Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

1. \~ \~ \~ \~Позиція позивача. 09 грудня 2019 року Кам`янська міська рада звернулася із позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент комунальної власності земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю, приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Моісєєнко Денис Олександрович «про скасування запису про державну реєстрацію, визнання недійсним договору дарування та зобов`язання вчинити певні дії», заявив позовні вимоги: - скасувати запис про державну реєстрацію права власності [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] на об`єкт нерухомості, загальною площею 3,9 кв.м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] в у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1454521212104, номер запису про право власності 24313143; - визнати недійсним та скасувати наслідки недійсності до Договору про зміну правового режиму майна подружжя та дарування 1/2 частки у праві спільної часткової власності на нерухоме майно, автомобільний газозаправочний комплекс, загальною площею 3,9 кв.м, що розташований за адресою [ADDRESS] в, посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Моісєєнко Д.О., зареєстрований в реєстрі за № 31№ - знести за рахунок [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] та [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , об`єкт нерухомості - автомобільний газозаправочний комплекс, загальною площею 3,9 кв.м, що розташований за адресою [ADDRESS] , та звільнити самовільно зайняту таким чином земельну ділянку загальним розміром 0,1359 га. 27 квітня 2021 року позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, у наступній редакції: - скасувати державну реєстрацію права за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з одночасним припиненням речового прав на об`єкт нерухомості, загальною площею 3,9 кв.м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] в у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1454521212104, номер запису про право власності 24313143; - знести за рахунок [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] та [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , об`єкт нерухомості - автомобільний газозаправочний комплекс, загальною площею 3,9 кв.м, що розташований за адресою [ADDRESS] , та звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загальним розміром 0,1359 га. 24 вересня 2021 року позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, яка була підтримана в ході судового розгляду представником позивача, за змістом підтриманих вимог заявлено: скасувати державну реєстрацію права за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з одночасним припиненням речового прав на об`єкт нерухомості, загальною площею 3,9 кв.м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] в у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1454521212104, номер запису про право власності 24313143. В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що 28 грудня 2017 року [PERSON] було зареєстровано за собою право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за записом про право власності 24257886, на автомобільний газозаправочний комплекс, загальною площею 3,9 кв.м, що розташований за адресою [ADDRESS] , який має характеристики: А-1 операторна з пунктом сервісного обслуговування водіїв та пасажирів, загальною площею 3,9 кв.м, Б-1 навіс з газорозподільною установкою, № 1 газова колонка, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1454521212104, на підставі Додаткового рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 грудня 2017 року у справі № 207/1132/17. Після цього, 05 січня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про зміну правового режиму майна подружжя та дарування 1/2 частки у праві спільної часткової власності на нерухоме майно, загальною площею 3,9 кв.м, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , який був посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Моісєєнко Д.О., зареєстрований в реєстрі за № 31, власником якої став [PERSON] .. 17 вересня 2019 року Постановою Дніпровського апеляційного суду у справі № 207/1132/17 Заочне рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 жовтня 2017 року, і додаткове рішення Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 грудня 2017 року, скасовано. Судовим рішенням Дніпровського апеляційного суду у справі № 207/1132/17 встановлено що право власності на об`єкт, який фактично має статус самочинного будівництва, оскільки земельна ділянка за адресою [ADDRESS] в зайнята [PERSON] самовільно, так як Рішень про надання у користування цієї земельної ділянки або надання її у власність Кам`янською міською радою не приймалося, а тому встановлено факт самовільного будівництва спірного нерухомого майна без необхідних дозвільних документів та без вводу в експлуатацію у порядку передбаченому чинним законодавством України, крім того у [PERSON] були відсутні правовстановлюючи документи на спірний об`єкт. Зазначене також підтверджено актом самоврядного контролю департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно міської ради, щодо обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки від 07 листопада 2019 року за адресою [ADDRESS] , за яким встановлено, що на спірній земельній ділянці відсутні будь-які об`єкти нерухомості, а наявна лише бетонна основа 3,2 м х 5,4 м, та споруда розміром 2,2 м х 2,2 м. Таким чином, відповідачами порушено інтереси держави в особі Кам`янської міської ради, шляхом їх самочинного зайняття земельної ділянки, та володіння, користування та розпорядження належним позивачу майном. Також відсутність підстав набуття будь-яким чином на об`єкт нерухомості без отримання права на земельну ділянку на якій він побудований, згідно до приписів ст. 331 ЦК України, не надає право власності на нього. У відповідності до ч. 4 ст. 376 ЦК України, Кам`янська міська рада, як власник земельної ділянки за адресою [ADDRESS] в заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за відповідачами, які в порушення законодавчих норм та без отримання дозволу на будівництво, без отримання будь-яких речових прав на земельну ділянку за вказаною адресою, здійснили самочинне будівництво. Так, згідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», необхідним є звернення із даним позовом для виконання судового рішення Постанови Дніпровського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року у справі № 207/1132/17. 2. \~ \~ \~ \~Позиція відповідача. 2.1. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] [PERSON] будучи належним чином обізнана про спір за яким відкрито провадження у суді, про дати, час та місце судового розгляду, отримав 10 лютого 2020 року копію позовної заяви і заяви про забезпечення позовної заяви і додані до них документи, інші документи, що підтверджено розпискою від її імені (т. 1 а.с. 58, 205), в судове засідання не прибула, участі у розгляді справи не взяла, причину неявки не зазначила, заяв та клопотань не подавала. Згідно до поданого 09 грудня 2020 року відзиву на позов, [PERSON] не визнала заявлені позовні вимоги посилаючись на добросовісність у набутті права власності ,за записом про право власності 24257886, на автомобільний газозаправочний комплекс, загальною площею 3,9 кв.м, що розташований за адресою [ADDRESS] , який має характеристики: А-1 операторна з пунктом сервісного обслуговування водіїв та пасажирів, загальною площею 3,9 кв.м, Б-1 навіс з газорозподільною установкою, № 1 газова колонка, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1454521212104, на підставі Додаткового рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 грудня 2017 року у справі № 207/1132/17. Також, діючи в межах законодавства України, 05 січня 2018 року уклала із чоловіком [PERSON] був укладений договір про зміну правового режиму майна подружжя та дарування 1/2 частки у праві спільної часткової власності на нерухоме майно, загальною площею 3,9 кв.м, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , який був посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Моісєєнко Д.О., зареєстрований в реєстрі за № 31, власником якої став [PERSON] .. А тому вимоги позивача про скасування реєстраційного запису про набуття права власності як речового права не скасовано за Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року у справі № 207/1132/17 а тому не може бути задоволено і в межах даної справи. Крім того, жодним чином позивачем не обґрунтовано і вимогу щодо знесення заявленого об`єкту нерухомості, та не доведено що зазначена земельна ділянка належить позивачу, що б мати право на звернення із даним позовом. 2.2. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] . Позовні вимоги не визнав, подав відзив на позовні вимоги, за змістом якого зазначив, що набув право власності в передбачений спосіб та порядок, у відповідності до діючого законодавства України, на підставі укладеного 05 січня 2018 року між [PERSON] та ним договору про зміну правового режиму майна подружжя та дарування 1/2 частки у праві спільної часткової власності на нерухоме майно, загальною площею 3,9 кв.м, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , який був посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Моісєєнко Д.О., зареєстрований в реєстрі за № 31, набув право власності на 1/2 частину зазначеного об`єкту, яким був зареєстрований за ним. Та він отримав технічний паспорт на зазначений об`єкт. А тому вважає, що є добросовісним набувачем, в розумінні ст. 204, 626 ЦК України. Крім того, на його думку позивач не має права оспорювати договори, стороною якого він не є, та вимагати вирішень питань що віднесені до регулювання ч. 1 ст. 59 Сімейним Кодексом України. Щодо набуття [PERSON] права власності на зазначений об`єкт нерухомості, то вважає що вона набула зазначене право у відповідності до чинного на час його набуття права власності, а саме на підставі судового рішення, яке і стало підставою для реєстрації речового права [PERSON] на автомобільний газозаправочний комплекс, загальною площею 3,9 кв.м, що розташований за адресою [ADDRESS] , який має характеристики: А-1 операторна з пунктом сервісного обслуговування водіїв та пасажирів, загальною площею 3,9 кв.м, Б-1 навіс з газорозподільною установкою, № 1 газова колонка, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1454521212104, на підставі Додаткового рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 грудня 2017 року у справі № 207/1132/17. Щодо земельної ділянки на якій розташований автомобільний газозаправочний комплекс, за адресою [ADDRESS] , то позивачем не доведено що це земельна ділянка комунальної власності. А тому вимоги щодо неї не є обґрунтованими. При цьому він звертався до Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно міської ради із заявою для отримання земельної ділянки у користування, але його заяву було повернуто на доопрацювання, про що він отримав відповідь 24 жовтня 2019 року. 3. \~ \~ \~ \~Позиція 3-ої особи. 