Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

13 травня 2021 року, позивач КОНЦЕРН «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» звернувся до суду з позовною заявою про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] суми заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01.09.2015 року по 31.03.2021 року в сумі 43 5400 гривень 94 копійок та, крім того, судового збору в розмірі 2 270,00 грн.. Позивач в обґрунтування позову вказав, що\~КОНЦЕРН\~«МТМ» являється виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Позивач в період з 01 вересня 2015 року по 31 березня 2021 року надав відповідачам послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення, розташоване за адресою:\~ [ADDRESS] . Проте відповідачі свої зобов`язання по оплаті наданих послуг не виконують, у зв`язку з чим унеможливлює своєчасні розрахунки\~КОНЦЕРНОМ\~«МТМ» за спожитий природний газ, що в свою чергу ставить під загрозу безперервність надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Сума заборгованості відповідачів за отримані послуги складає 43 540 гривень 94 копійок. Тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. 05 липня 2021 року ухвалено заочне рішення, яким було задоволено позовні вимоги КОНЦЕРНУ «МТМ» та стягнуто з солідарно з [PERSON] , [PERSON] , на користь\~КОНЦЕРНУ\~МІСЬКІ\~ТЕПЛОВІ\~МЕРЕЖІ\~ заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з\~01 вересня 2015 року по 31 березня 2021 року в розмірі\~43 540 гривень 94 копійок та стягнуто з [PERSON] , [PERSON] \~на користь\~КОНЦЕРНУ\~МІСЬКІ\~ТЕПЛОВІ\~МЕРЕЖІ\~\~витрати по сплаті судового збору по 1135 гривень 00 копійок кожного. Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 20 липня 2022 року було скасовано заочне рішення від 05 липня 2021 року та призначено розгляд справи в спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників процесу. 28\~липня 2022\~року на\~адресу суду\~від представника\~відповідача \~адвоката Щасливого\~О.Р.\~відзив на\~позовну заяву,\~в якому\~зазначив,\~що позовні\~вимоги не\~визнають.\~В обґрунтування\~відзиву зазначено,\~що обґрунтовуючи доводи позову позивач вказує, що за в період з 01вересня 2015 по 31 березня 2021 року по квартирi за адресою: [ADDRESS] були наданні послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання на суму 43 540,94 грн. Вказує, що квартира належить відповідачу. У ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV, передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договiрних засадах, разом з тим вiдповiдно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875-IV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. При цьому, за визначенням ст.. 1 цього Закону, споживач - фiзична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Наведеними положеннями закону передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надані житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг повному обсязі. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 20 Закону № 1875-IV споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону №1875-IV виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням вiдповiдальностi за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальні послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця. Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про наданя житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення спожива л оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квіт 2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року Справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18). Відповідач 1 05.10.2017 року набув права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Право власності належним чином зареєстроване, однак, відповідач 1 противоправно ухилився та не уклав договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, на своє ім`я після набуття права власності. Внаслідок противоправного ухилення відповідача 1 від належного оформлення ним своїх взаємин із установою ЖКГ як власника майна та відповідно споживача, позивачем було пред`явлено позов до двох відповідачів: відповідача-1 власника житла; та відповідача-2 особи, яка була зареєстрована у житлі ще за часів минулих власників. Відповідач-2 не є членом сім`ї відповідача-1 та не є власником, співвласником даної квартири. Відповідач-2 була зареєстрована за вказаною адресою ще 14.09.2012 року за часів минулих власників, з якими перебувала у дружніх стосунках. Не зважаючи на реєстрацію відповідача 2 за вказаною адресою, фактично вона в даній квартирі не проживала ні при минулих власниках, ні при даному власнику, а отже не користувалась і не могла фактично користуватись житлово-комунальними послугами. На підтвердження цих доводів надано копії договорів оренди, за якими з жовтня 2012 року відповідачка 2 винаймала житло для власного проживання в м. Київ. Відповідачка 2 увесь спірний період та наразі проживає та працює в м. Києві. Відповідач 2 не має будь-яких родинних зв`язків із відповідачем 1, а отже у неї не виникало права користування житловим приміщенням - вищезазначеною квартирою. У зв`язку із тим, що фактично відповідач 2 не користувалась, та в силу закону не могла користуватись квартирою, то й відповідно у неї не виникло обов`язку утримувати таке майно та и витрати зі сплати житлово-комунальних послуг. 10 вересня 2022 року від представника позивача надійшли письмові пояснення. У судовому засіданні представник позивача позовну вимоги підтримала, та просила задовольнити на підставі доводів, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Щасливий О.Р. заперечував, щодо заявлених позовних вимог та просив відмовити на підставі доводів, наведених у відзиві на позовну заяву. Також, заявлено клопотання про застосування строків позовної давності та розподілена суми боргу в дольовому порядку, у разі задоволення позовних вимог. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] , заперечувала, щодо заявлених позовних вимог та просила відмовити. Також, заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Концерн «Міські теплові мережі» включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та є юридичною особою. Відповідно до п.2.1 Статуту концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови №99р від 08.04.2013 року, основною метою діяльності концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну. Згідно п.1 Правил про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, з наступними змінами та доповненнями, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг(виконавець) і фізичною та юридичною особою(споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відносяться до комунальних послуг. Договір між сторонами про надання послуг не укладався, у зв`язку із ігноруванням даної пропозиції відповідачем, проте Концерн «МТМ» надавав відповідачу як споживачу за вказаною адресою послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а відповідач такі послуги прийняв, від їх отримання не відмовлявся. Фактичне надання цих послуг і відкриття особового рахунку на ім`я споживача слід вважати фактичним укладанням договору на умовах, передбачених Законом України «Про теплопостачання» та Правил. Відповідачі є споживачами централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що постачається концерном «Міські теплові мережі». За місцем надання послуг відкритий особовий рахунок [NUMBER] на ім?я [PERSON] .. Згідно з витягу з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя [PERSON] , зареєстрована за адресою: \~ [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 252455257 від 13.04.2021 року, квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] з 05.10.2017 року. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п. 18 вище вказаних Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Система (щомісячна або авансова) та форма (готівкова або безготівкова) оплати послуг визначається у договорі між споживачем і виконавцем. Статтею 19-1\~Закону України «Про теплопостачання»\~передбачено, що оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов`язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії. Відповідно до ст.ст.67, 68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст.1213 ЦК України відповідач повинен відшкодувати вартість безпідставно набутої теплової енергії. Пунктом 4 ч.1 ст.611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 322 ЦК власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст. 541 ЦК України\~солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмету зобов`язання. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У зв`язку з тим, що відповідачу [PERSON] на підставі приватної власності належить квартира з 05.10.2017 року, а відповідач [PERSON] була зареєстрована з 14.09.2012 року, суд вважає, що вони повинні відповідати в дольовому порядку, оскільки не як не пов`язані між собою. Отже з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість з 05.10.2017 року, а з [PERSON] 01.09.2015 року (в межах позовних вимог). Щодо доводів представника відповідача адвоката Щасливого О.Р., що відповідач [PERSON] не користувалась наданими послугами, оскільки з 2012 року проживає в м. Києві, то суд не бере до уваги зазначені доводи, оскільки відповідно до п. 1 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведень», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, ці правила регулюють правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною особою, яка має наміри отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. П.29 Правил №630 передбачено, що споживач має право на зменшення розміру плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі його письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/її відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Відповідно до відомостей про реєстрацію, [PERSON] зареєстрована з 14.09.2012 року за адресою: [ADDRESS] . Відповідач не зверталась до концерну «МТМ» з відповідними документами, доказів на підтвердження цього не надано. Наданий стороною позивача в обґрунтування своїх позовних вимог розрахунок заборгованості складений з чітким зазначенням суми заборгованості за кожен місяць отримання споживачами централізованого опалення, а тому приймається судом та покладається в основу рішення, оскільки будь-якого іншого розрахунку чи обґрунтованого заперечення проти зазначеного розрахунку відповідачем не надано. Представниками відповідачів було заявлено клопотання про застосування позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ч. ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно з ч. 1 ст. 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Отже, виходячи із загального правила обчислення позовної давності, позивач кожного 21 числа місяця, наступного за тим, у якому було спожито послуги, вже був обізнаним про те, чи здійснив споживач оплату цієї послуги, а тому саме з цього часу у нього виникало право на витребування цієї заборгованості. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1ст. 261 ЦК України). Початок позовної\~давності\~співпадає з моментом\~виникнення\~у зацікавленої сторони права на\~позов, тобто можливості\~реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з ч. 2\~ст. 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно наданого розрахунку відповідачами було сплачено в червні 2016 року 35,00 гривень, в жовтні 2016 року 400,00 гривень, в грудні 2016 року 500,00 гривень, у вересні 2017 року 400,00 гривень та у грудні 2017 року 300,00 гривень. Отже, відповідачами було визнано суму заборгованості та вони періодично сплачували суму боргу, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування строків позовної давності. На підставі ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 322 ЦК власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 2270 грн., оскільки позов задоволений частково, судовий збір з відповідачів на користь позивача підлягає пропорційному стягненню, що відповідає вимогам\~ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial