Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

в обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 24.12.2012 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір банківського вкладу №SAMDN25000731697539 «Мультивалютний на 12 місяців», відповідно до якого позивач розмістив у Ялтинському відділенні ПАТ КБ «Приват Банк» (Автономна Республіка Крим) тимчасово вільні грошові кошти в іноземній валюті, особовий депозитний рахунок № [NUMBER] , з виплатою відсотків вкінці терміну по ставці 10% річних на строк по 24.12.2013 року з умовою автоматичного продовження (пролонгацією) суми вкладу на такий же ж строк. В день підписання цього договору позивачем внесено грошові кошти в сумі 6390,00 доларів США на вказаний депозитний рахунок, що підтверджується відповідною квитанцією. Крім того, згідно з договором банківського вкладу №SAMDN25000733794840 «Мультивалютний на 12 місяців», укладеним між тими ж сторонами 14.03.2013 року, особовий депозитний рахунок № [NUMBER] , із щомісячною виплатою відсотків по ставці 9,75% річних на строк по 14.03.2014 року з умовою автоматичного продовження (пролонгацією) суми вкладу на такий же строк. В день підписання цього договору позивачем внесено грошові кошти в сумі 7100,00 доларів США на депозитний рахунок № [NUMBER] , що підтверджується квитанцією №10 від 14.03.2013 р. Оскільки вказаний Банк не виконував своїх зобов`язань по поверненню вказаних вкладів після настання строків для їх повернення, то позивач звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з відповідним позовом про захист прав споживачів, за наслідками вирішення якого 17.07.2018 року цим судом ухвалено рішення про часткове задоволення позову та стягнуто: - 7 726, 14 доларів США суми банківського вкладу за вищевказаним договором від 24.12.2012 року, що було еквівалентно 202 579,39 грн., та 8 782, 65 грн. як 3% річних від вказаної суми вкладу; -8 530, 67 доларів США суми банківського вкладу за вищевказаним договором від 14.03.2013 року, що було еквівалентно 223 674, 16 грн., та 9 611, 20 грн. як 3% річних від вказаної суми вкладу. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 29.10.2018 року вказане рішення залишено без змін, в зв`язку з чим (на думку позивача) воно набрало законної сили того дня. Однак, постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21.06.2020 року скасовано вказану постанову Івано-Франківського апеляційного суду та справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. За наслідками нового розгляду Івано-Франківським апеляційним судом 22.09.2020 року прийнято постанову, якою зазначене рішення суду першої інстанції від 17.07.2018 року скасовано в частині стягнення відсотків та 3% річних за вказаними депозитними вкладами та вирішено: - стягнути з відповідача на користь позивача 639 доларів США суми банківського вкладу за депозитним договором від 24.12.2012 року за період з 24.12.2012 р. по 24.12.2014 р. за депозитною ставкою 10 % річних; - стягнути з відповідача на користь позивача 692, 25 доларів США суми банківського вкладу за депозитним договором від 14.03.2013 року за період з 14.03.2013 р. по 14.03.2015 р. за депозитною ставкою 9,75 % річних; - стягнути з відповідача на користь позивача 693,80 доларів США як 3% річних від суми банківського вкладу за депозитним договором від 24.12.2012 року за період з 25.12.2012 р. по 07.08.2017 р.; - стягнути з відповідача на користь позивача 724,20 доларів США як 3% річних від суми банківського вкладу за депозитним договором від 14.03.2013 року за період з 15.03.2013 р. по 07.08.2017 р.; - виключити з резолютивної частини рішення суду від 17.07.2018 року речення про стягнення з відповідача на користь позивача 202 579,39 грн. як еквівалент 7 100 доларів США суми вкладу за депозитним вкладом від 24.12.2012 року; -виключено з резолютивної частини рішення суду від 17.07.2018 року речення про стягнення з відповідача на користь позивача 223 674, 16 грн. як еквівалент 8350, 67 грн. доларів США суми вкладу за депозитним вкладом від 14.03.2013 року. -в іншій частині рішення від 17.07.2018 року залишено без змін. Позивач також у позовній заяві зазначив, що 03.06.2021 року вказані судові рішення відповідач виконав лише у червні 2021 року. Так, 03.06.2021 року позивачу повернуто депозит в розмірі 6 390 доларів США, а 07.06.2021 року - депозит в розмірі 7 100 доларів США. Тому позивач вважає, що оскільки відповідач з 08.08.2017 року по 03.06.2021 року (що складає 1395 днів) не виконував зобов`язань щодо повернення депозитного вкладу, внесеного 24.12.2012 року, то позивач має право вимагати від відповідача стягнення за цей період штрафних санкцій, передбачених ст.625 ЦК України, в розмірі 3 % річних, що становить 732, 66 доларів США. Розмір таких санкцій за депозитним вкладом від 14.03.2013 року позивач визначив як 816,40 доларів США за період з 08.08.2017 року до 07.06.2021 року (1 399 днів). Крім того, позивач в позовній заяві вказує, що в зв`язку зі значним зволіканням відповідача у поверненні позивачу вказаних депозитних вкладів, останній має право на стягнення з відповідача передбаченої ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» пені в розмірі 3 % від безпідставно утримуваних банком з 14.11.2015 року (день пред`явлення досудової претензії відповідачу) по 07.06.2021 року розмірів депозитних вкладів, за кожен день прострочення виконання вказаних зобов`язань. Враховуючи визначений законом однорічний строк позовної давності для таких вимог, розрахунок такої пені позивачем здійснено за 365 днів та визначено, що її розмір за депозитним вкладом від 24.12.2012 р. повинен становити 69 970 доларів США, а за депозитним вкладом від 14.03.2013 р. - 77 745 доларів США. 14.02.2022 року представником позивача, адвокатом Данильцем Р.М. подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій він зазначає, що оскільки відповідач при поданні відзиву на позовну заяву надав докази про виконання ним зобов`язань 20.05.2021 року, то розмір 3% річних слід рахувати за період з 12.07.2018 року по 20.05.2021 року (1 044 дні). Отже, розмір 3% річних за цей період за депозитним вкладом від 24.12.2012 року повинен становити 548,31 доларів США, а розмір вищевказаної пені за період з 12.07.2020 року по 21.05.2021 року 313 днів) - 200 000 грн. Розмір 3% річних за цей період за депозитним вкладом від 14.03.2013 року повинен становити 609,24 доларів США, а розмір вказаної пені за період з 12.07.2020 року по 21.05.2021 року 313 днів) - 250 000 грн. В судових засіданнях представник позивача зменшені позовні вимоги підтримав із вказаних підстав в частині стягнення вказаних розмірів 3% річних в порядку ст.625 ЦК України. При цьому він наголосив, що оскільки вищевказане рішення Коломийського міськрайонного суду від 17.07.2018 року набрало законної сили 29.10.2018 року (коли було залишено при першому апеляційному перегляді без змін), то саме з 29.10.2018 року у відповідача виник обов`язок щодо виконання зобов`язань по виплаті присуждених сум, які були виплачені Однак, останні були виплачені відповідачем лише 21.05.2021 року. Щодо вимог про стягнення зазначених розмірів пені, передбаченої ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», то 04.10.2022 року, тобто в процесі розгляду справи по суті, представник позивача подав заяву про залишення позову в цій частині без розгляду. Представник відповідача Рокетська С.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та вказала, що стороною позивача не враховано того факту, що зазначене судове рішення від 17.07.2018 року набрало законної сили лише 22.09.2020 року, тобто після повторного апеляційного перегляду цього рішення, а не 29.10.2018 року (як стверджує сторона позивача). Крім того, позивачем не надано відомостей коли ним звернуто відповідні виконавчі листи до виконання до органу державної виконавчої служби, оскільки саме з моменту такого звернення у відповідача виник обов`язок щодо їх виконання. На підставі наведеного представник відповідача вважає, що відповідачем належно і своєчасно виконано 21.05.2021 року зобов`язання по поверненню позивачу вказаних депозитних вкладів. Тому в задоволенні позову слід відмовити. Суд, заслухавши доводи представників сторін, перевіривши матеріали справи і оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.07.2018 року (справа №346/3641/17) вирішено стягнути з відповідача на користь позивача: - 7 726, 14 доларів США суми банківського вкладу за вищевказаним договором від 24.12.2012 року, що було еквівалентно 202 579,39 грн., та 8 782, 65 грн. як 3% річних від вказаної суми вкладу; -8 530, 67 доларів США суми банківського вкладу за вищевказаним договором від 14.03.2013 року, що було еквівалентно 223 674, 16 грн., та 9 611, 20 грн. як 3% річних від вказаної суми вкладу (а.с.15-32). Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 29.10.2018 року вказане рішення залишено без змін, в зв`язку з чим (на думку позивача) воно набрало законної сили 29.10.2018 року (а.с.34-43). Однак, постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21.06.2020 року скасовано вказану постанову Івано-Франківського апеляційного суду та справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с.44-56). За наслідками нового розгляду Івано-Франківським апеляційним судом 22.09.2020 року прийнято постанову, якою зазначене рішення суду першої інстанції від 17.07.2018 року скасовано в частині стягнення відсотків та 3% річних за вказаними депозитними вкладами та вирішено: - стягнути з відповідача на користь позивача 639 доларів США суми банківського вкладу за депозитним договором від 24.12.2012 року за період з 24.12.2012 р. по 24.12.2014 р. за депозитною ставкою 10 % річних; - стягнути з відповідача на користь позивача 692, 25 доларів США суми банківського вкладу за депозитним договором від 14.03.2013 року за період з 14.03.2013 р. по 14.03.2015 р. за депозитною ставкою 9,75 % річних; - стягнути з відповідача на користь позивача 693,80 доларів США як 3% річних від суми банківського вкладу за депозитним договором від 24.12.2012 року за період з 25.12.2012 р. по 07.08.2017 р.; - стягнути з відповідача на користь позивача 724,20 доларів США як 3% річних від суми банківського вкладу за депозитним договором від 14.03.2013 року за період з 15.03.2013 р. по 07.08.2017 р.; - виключити з резолютивної частини рішення суду від 17.07.2018 року речення про стягнення з відповідача на користь позивача 202 579,39 грн. як еквівалент 7 100 доларів США суми вкладу за депозитним вкладом від 24.12.2012 року; -виключено з резолютивної частини рішення суду від 17.07.2018 року речення про стягнення з відповідача на користь позивача 223 674, 16 грн. як еквівалент 8350, 67 грн. доларів США суми вкладу за депозитним вкладом від 14.03.2013 року. -в іншій частині рішення від 17.07.2018 року залишено без змін (а.с.57-65). Як вказано представником позивача у вищевказаній заяві про зменшення позовних вимог від 14.02.2022 року (а.с.133), присуджені розміри зазначених депозитних вкладів повернуто позивачу 21.05.2021 року, що також стверджується даними виписки по рахунку за період 21.05.2021 року, згідно з якими того дня відповідачем виплачено позивачу вклади в розмірах 226 741, 86 грн. та 204 717, 66 грн. (а.с.90). Отже, судом встановлено, що днем набрання вищевказаними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій законної сили є саме 22.09.2020 року і саме з цього дня у відповідача виник обов`язок виконувати ці судові рішення. З наведеного також випливає логічний висновок, що в період з 22.09.2020 року до 21.05.2021 року відповідача слід вважати таким, який прострочував виконання зобов`язань, визначених вказаними судовими рішеннями. Тому покликання сторони позивача про існування у відповідача такого обов`язку з 29.10.2018 року, тобто за рішеннями, як в подальшому скасовано, є безпідставними, адже отримані за такими рішеннями грошові кошти необхідно було б повертати у разі подання стороною відповідача заяви про поворот виконання. Одночасно суд вважає не обгрунтованими доводи представника відповідача про те, що обов`язок відповідача щодо виконання зазначених рішень виник з моменту пред`явлення позивачем відповідних виконавчих листів до примусового виконання, оскільки згідно з положеннями ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для всіх органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян, а ч.2 цієї статті передбачено, що невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Відповідальність щодо невиконання грошових зобов`язань передбачена, зокрема, положеннями ч.2 ст.625 ЦК України у виді трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, на підставі ст.625 ЦК України з відповідача слід стягнути на користь позивача 3% річних від виплачених 21.05.2021 року розмірів депозитних вкладів. Оскільки ці вклади виплачені у національній валюті України, то і 3% річних слід стягнути саме у гривнях. Період з 22.09.2020 року до 21.05.2021 року налічує 240 днів. Отже, розмір 3% річних від виплаченого депозитного вкладу в розмірі 226 741, 86 грн. вираховується за формулою: «226 714,86 х 3 х 240/365/100» та складає 4 472, 72 грн. Розмір 3% річних від виплаченого іншого депозитного вкладу вираховується за такою формулою: «204 717 ,66 х 3 х 240/365/100» та складає 4 038, 27 грн. Отже, вказані розміри 3% річних підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Тому позов підлягає частковому задоволенню. Оскільки представник позивача не підтримує позовні вимоги про стягнення зазначених розмірів пені, передбаченої ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», про що 04.10.2022 року подав вищевказану заяву, то в задоволенні цих вимог слід відмовити, оскільки така заява подана в ході судового розгляду, вкінці стадії дослідження обставин справи та перевірки їх доказами. Враховуючи, що позивач як споживач звільнений від сплати судового збору, то внаслідок часткового задоволення позову судовий збір за ставкою, яка існувала у 2021 році, підлягає стягненню з відповідача згідно з положеннями ч.2 ст.141 ЦПК України. На підставі наведеного, ст.625 ЦК України,

Outcome: partial