3.1. \~ \~ \~ \~Департамент комунальної власності земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, в особі представника [PERSON] підтримана позиція позивача вцілому. 3.2. \~ \~ \~ \~Управління державного архітектурно-будівельного контролю, будучи належним чином обізнано про спір, дати, час та місце судового розгляду, до справи представника не скерувало, заяв та клопотань не подало. 3.3. \~ \~ \~ \~Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Моісєєнко Д.О. будучи обізнаний про розгляд справи судом, дати, час та місце судового розгляду, подав розписку про отримання документів по справі, до судового засідання не прибував, заяв та клопотань не подавав, відзиву на позов не подавав, причину неявки не повідомляв. 4. \~ \~ \~ \~Заяви, клопотання, процесуальні питання. 09 грудня 2019 року позивачем подано позовну заяву та заяву про забезпечення позову. 13 грудня 2019 року відкрито провадження у справі, в порядку загального позовного провадження. 10 лютого 2020 року [PERSON] надала розписку про отримання від [PERSON] позовну заяву і заяву про забезпечення позовної заяви і додані до неї документи (т. 1 а.с. 58). 11 лютого 2020 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позов. 12 березня 2020 року ухвалою суду у задоволені заяви про забезпечення позову відмовлено. 22 квітня 2020 року позивачем подано заяву про зміну предмету позову. 07 липня 2020 року позивачем подано відповідь на відзив. 07 жовтня 2020 року відповідачем [PERSON] подано відзив на заяву про зміну предмету спору. 07 жовтня 2020 року відповідачем [PERSON] надано розписку про отримання документів по справі (т. 1 а.с. 205). 07 жовтня 2020 року приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Моісєєнко Д.О. надав розписку про отримання документів по справі (т. 1 а.с. 206). 07 жовтня 2020 року відповідачем [PERSON] подано заяву про залишення позовної заяви без руху. 05 травня 2021 року позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог (т. 2 а.с. 2-6). 23 червня 2021 року представником відповідача № 2 [PERSON] , адвокатом Григор`євим М.І. подана заява про залишення позовної заяви без руху. 24 вересня 2021 року позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог (т. 2 а.с. 45-50). 12 січня 2022 року від відповідача [PERSON] подано відзив на заяву про зменшення позовних вимог. 05 травня 2022 року сторонами подано заяву про закриття підготовчого провадження (т. 2 а.с. 98-99) 05 травня 2022 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. 5. \~ \~ \~ \~Фактичні обставини встановлені судом. 28 грудня 2017 року [PERSON] було зареєстровано за собою право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т. 1 а.с. 26-28), за записом про право власності 24257886, на автомобільний газозаправочний комплекс, загальною площею 3,9 кв.м, що розташований за адресою [ADDRESS] , який має характеристики: А-1 операторна з пунктом сервісного обслуговування водіїв та пасажирів, загальною площею 3,9 кв.м, Б-1 навіс з газорозподільною установкою, № 1 газова колонка, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1454521212104, на підставі Додаткового рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 грудня 2017 року у справі № 207/1132/17 (т. 1 а.с. 24-25, 72-77). 05 січня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про зміну правового режиму майна подружжя та дарування 1/2 частки у праві спільної часткової власності на нерухоме майно, загальною площею 3,9 кв.м, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , який був посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Моісєєнко Д.О., зареєстрований в реєстрі за № 31, власником якої став [PERSON] (т. 1 а.с. 14). 17 вересня 2019 року Постановою Дніпровського апеляційного суду у справі № 207/1132/17 Заочне рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 жовтня 2017 року, і додаткове рішення Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 грудня 2017 року, скасовано (т. 1 а.с. 17-23). Державна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна , розташованого за адресою [ADDRESS] , Обласним комунальним підприємством «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» не здійснювалася, що підтверджено відповіддю підприємства від 04 грудня 2019 року за № 1946 (т. 1 а.с. 15) Актом самоврядного контролю департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно міської ради, щодо обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки від 07 листопада 2019 року (т. 1 а.с. 12-13), - за адресою [ADDRESS] , за яким встановлено, що на спірній земельній ділянці відсутні будь-які об`єкти нерухомості, а наявна лише бетонна основа 3,2 м х 5,4 м, та споруда розміром 2,2 м х 2,2 м. 25 листопада 2019 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради за наслідком розгляду заяви про скасування запису про право власності за номером 24257886 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1454521212104, було встановлено запис про право власності 24257886, а тому розгляд заяви згідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», припинено, та у заяві було відмовлено. 6. \~ \~ \~ \~Норми права застосовані судом. Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно положень ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України, - Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ч. 1 ст. 18 ЦПК України передбачено, - Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції на час розгляду спору по суті, - У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Аб.3 ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції на час ухвалення судового рішення, - У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Ч. 1 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» - Місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» - Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Ч. 1 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» - Органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. 7. Мотиви та висновки судового рішення. Спір що виник між сторонами в даній справі підлягає врегулюванню згідно до норм ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Так, згідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, - Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. А тому, судом, в межах даної справи, не проводиться переоцінка фактичних даних , обставин та висновків встановлених в судових рішеннях, які набрали законної сили. Судом враховується що спір про права на об`єкт нерухомого майна, а саме за записом про право власності 24257886, за [PERSON] , на автомобільний газозаправочний комплекс, загальною площею 3,9 кв.м, що розташований за адресою [ADDRESS] , який має характеристики: А-1 операторна з пунктом сервісного обслуговування водіїв та пасажирів, загальною площею 3,9 кв.м, Б-1 навіс з газорозподільною установкою, № 1 газова колонка, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1454521212104, на підставі Додаткового рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 грудня 2017 року у справі № 207/1132/17, вирішено 17 вересня 2019 року Постановою Дніпровського апеляційного суду у справі № 207/1132/17, якою Заочне рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 жовтня 2017 року, і додаткове рішення Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 грудня 2017 року, скасовано. Так, згідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, - Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. А тому, судом, в межах даної справи, не проводиться переоцінка фактичних даних , обставин та висновків встановлених в судових рішеннях, які набрали законної сили. Згідно ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва. Суб`єкти містобудування зобов`язані дотримуватися містобудівні умови і обмеження під час проектування і будівництва об`єктів. Право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 Земельного кодексу України), землекористувачі (стаття 95 Кодексу), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки (стаття 102-1 Кодексу) або з інших передбачених законом підстав. Відповідно до ч.4 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Судом встановлено що ні до 2017 року, ні в період з 2017 року і по час розгляду справи по суті з боку відповідача [PERSON] жодним чином не підтверджено отримання нею дозвільної документацію, зокрема, дозвіл на будівництво об`єкта, введення його в експлуатацію, укладення з міською радою договору оренди земельної ділянки, тощо. Відповідно до частини першої статті 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя статті 215 ЦК України). Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Кам`янська міська рада Дніпропетровської області, зокрема, посилалась на те, що спірне майно є самочинним будівництвом, що порушує права територіальної громади м. Кам`янського. Звертаючись із Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року у справі № 207/1132/17 до виконання, позивачем за заявою від 25 листопада 2019 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради за наслідком розгляду заяви про скасування запису про право власності за номером 24257886 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1454521212104, було встановлено запис про право власності 24257886, а тому розгляд заяви згідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», припинено, та у заяві було відмовлено. Так, згідно до аб. 2 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, провадження № 12-187гс18, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, провадження № 14-338цс18, від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17, провадження № 14-188цс20. У ч.1 ст.15 ЦК визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду по захист наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу в потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). А тому виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог як таких що підлягають задоволенню. Враховуючи принципи оцінки доказів та аргументації своїх висновків, викладених в Рішенні ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі); суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент; 8. Судові витрати. Позивачем понесені судові витрати в межах цивільної справи на загальну суму 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) гривню 00 копійок, що підтверджено квитанцію (т. 1 а.с. 2). Також, позивачем сплачено судовий збір при зверненні із заявою про забезпечення позову, у розмірі 960,50 гривень (т. 1 а.с. 32). Враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України, зазначені судові витрати підлягають відшкодуванню, шляхом їх стягнення з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved