Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа на стороні відповідача - Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з майна. В обгрунтування своїх позовних вимог, позивач посилався на те, що з 2011 року він та відповідач, перебували у фактичних шлюбних стосунках, та [INFO] у них народилась дочка [PERSON] .. Як вказав позивач у 2015 році сторони припинили сімейні стосунки з відповідачкою і стали проживати окремо. 07.12.2017 року Першим Малиновським відділом державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 55329787 з примусового виконання судового наказу, виданого Київським районним судом м. Одеси, від 09.10.2017 року за заявою [PERSON] . Позивач вказує, що 13.09.2018 року Першим Малиновським відділом державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області була винесена постанова про арешт майна боржника, якою було накладено арешт на все майно у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів 7712,93 грн. В подальшому, 01.05.2021 року, позивач сплатив заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 28500 грн, 01.07.2021 року - 5447,43 грн., у зв`язку з чим, 22.07.2021 року Головним державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса ПМУ МЮ в Одеській області були винесені постанови, якими скасовані всі обмеження, окрім накладеного арешту на все майно. Позивач стверджує, що з серпня 2021 року по дату звернення до суду з позовом він регулярно сплачує аліменти на утримання дочки у розмірі, встановленому законом, але після погашення заборгованості по сплаті аліментів, 26.07.2021 року він звернувся до державного виконавця з заявою про зняття арештів з рухомого та нерухомого майна на підставі сплати заборгованості по аліментах. 09.08.2021 року позивач отримав письмову відповідь, якою його було повідомлено про те, що відсутність заборгованості з аліментів не є безумовною підставою для зняття арешту, оскільки стягнення аліментів належить до періодичних платежів і має триваючий характер (до досягнення повноліття), у зв`язку з чим виконавча служба не вбачає можливим зняти арешт з майна до закінчення виконавчого провадження. Позивач вказав, що згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 25.10.2021 року заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] у період з 20 вересня 2017 року по жовтень 2021 року відсутня, переплата складає 235 гривень. Як вказує позивач, у зв`язку з накладенням державним виконавцем арешту на все його майно на час звернення до суду з позовом, під арештом знаходиться 1/5 частка квартири [ADDRESS] , належна йому на підставі свідоцтва про право власності, р. № [NUMBER] , від 12.12.2006 року, а також 1/15 частка зазначеної квартири, належна позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.06.2021 року після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Враховуючи викладені обставини, позивач просив суд: Зняти арешт з усього майна, належного [PERSON] , накладений на підставі постанови головного державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про арешт майна боржника від 13.09.2018 року, серія та номер ВП № 55329787, в тому числі з 1/5 частки квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, р.№ [NUMBER] від 12.12.2006 року; 1/15 частки квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серія та номер 2-438 від 03.06.2021 року. Позивач у судове засідання не з`явився, до суду його представник надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити (а. с. 72). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином (а. с. 49 51, 61). Будь-яких заяв чи клопотань щодо розгляду справи, а також відзиву на позов від неї не надійшло. Представник третьої особи на стороні відповідача - Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а. с. 44). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності суд дійшов наступного висновку. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 07.12.2017 року Першим Малиновським відділом державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 55329787 з примусового виконання судового наказу, виданого Київським районним судом м. Одеси, від 09.10.2017 року за заявою [PERSON] (а. с. 22 23). 13.09.2018 року Першим Малиновським відділом державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області була винесена постанова про арешт майна боржника, якою було накладено арешт на все майно у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів 7712,93 грн (а. с. 24 25). Згідно до розрахунку заборгованості, від 25.10.2021 року, 01.05.2021 року, [PERSON] сплатив заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 28500 грн, а 01.07.2021 року - 5447,43 грн (а. с. 29 30). 22.07.2021 року Головним державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса ПМУ МЮ в Одеській області були винесені постанови, якими скасовані всі обмеження, окрім накладеного арешту на все майно (а. с. 31 35). 26.07.2021 року [PERSON] звернувся до державного виконавця з заявою про зняття арештів з рухомого та нерухомого майна на підставі сплати заборгованості по аліментах, але 09.08.2021 року отримав письмову відповідь, якою його було повідомлено про те, що відсутність заборгованості з аліментів не є безумовною підставою для зняття арешту, оскільки стягнення аліментів належить до періодичних платежів і має триваючий характер (до досягнення повноліття), у зв`язку з чим виконавча служба не вбачає можливим зняти арешт з майна до закінчення виконавчого провадження (а. с. 26). Крім того, згідно до розрахунку заборгованості, від 25.10.2021 року, у [PERSON] відсутня заборгованість зі сплати аліментів за період з 20 вересня 2017 року по жовтень 2021 року, переплата складає 235 грн (а. с. 29 30). Зі змісту Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачу на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності, р. № [NUMBER] , від 12.12.2006 року, належить 1/5 частка квартири [ADDRESS] , а також 1/15 частка зазначеної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.06.2021 року після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] (а. с. 27 28). Тобто, у зв`язку з накладенням державним виконавцем арешту на все майно [PERSON] , на час звернення до суду з позовом, під арештом знаходиться 1/5 частка квартири [ADDRESS] , належна йому на підставі свідоцтва про право власності, р. № [NUMBER] , від 12.12.2006 року, а також 1/15 частка зазначеної квартири, належна позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.06.2021 року після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Як вже було встановлено судом, 26.07.2021 року [PERSON] звернувся до державного виконавця із заявою про зняття арештів з рухомого та нерухомого майна на підставі сплати заборгованості по аліментах, але 09.08.2021 року отримав письмову відповідь, якою його було повідомлено про те, що відсутність заборгованості з аліментів не є безумовною підставою для зняття арешту, оскільки стягнення аліментів належить до періодичних платежів і має триваючий характер (до досягнення повноліття), у зв`язку з чим виконавча служба не вбачає можливим зняти арешт з майна до закінчення виконавчого провадження (а. с. 26). Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями ч. 1 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як зазначено в Постанові ВСУ, від 16.11.2016 року, у справі № 6-709цс16, згідно з положенням статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Положеннями ст. 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до абз. 2 п. 2 Постанови № 5 від 03.06.2016 року Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо зоно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з системного аналізу наведених норм права та доказів, вивчених у судовому засіданні, враховуючи те, що позивачем була погашена заборгованість зі сплати аліментів у повному обсязі, а наявність арешту, накладеного Постановою Малиновський відділ державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), від 13.09.2018 року, унеможливлює позивачу [PERSON] реалізувати своє право власності на майно, а тому суд приходить до висновку, що обставини, якими позивач доводить свої вимоги про зняття арешту з майна знайшли підтвердження в ході судового розгляду, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved