Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кобзар Любов Вікторівна про визнання за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , права на земельну частку (пай) площею 1,30 умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території Жовківської міської ради Львівського (раніше Жовківського) району Львівської області, а колишньої Новоскварявської сільської ради Львівського (раніше Жовківського) району Львівської області, право на який [PERSON] мала на підставі сертифіката серії ЛВ № 031232, виданого Новоскварявською сільською радою Жовківського району Львівської області 08.04.1997 року та зареєстрованого у книзі записів (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 316, яке фактично успадковане за законом після смерті [PERSON] [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що своє дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON] вона змінила внаслідок укладення шлюбу із [PERSON] . Її батьком є [PERSON] , матір`ю- [PERSON] , якій на підставі рішення Новоскварявської сільської ради від 26.07.1994 року № 4 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,34га, а по уточнених даних 1,30 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Мати, [PERSON] , померла [INFO] , заповіт від її імені не посвідчувався, а тому спадкування після її смерті відбувається по закону. Позивач зазначає, що її батько, [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері, [PERSON] , прийняв після її смерті спадщину, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майно, так як проживав і вів спільне господарство із матір`ю до дня її смерті. [PERSON] помер [INFO] . Ним за життя було складено заповіт її, [PERSON] , користь. Вона як спадкоємець за заповітом звернулася до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Кобзар Л. В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, внаслідок чого було зареєстровано спадкову справу, однак нотаріусом винесено постанову, якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, а саме на земельну частку (пай), розміром 1,30 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , який фактично прийняв спадщину, але юридично не оформив після смерті його дружини, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , так як не подані правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), розміром 1,30 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Позивач зазначає, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті батька, [PERSON] , прийняла після його смерті спадщину, оскільки не відмовилася від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку після його смерті, крім того проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто на день смерті спадкодавця. Вона єдиний спадкоємець за заповітом після смерті батька, осіб, які б мали право на обов`язкову частку і прийняли таку немає. Однак спадщини на право на земельну частку (пай) по уточнених даних розміром 1,30 умовних кадастрових гектарів, яке належало [PERSON] згідно сертифіката на право на право приватної власності на землю (середню земельну частку) старого зразка та фактично було прийнято, але юридично не оформлено [PERSON] після смерті [PERSON] , не може оформити, так як відсутній правовстановлюючий документ на право на дану земельну частку (пай) нового зразка, який водночас не може бути виданий на ім`я померлих, оскільки вони втратили цивільну правоздатність та дієздатність. А тому враховуючи наведені вище обставини просить її право на дану земельну частку (пай) захистити в судовому порядку, як наслідок просить задовольнити позовні вимоги. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача, Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак із Жовківської міської ради Львівського району Львівської області на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Зазначили, що не заперечують проти позову, справу просять розглянути на розсуд суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кобзар Любов Вікторівна в підоготове судове засідання не з`явилася. Від неї на адресу суду не надходило жодних клопотань, заяв. А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності. Крім того суд враховує, що неявка третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, не перешкоджає розгляду справи. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнали їх, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у селі Нова Скварява, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 17.03.1999 року. З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , яке видане Новоскарявською сільською радою Жовківського району Львівської області 04.08.1994 року, вбачається, що своє дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON] вона змінила внаслідок укладення шлюбу 04 серпня 1994 року у Новоскварявській сільській раді Жовківського району Львівської області із [PERSON] . Тобто суд констатує, що дошлюбним прізвищем позивача було [PERSON] . Батьком позивача є [PERSON] , матір`ю- [PERSON] , що стверджується викладеним у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , яке видане Новоскварявською сільською радою. Те, що батьки позивача перебували у зареєстрованому 08.06.1963 року шлюбі підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , яке видане 19.06.1963 року Новоскварявською сільською радою. З копії сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 031232, який виданий Новоскварявською сільською радою 09.04.1997 року, вбачається, що [PERSON] на підставі рішення Новоскварявської сільської ради від 26.07.1994 року № 4 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,34га, а по уточнених даних 1,30 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Земельна ділянка розташована на території Новоскварявської сільської ради. Землю було передано для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства. Сертифікат зареєстрований у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 316. [PERSON] померла [INFO] , про що 22.08.2001 року було зроблено актовий запис № 8 у Новоскварявській сільській раді Жовківського району Львівської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане Новоскварявською сільською радою Жовкывського району Львівської області 22.08.2001 року. Відповідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України від 16.01.2003 року, що набрав чинності 01.01.2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинностіЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Оскільки [PERSON] померла [INFO] , тобто спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України, то до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після її смерті необхідно застосовувати положення Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року. З довідки № 274, яка видана Виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 19.07.2022 року, вбачається, що заповіт від імені [PERSON] , 1935 року народження, в Жовківській міській раді Львівського району Львівської області не посвідчувався. Згідно ч. 1, 2 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Так як заповіт від імені [PERSON] складався і не посвідчувався, а тому суд приходить до висновку, що спадкування після її смерті відбувається по закону. Згідно ст. 527 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Нормою ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Батько позивача, а відповідно чоловік [PERSON] , [PERSON] , є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері позивача. Згідно ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. З довідки № 276, яка видана Виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 19.07.2022 року, вбачається, що [PERSON] , 1935 року народження, до дня своєї смерті, [INFO] , була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , а викладеним у довідці № № 278, яка видана Виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 19.07.2022 року, стверджується, що [PERSON] проживав разом із дружиною [PERSON] , до дня її смерті, [INFO] , в [ADDRESS] , вели спільне господарство. А тому суд приходить до висновку, що [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON] прийняв після її смерті спадщину, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майно, так як проживав і вів спільне господарство із матір`ю позивача до дня її смерті. Факт прийняття [PERSON] спадщини за законом після смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане 11.02.2008 року [PERSON] , державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області та зареєстроване в реєстрі за № 229. Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з грошового вкладу з відповідними процентами та компенсаційними виплатами, що знаходится в філії Жовківського відділення № 6325 Ощадного банку України на рахунку № [NUMBER] , що належав померлій на підставі ощадної книжки, виданих вищевказаною філією. [PERSON] помер [INFO] , про що 12.05.2020 року було складено відповідний актовий запис № 6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане Виконавчим комітетом Новоскварявської сільської ради Жовківського району Львівської області 12 травня 2020 року. Ще за життя, а саме 23.09.2019 року [PERSON] було складено заповіт, згідно якого він на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що за законом матиме право заповів своїй дочці, [PERSON] , [INFO] , тобто позивачу у справі. Даний заповіт посвідчений [PERSON] , секретарем Новоскварявської сільської ради Жовківського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за № 28. По даних виконавчого комітету Новоскарявської сільської ради Жовківського району Львівської області заповіт заповідачем не змінено, не скасовано, нікому іншому не заповідався. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. А тому після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на право на земельну частку (пай), який фактично успадкований [PERSON] , але юридично не оформлений після смерті його дружини, [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Суд враховує, що позивач як спадкоємець за заповітом звернулася до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Кобзар Л. В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Внаслідок її звернення було зареєстровано спадкову справу, однак приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кобзар Любов Вікторівною 09.08.2022 року було винесено постанову, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, а саме на земельну частку (пай), розміром 1,30 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , який фактично прийняв спадщину, але юридично не оформив після смерті його дружини, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , така як не подані правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), розміром 1,30 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). З копії довідки № 275, яка видана 19.07.2022 року виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] , 1939 року народження, до дня своєї смерті, [INFO] , був зареєстрований і проживав в [ADDRESS] . Викладеним у довідці № 277, яка видана 19.07.2022 року виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, стверджується, що [PERSON] , тобто позивач у справі, проживала разом із батьком, [PERSON] , до дня його смерті, [INFO] в [ADDRESS] , вели спільне господарство. Судом не встановлено та з матеріалів справи не вбачається осіб, які б мали право на обов`язку частку і прийняли таку внаслідок спільного проживання разом із [PERSON] на день смерті. Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Тобто суд констатує, що позивач [PERSON] прийняла спадщину як спадкоємець за заповітом після смерті батька, [PERSON] , оскільки проживала з ним на день його смерті, не відмовилася у шестимісячний строк після смерті спадкодавця від прийняття спадщини, враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України. В той же час інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку, прийняли таку внаслідок спільного проживання із [PERSON] чи внаслідок звернення до нотаріуса із заявою про прийняття такої в шестимісячний строк після його смерті немає. Згідно ст. 1216-1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до статті 8 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" постановою Кабінет Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 затверджено відповідну форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Сертифікати саме такої форми слід подавати до нотаріальної контори. Суд враховує, що [PERSON] ще за життя необхідно було обміняти сертифікат на земельну частку (пай) старого зразка на новий, який затверджений постановою Кабінет Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801. Згідно ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відтак позивачем не може бути пред`явлено для оформлення спадщини сертифікат на земельну частку (пай) на ім`я матері чи батька нового зразка, оскільки вони померли, а тому втратили цивільну правоздатність та дієздатність. Отже судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті батька, [PERSON] , прийняла після його смерті спадщину, оскільки не відмовився від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку після його смерті, крім того проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто на день смерті спадкодавця. Вона є єдиний спадкоємець за заповітом після смерті батька, осіб, які б мали право на обов`язкову частку і прийняли таку немає. Однак спадщини на право на земельну частку (пай) по уточнених даних розміром 1,30 умовних кадастрових гектарів, яке належало [PERSON] згідно сертифіката на право на право приватної власності на землю (середню земельну частку) старого зразка та фактично було прийнято, але юридично не оформлено [PERSON] після смерті [PERSON] , не може оформити, так як відсутній правовстановлюючий документ на право на дану земельну частку (пай) нового зразка, який водночас не може бути виданий на ім`я померлих, оскільки вони втратили цивільну правоздатність та дієздатність. А тому враховуючи наведені вище обставини суд приходить до висновку, що право позивача на дану земельну частку (пай) підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок позовні вимоги підлягають задоволенню. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved