Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

19 серпня 2022 року представник позивача [PERSON] - адвокат Олешицька В.Е. звернувся з позовом до приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (далі - ПрАТ «Суха Балка»), про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я, посилаючись на те, що позивач з 28.11.2000 року по 07.02.2017 року працював на підприємстві відповідача на різних посадах, а саме з 28.11.2000 р. по 09.07.2001 р. електромеханік, шахти «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка»; з 09.07.2001 р. по 03.04.2012 р - механік дільниці шахти «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка»; з 03.04.2012 р. по 07.02.2017 р. начальник (заступник) дільниці ПрАТ «Євраз Суха Балка». 07 лютого 2017 року позивача було звільнено з роботи за власним бажанням у зв`язку з переїздом на нове місце проживання, ст.. 38 КЗпП України. Внаслідок праці у шкідливих умовах позивач отримав хронічні професійні захворювання, а саме\~хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), група В. Легенева недостатність другого ступеня. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії №2 Серії 12 ААА № 060460 від 19 липня 2022 року позивачу вперше було встановлено ступінь стійкої втрати працездатності внаслідок професійного захворювання - 30% - ХОЗЛ, з 30 червня 2022 року до 1 липня 2024 року. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії №2 від 19 липня 2022 року серії 12 ААВ №130409 позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності з 30 червня 2022 року у зв`язку з професійним захворюванням, протипоказана важка праця в умовах виробничого пилу. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, чим йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач відчуває постійні фізичні страждання, наслідком якого є порушення звичного способу життя, потреба додаткових зусиль для організації життя, порушенням нормальних життєвих зв`язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює в 195000 грн., які просить суд стягнути з відповідача. 25 серпня 2022 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі доказами. Відповідач скористався правом надання суду відзиву на позовну заяву та 04 жовтня 2022 року надав його до суду. Згідно поданого відзиву, відповідач не погоджується в повній мірі з пред`явленими позовними вимогами вважаючи, що [PERSON] був обізнаний про умови праці на підприємстві та про неможливість роботодавця в повній мірі забезпечити безпечні умови праці з огляду на специфіку виробництва, а відтак працівник самостійно виявив бажання працювати в умовах шкідливих виробничих факторів. Позивачем не доведений факт спричинення моральної шкоди професійними захворюваннями діями відповідача, ймовірною причиною вважає незастосування позивачем у процесі виконання трудових обов`язків засобів захисту. Надана позивачем довідка МСЕК не містить відомостей стосовно спричинення моральної шкоди умовами виробництва. Окрім цього, на думку відповідача, заявлений розмір моральної шкоди не відповідає вимогам розумності та справедливості. Суд, відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] з 28.11.2000 року по 07.02.2017 року працював на ПрАТ «Суха Балка» на різних посадах, а саме з 28.11.2000 р. по 09.07.2001 р. електромеханік, шахти «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка»; з 09.07.2001 р. по 03.04.2012 р - механік дільниці шахти «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка»; з 03.04.2012 р. по 07.02.2017 р. начальник (заступник) дільниці ПрАТ «Євраз Суха Балка». (а.с. 10-13) Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 17.02.2022 р. №491 підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут: з 07.08.1991 р. по 03.12.1991 р., з 24.03.1992 р. по 13.05.1993 р., з 17.10.1995 р. по 09.10.1997 р., з 04.02.1999 р. по 22.11.1999 р. підземний електрослюсар (слюсар) черговий та з ремонту устаткування шахти імені Леніна ВО «Кривбасруда»; 09.07.2001 р. по 03.04.2012 р. механік дільниці шахти «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка»; 03.04.2012 р. по 07.02.2017 р. начальник (заступник) дільниці ПрАТ «Євраз Суха Балка». (а.с.19) Комісією з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання було встановлено наявність у позивача хронічного професійного захворювання за таким діагнозом: Хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), група В. Легенева недостатність другого ступеня.( а.с.14-15). Зазначений діагноз підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого КНП «ЦПМСД №2» амбулаторія №2 від 18.02.2022 р.(а.с.20-21) Крім того Комісією було зроблено висновок про наявність шкідливих умов праці (п. 13 зазначеного вище акту), а саме на підставі інформаційної довідки про умови праці [PERSON] від 23.12.2020 р. №1081/4.6-11, підготовленої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області та згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженим Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 р. № 248, умови праці [PERSON] відносяться: за вмістом пилу переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); за показниками важкості праці - до 3 класу 2 ступеня «шкідливі»; за показниками рівня шуму - до 3 класу 2 ступеня «шкідливі». Отже, встановлено, що загальна оцінка умов праці працівника відноситься до 3 класу 2 ступеня «шкідливі». Згідно п. 18 зазначеного акту причиною виникнення у позивача професійного захворювання є: Пил переважно фіброгенної дії: Концентрація пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70 % в повітрі робочої зони перевищувала граничнодопустимому в 1,85 разів і складала 3,7 мг/м3\~ при ГДК 2,0 мг/м3\~ згідно\~вимог \~«Гігієнічних регламентів\~хімічних речовин\~у повітрі\~робочої зони»,\~затверджених наказом\~Міністерства охорони\~здоров`я від\~14.07.2020\~р.\~№1596. Враховуючи вище вказане згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії №2 Серії 12 ААА № 060460 від 19 липня 2022 року позивачу вперше було встановлено ступінь стійкої втрати працездатності внаслідок професійного захворювання - 30% - ХОЗЛ, з 30 червня 2022 року до 1 липня 2024 року. Відповідно до рекомендацій МСЕК позивачу необхідне медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення, показане санаторно-курортне лікування.(а.с.17) Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії №2 від 19 липня 2022 року серії 12 ААВ №130409 (копія додається) позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності з 30 червня 2022 року у зв`язку з професійним захворюванням, протипоказана важка праця в умовах виробничого пилу. Рекомендоване спостереження сімейного лікаря.(а.с.18) Суд, встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійні захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст.\~153,\~237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. Згідно\~статті 3 Конституції України\~людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.\~Статтею 173 КЗпП України\~закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У зв`язку з тим, що відповідно до положень\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, пов`язаного з виробництвом, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. У відповідності зі статями\~23,\~1167\~ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок отримання ним професійного захворювання. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Доводи відповідача щодо відсутності факту встановлення наявності доказу вини відповідача суд не приймає до уваги, оскільки у судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. З урахуванням викладеного, доводи відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. Вирішуючи питання про покладення відповідальності за завдану позивачу моральну шкоду на відповідача, суд виходить з того, що професійні захворювання виникли у позивача під час його роботи на підприємстві відповідача, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 11.04.2022 року. За таких обставин суд вбачає, що ПрАТ «Суха Балка» повинно нести відповідальність за заподіяну [PERSON] моральну шкоду спричинену професійними захворюваннями. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності в розмірі 30% та встановлення третьої групи інвалідності, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах, а також період праці на підприємстві відповідача на протязі 21 року 5 місяців, з яких 16 років 2 місяця в шкідливих умовах праці, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди дещо завищений, а тому визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 80000 грн. без врахування податку з доходу фізичних осіб. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини «STANKOV v. BULGARIA», № 68490/01, від 12 липня 2007 року). Вказане узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») та Практичною інструкцією по зверненню в ЄСПЛ від 28.03.2007, затвердженою Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6Конвенції\~про захист\~прав людини\~і основоположних\~свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи норми\~ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 800 грн.

Outcome: partial