Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

29 липня 2022 року позивачі звернулися до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про визнання особи\~ такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовна заява\~мотивована тим,\~що позивачам\~належить на\~праві приватної спільної сумісної власності\~квартира,\~яка знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Право власності зареєстроване у Комунальному підприємстві «Криворізьке бюро технічної інвентаризації». У вказаній квартирі також зареєстрована відповідач [PERSON] з 27.11.2015 по теперішній час та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Акту обстеження квартири у житловому приміщенні по факту проживання від 07.02.2022 зареєстрована відповідачка не проживає у квартирі з 27.11.2015 року. Позивачі неодноразово зверталися до відповідачки з проханням добровільно знятися з реєстраційного обліку за адресою:\~ [ADDRESS] , однак вона відмовилася, посилаючись на зайнятість та її проживання в іншому місці. У зв`язку з реєстрацією місця проживання відповідачки, позивачі вимушені сплачувати комунальні послуги та позбавлені можливості у повній мірі реалізувати право власності на належну їм на праві власності квартиру, а тому просили суд задовольнити позов та судові витрати залишити за ними. Ухвалою суду від 01.08.2022 позов залишено без руху та надано позивачам строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 14.09.2022 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін по справі. Позивачі у судове засідання не з`явилася, надали суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи за місцем реєстрації, а також шляхом розміщення оголошення на сайті суду. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судове засідання здійснювати у відсутність учасників справи за наявними у суду матеріалами. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави\~10\~розділу\~ІІІ ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачам на підставі Свідоцтва про право власності № Ц-523 від 20.05.1998, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради на підставі розпорядження № Ц-235 від 24.02.1998, належить на\~праві приватної спільної сумісної власності\~квартира,\~яка знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 9917300 від 22.02.2006. Згідно довідки Відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради № 162 від 12.01.2022, за відомостями, що містяться в реєстрі територіальної громади м. Кривий Ріг наявна інформація, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із зазначеної довідки відповідачка зареєстрована за вищевказаною адресою з 27.11.2015, однак не проживає там з тієї самої дати, що підтверджується Актом обстеження квартири у житловому приміщенні по факту проживання від 07.02.2022, складеного мешканцями будинку [ADDRESS] , підписаного майстром дільниці ТОВ «ДИВОБУД» Перловою І.В., затвердженого директором ТОВ «ДИВОБУД» Куделя В. Відповідно до ч. 1\~ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно\~ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 319 ЦК України визнано, що\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Всім власникам забезпечуються рівні умови для здійснення своїх прав. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Будь-яких обов`язків та обмежень у реалізації свого права власності, як власника квартири, для мене законом не встановлено, а тому обмеження, які встановлюються мені відповідачами є незаконними та такими, що підлягають усуненню. Окрім того,\~ст. 321 ЦК України\~встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до\~ст. 383 ЦК України\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до\~статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Правова позиція Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) відповідно до пункту 1 статті 8 Конвенції передбачає кожній особі гарантії, крім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. У пунктах 40-44 рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» зазначено, що згідно з Конвенцією поняття «житло» не обмежується приміщенням, яке законно займано або створено. Чи є конкретне місце проживання «житлом», яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме: від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не проживає у будинку позивача понад один рік, будь-якої домовленості між сторонами щодо користування житлом немає, відповідно може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачами.

Outcome: approved