Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-29 00:00:00

позивач Моторно (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу. В\~обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 16.01.2021 року о 09 годині 05 хвилин у м. Мелітополі, на вул. Героїв України вул. П.Дорошенка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів DAEWOO, реєстраційний номер [NUMBER] , під керування [PERSON] та автомобіля марки TOYOTA, з реєстраційним номером [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що належить [PERSON] . Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01.03.2021 року відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, та накладено адміністративне стягнення. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс №АР/4429760. Представник потерпілого, [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про ДТП від 18.01.2021 року та заявою про виплату страхового відшкодування від 18.01.2021 року. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 39213,11 гривень. Розрахунок та виплата відшкодування проводився на основі: 1) звіту №652 про оцінку автомобіля TOYOTA AVENSIS з реєстраційним номером [NUMBER] ; 2) наказу №3.1/1805 від 23.03.2021 року; 3)довідки №1 від 19.03.2021 року; 4) наказу №3.1/2998 від 21.05.2021 року; 5) довідки №2 від 17.05.2021 року. Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодувало завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 39213,11 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №942452 від 24.03.2021 року в розмірі 2837,67 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №1030593 від 24.05.2021 року, а також витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 2550 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №941728 від 09.03.2021 року (рахунок №612 від 03.03.2021 року, акт виконання робіт). Загальний розмір витрат складає 44600,78 гривень. Так, 23.09.2021 року відповідачу на поштову адресу було надіслано претензію з пропозицією у добровільному порядку компенсувати вказані витрати. Відповідачем у добровільному порядку було сплачено борг в сумі 4000 гривень, після чого жодних виплат не надходило. Розмір боргу за вирахуванням суми, яку було сплачено відповідачем у добровільному порядку, складає 40600,78 гривень. Ухвалою суду від 29.08.2022 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача, адвокат Сечко С.В., який діє на підставі довіреності від 21.02.2022 року, у своїй письмовій заяві просить суд розглянути справу за своєї відсутності у судовому засіданні, про що підтримує позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач був повідомлений про розгляд справи відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, від якого не надійшло до суду відзиву щодо позову або заяви про розгляд справи за його відсутності, або заяви про визнання позову. З урахуванням того, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних на те причин, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів згідно ст.ст. 280, 281 ЦПК України, оскільки представник позивача у своїй письмовій заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті у їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 16.01.2021 року о 09 годині 05 хвилин у м. Мелітополі, на вул. Героїв України вул. П.Дорошенка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів DAEWOO, реєстраційний номер [NUMBER] , під керування [PERSON] та автомобіля марки TOYOTA, з реєстраційним номером [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що належить [PERSON] . Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01.03.2021 року відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, та накладено адміністративне стягнення. Згідно із ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постанова Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01.03.2021 року, яка набрала законної сили 15.03.2021 року, а тому є достатньо підстав для звільнення позивача від доказування цього позову в частині питань чи мали місце дії відповідача, а саме дії, що містять в собі склад порушення, наявність причинно-слідчого зв`язку між винними діями, пов`язаними з порушенням вимог\~Правил дорожнього руху\~України, відповідача і завданням шкоди. Вказаними протиправними діями відповідача потерпілій особі було завдано матеріальної шкоди. Судом також встановлено, що станом на момент ДТП транспортний засіб DAEWOO, реєстраційний номер [NUMBER] , не був забезпечений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також відомостей, що відповідач [PERSON] підпадає під норму п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У свою чергу цивільно-правова відповідальність водія автомобіля TOYOTA, з реєстраційним номером [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що належить [PERSON] , була забезпечена чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом серія № АР/ 4429760, страховик ПАТ «Оранта_Січ». З метою отримання відшкодування (регламентної виплати), представник потерпілого, [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про ДТП від 18.01.2021 року та заявою про виплату страхового відшкодування від 18.01.2021 року. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 39213,11 гривень. Відповідно до звіту оцінку вартості матеріальної шкоди, спричиненою власникові колісного транспортного засобу, розрахунок та виплата відшкодування проводився на основі: звіту №652 про оцінку автомобіля TOYOTA AVENSIS з реєстраційним номером [NUMBER] ; наказу №3.1/1805 від 23.03.2021 року; довідки №1 від 19.03.2021 року; наказу №3.1/2998 від 21.05.2021 року; довідки №2 від 17.05.2021 року. На підставі\~ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~ Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодувало завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 39213,11 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №942452 від 24.03.2021 року в розмірі 2837,67 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №1030593 від 24.05.2021 року, а також витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 2550 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №941728 від 09.03.2021 року (рахунок №612 від 03.03.2021 року, акт виконання робіт). Таким чином, фактичні витрати МТСБУ на відшкодування витрат пов`язаних з регламентною виплатою по страховому випадку складають 44600,78 гривень. Натомість позивач вказує, що відповідачем у добровільному порядку було сплачено борг в сумі 4000 гривень, після чого жодних виплат не надходило. Розмір боргу за вирахуванням суми, яку було сплачено відповідачем у добровільному порядку, складає 40600,78 гривень. МТСБУ виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не забезпечив цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 4\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року\~джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей. Частиною 2\~ст. 1187 ЦК України\~визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом. Разом із цим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач на момент дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до пункту пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. При цьому, в оцінці обставин справи необхідно виходити з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст.ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України). Оскільки відповідач є винною особою у вчиненні вказаного ДТП, і на момент вчинення якої не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь МТСБУ в порядку регресу відповідних документально підтверджених витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування у розмірі 40600 грн. 78 коп. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а понесені МТСБ витрати пов`язані із виплатою страхового відшкодування у розмірі 40600 грн. 78 коп., підлягають стягненню з відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 2481 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved