Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи заявлені вимоги наступним. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 08,07.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Топілко О.О. та зареєстрованого за № 986 позивач є власником квартири [ADDRESS] . На даний час у вищевказаній квартирі зареєстровані колишні власники квартири [PERSON] та [PERSON] (відповідачі по справі). Відповідачі довіреністю посвідченою 10.06.2021 року першим секретарем з консульських питань Посольства України в Австрії Андрієнко Л.Г. доручили [PERSON] продати позивачу квартиру [ADDRESS] , а також зняти їх з місця реєстрації. Разом з тим, [PERSON] виконав лише свій обов`язок з продажу квартири позивачу. Відповідачі не проживають за зареєстрованою адресою понад один рік, проте зареєстроване місце проживання відповідачів за вищевказаною адресою позбавляє позивача, як власника житла, можливості здійснювати право користування та розпорядження ним, змушує його сплачувати надмірні кошти за комунальні послуги, які нараховуються на всіх зареєстрованих осіб. З цих підстав, просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, якими позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . На даний час у вищевказаній квартирі крім позивача, зареєстровані [PERSON] та [PERSON] попередні власники квартири та відповідачі у справі. На дату розгляду справи, відповідачі в квартирі не проживають понад один рік, речі в квартирі відсутні, участі в оплаті житлово - комунальних послуг не приймають, що підтверджується зібраними у справі доказами. Згідно ст.150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатись цією власністю на власний розсуд. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Враховуючи те, що відповідачі в спірній квартирі не проживають понад один рік, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] втратили право користування квартирою [ADDRESS] , що свідчить про обгрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення судом. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідачів на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 1816 гривень.

Outcome: approved