверджує, що [PERSON] добре ставиться до дитини, приймає участь в її вихованні, матеріально забезпечує, має бажання його всиновити. Враховуючи, що батько дитини не спілкується з нею, не цікавиться її станом здоров`я, матеріально не забезпечує, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав щодо вказаної малолітньої дитини та стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення останнім повноліття. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати, які складаються із 992,40 грн. сплаченого судового збору. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала із вказаних підстав та зазначила, що відповідач як батько дитини після припинення спільного проживання сторін фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Представник позивача, адвокат Пацалова Т.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить ці вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 20.09.2022 року на адресу суду надійшла письмова заява, справжність підпису на якій 06.09.2022 року засвідчено приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області Єресько Т.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 1250, згідно з якою [PERSON] позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо їх задоволення, а розгляд справи просить проводити без його участі ( а.с. 57 ). Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. 02.09.2022 року її представник, [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає, просить долучити до матеріалів справи висновок органу опіки та піклування, а розгляд справи проводити у відсутності представника ( а.с. 50 ). Суд, заслухавши пояснення вказаних учасників, свідка, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, доходить наступних висновків. Відповідно до положень частин 1-3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Відповідно до положень п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення і поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони одружилися 25.02.2011 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 15 (а. с. 15). [INFO] народився [PERSON] , що стверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.06.2011 року, про що складено відповідний актовий запис № 507, його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16 ). Рішенням Київського районного суду м. Донецька від 11.03.2014 року, яке набрало законної сили 21.03.2014 року, шлюб між сторонами розірвано ( а.с. 17 ). Судом встановлено, що 19.03.2021 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище на « [PERSON] », що стверджується даними копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 737 від 19.03.2021 року (а.с. 23). [INFO] народилася [PERSON] , що стверджується даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 220 від 24.03.2022 року, її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 24 ). Вказана дитина входить до складу сім`ї позивача, що стверджується даними довідки № 2616-7000134103 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої 01.04.2022 року Управлінням соціальної політики Коломийської міської ради Івано-Франківської області (а.с.25). Судом також встановлено, що позивач разом з малолітнім [PERSON] є внутрішньо переміщеними особами, що підтверджується даними довідок № 2616-50006092281 та № 2616-5000609635 відповідно від 01.04.2022 року та 05.04.2022 року; фактичне їхнє місце проживання: [ADDRESS] (а.с. 11, 20). Згідно з даними характеристики, виданої директором Харківської загальноосвітньої школи № 91, [PERSON] навчався в даному навчальному закладі з 01.09.2020 року. Мати, [PERSON] приділяє належну увагу вихованню сина, регулярно відвідує школу, допомагає вчителеві. За час навчання, батько дитини [PERSON] школу не відвідував і участі в навчальному процесі дитини не приймав ( а.с. 21 ). Відповідно до довідки, виданої комунальним некомерційним підприємством "Міська дитяча поліклініка №1 " Харківської міської ради 01.06.2022 року, [PERSON] знаходиться на обліку у вказаній установі. На усі прийоми до поліклініки дитину приводила мама. За весь час знаходження дитини на обліку, батько дитини, [PERSON] у лікарню не з`являвся і станом здоров`я дитини не цікавився ( а.с. 22 ). Відповідно до заяви, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області Єресько Т.Г. 06.09.2022 року та зареєстрованою в реєстрі за № 1250, [PERSON] , [INFO] , (паспорт серії [NUMBER] , виданий Ленінським РВ УМВС України у місті Донецьку 29.06.2004 року) позовні вимоги в цивільній справі №346/2273/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Коломийської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення ( а.с. 57 ). В матеріалах даної справи міститься рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради від 16.08.2022 року № 276, яким затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON] , [INFO] ( а.с. 51 ). У висновку вказано, що після розлучення [PERSON] самоусунувся від виховання сина, не спілкується з ним, не допомагає матеріально. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 11.08.2022 року [PERSON] в телефонному режимі повідомив, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] ( а.с. 51-53 ). Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов сім`ї за місцем проживання позивача в [ADDRESS] , складеного комісією у складі начальника служби у справах дітей Коломийської міської ради Івахнюка І.В., завідуючого сектору служби у справах дітей Мисливчук Г.М., головного спеціаліста служби у справах дітей Грицко О.А., до складу сім`ї позивача входять: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Під час обстеження встановлено, що в будинку створено належні умови для проживання, виховання та утримання дитини, в сім`ї склалися гармонійні та дружні відносини ( а.с. 54 ). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , чоловік позивача, суду пояснив, що за весь час спільного проживання з позивачем (з 2019 року), відповідач жодного разу не зв`язувався із сином, не вітав зі святами та днями народження, матеріальної допомоги не надавав. Свідок фактично виконує батьківські обов`язки щодо малолітнього [PERSON] , який на даний час навчається в Коломийському ліцеї № 6. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд приходить до висновку, що відповідач з 2014 року ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню свого сина [PERSON] , не цікавиться його духовним та фізичним розвитком, ні усно, ні письмово не спілкується з ним, не проявляє до останньої щонайменшої батьківської турботи, а нотаріально посвідчена заява відповідача свідчить про те, що він і надалі не має наміру брати участь у житті сина. Отже, наявна правова підстава для позбавлення відповідача батьківських прав, передбачена п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до положень частин 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. Ч.3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Тобто спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі) здійснюється за рішення суду але за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями ч.1 ст.182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до вимог ч.1 ст.183 цього Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі наведеного, враховуючи визнання відповідачем в цій частині позовних вимог, вік сина сторін та пов`язані з цим витрати на його харчування, забезпечення найбільш необхідними речами, а також те, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків дитини, разом з яким проживає дитина, суд вважає за можливе визначити аліменти у розмірі, запропонованому позивачем - 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, що відповідатиме вимогам розумності і справедливості, та установленій судовій практиці. Аліменти саме у такому розмірі будуть достатніми для забезпечення мінімальних потреб дитини, враховуючи, що відповідно до ст. 180 СК України позивач також зобов`язана приймати участь в його утриманні. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом також встановлено, що позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн., що стверджується квитанцією від 17.06.2022 року (а.с. 7 ). Дані судові витрати підлягають присудженню з відповідача на користь позивача в зв`язку із задоволенням позовних вимог. Згідно з положеннями ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач як за позовну вимогу про стягнення аліментів. На підставі наведеного, та ст.ст. 19, 150, 164, 166, 180-183, 191 СК України, постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved