Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач є власником 1/2 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , яку прийняла у спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Інша 1/2 частка квартири належала колишньому чоловікові матері - [PERSON] , шлюб з яким матір`ю був розірваний 13 грудня 2001 року, і який з того часу в квартирі не проживав, а у лютому 2002 року знявся з реєстрації за цією адресою, оскільки переїхав на постійне проживання за іншою адресою: [ADDRESS] . Оскільки після смерті чоловіка у 1997 році позивач залишилася з двома дітьми, а матір вже хворіла та потребувала допомоги, вона у 2002 році переїхала жити до матері в квартиру за адресою [ADDRESS] , де продовжує мешкати до цього часу. Вважала, що вся квартира належала матері, оскільки отримував її батько позивача [PERSON] , і вона до моменту прийняття спадщини не знала, що приватизували квартиру мати та вже другий її чоловік [PERSON] , який помер [INFO] . Зазначила, що після його смерті спадкоємців не залишилось, ніхто до цього часу прав на вказану частку квартири не заявляв. Оскільки позивач з 2002 року постійно проживає у спірній квартирі, несе усі обов`язки власника, сплачує за комунальні послуги, підтримує квартиру в належному стані, то вважає, що є підстави для визнання за нею права власності на 1/2 частку квартири за набувальною давністю. Процесуальні дії у справі. 17.05.2021 позовна заява надійшла до суду. 21.05.2021 та 25.06.2021 позовна була залишена без руху. 13.07.2021 надійшла уточнена позовна заява. 30.08.2021 позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито, у справі призначено підготовче засідання, здійснено витребування доказів за клопотанням позивача. 11.02.2022 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Інших заяв, клопотань не надходило. За таких обставин, суд розглянув справу за відсутності відповідача. В судовому засіданні Позивач та її представник позовну вимогу підтримали повністю, просили її задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач просила врахувати, що про належність 1/2 частки спадкової квартири не її матері, а іншій особі дізналася лише, коли отримала свідоцтво про право власності не на всю квартиру, а на половину. Також їй відомо, що коли матір розлучалася з [PERSON] , вона купила йому однокімнатну квартиру по [ADDRESS] . Протягом 10 років з дня смерті останнього, ніхто на його частку не претендував. Оскільки проживає в квартирі безперервно, починаючи з 2001 року, вважає, що користується нею на законних підставах, тому просить визнати право власності на 1/2 частку квартири за набувальною давністю. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає з позивачем в одному будинку, знає її з 2001 року, вони здружилися, спілкувалися, як сусіди, діти їх теж дружили між собою. Позивач у 28-ій квартирі проживає постійно, з 2001 року і до цього часу, сторонніх осіб за цією адресою ніколи не було. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивача, проживає в одному під`їзді, в квартирі [ADDRESS] , позивачкою знайома вже майже 35 років, тому їй достеменно відомо, що позивач мешкає у квартирі [ADDRESS] постійно, більше 10 років доглядала матір, тому вважає її своєю. Про те, що на квартиру претендує хтось інший, вона ніколи не чула. Свідок [PERSON] суду пояснив, що мешкає у сусідньому будинку - по [ADDRESS] , знайомий з позивачем з 1980 року, вони навчалися у одному класі, і йому відомо, що позивач постійно проживає в квартирі [ADDRESS] , з початку проживала - з матір`ю, зараз - з дітьми. Фактичні обставини, встановлені судом. Відповідно до свідоцтва про усиновлення від 28.06.1973 року, Позивач [PERSON] є дочкою подружжя [PERSON] та [PERSON] , які розірвали шлюб 27.06.1982 року (а.с.20 - 22). 23.08.1985 року матір позивача [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , та змінила прізвище на « [PERSON] », шлюб з яким було розірвано 13.12.2001 року (а.с.23, 24). Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло, виданого 15.07.1993 Бюро приватизації Криворізького відділку залізниці згідно з розпорядженням № НОДБП-427 від 17.06.1993, квартира за адресою: [ADDRESS] , належала на праві приватної, спільної, сумісної власності [PERSON] , [PERSON] (а.с.8а). Вказана квартира складається з 3-х кімнат загальною площею 54,0 кв.м., житловою площею - 40,4 кв.м. (а.с.13-16). [PERSON] 01.03.1994 року склала заповіт, яким все належне їй на день смерті майно заповіла [PERSON] , тобто дочці (а.с.26-27). [INFO] мати позивача [PERSON] померла (а.с.28). Після смерті матері належну їй 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] успадкувала дочка - позивач по справі [PERSON] , якій державним нотаріусом П`ятої криворізької державної нотаріальної контори Оксамитною Н.В. 05.02.2021 року було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Право власності позивача на 1/2 частку спадкової квартири зареєстровано нотаріусом, як державним реєстратором, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9-12). Згідно з актовим записом про смерть № 85 від 28.01.2011 [PERSON] помер [INFO] (а.с.66-67). Довідками Відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу від 08.09.2021 року підтверджено, що [PERSON] , [INFO] ,. в період з 05.02.1990 року по 02.10.2001 року мав реєстрацію місця проживання за адресою [ADDRESS] , а в період з 12.10.2001 року по 21.07.2006 року - за адресою: [ADDRESS] (а.с.64-65). Відповідно до інформації П`ятої криворізької державної нотаріальної контори від 30.09.2021 року за № 1001/01-16, спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, заповіти від його імені не посвідчувалися. Ця інформація підтверджена Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 23.09.2021 № 66552329 та зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 23.09.2021 № 66552378 (а.с.77-79). Згідно з відміткою в паспорті, Позивач [PERSON] з 22.03.2021 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.5-6), від її імені укладено договір з газопостачальною організацією на цю квартиру від 21.06.2007 року, на її ім`я надходять повідомлення від комунальних установ про суми, нараховані до сплати за комунальні послуги (а.с.5-6, 29-32). Таким чином, наданими позивачем письмовими доказами та показаннями свідків встановлено, що Позивач постійно проживає у спірній квартирі, після смерті матері одноособово володіє і користується нею, несе усі витрати по утриманню житла, в тому числі і 1/2 часткою, що була приватизована її померлим вітчимом [PERSON] , підтримує житло у належному стані, тобто у повній мірі добросовісно володіє вищевказаним майном, укладає угоди по наданню комунальних послуг. Зміст спірних правовідносин. Встановленим фактам відповідають правовідносини з набуття права власності за набувальною давністю. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В порядку ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.4 цієї статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Судова практика, яку використовує суд для спірних правовідносин. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) зроблено висновок, про те, що умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі ст.344 ЦК України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. За змістом ч.1 ст.344 ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Висновок суду. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позивач добросовісно заволоділа майном - 1/2 часткою квартири [ADDRESS] і продовжує самостійно відкрито, безперервно володіти ним, більше 20 років, будь-яких договорів із власником вказаної частки квартири, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), і виключає можливість набуття в подальшому майна у власність за набувальною давністю, позивач не укладала, у неї не було сумнівів у тому, що на це майно не претендують інші особи, вона отримала вказане нерухоме майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього, у зв`язку з чим вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, оскільки задовольняються вимоги позивача, яка від сплати судового збору звільнена, як інвалід другої групи, враховуючи характер спору, суд вважає, що судові витрати слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved