Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-09 00:00:00

КП НМР «Житлово-комунальне об`єднання» звернулося до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого посилається на те, що є балансоутримувачем гуртожитку [ADDRESS] . Позивач вказав, що в кімнаті №514 згідно ордера № 903 від 17.10.2002 року був зареєстрований [PERSON] . Однак, 18.04.2008 року на підставі заяви [PERSON] , спірна кімната була переоформлена на відповідачку у справі - [PERSON] . Представник позивача зазначила, що у спірній кімнаті з 2008 року значиться зареєстрованими [PERSON] та [PERSON] . Внаслідок обстеження житлових умов встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] в гуртожитку фактично не проживають, особистих речей відповідачів кімнаті та в приміщеннях загального користування не виявлено. Також під час обстеження житлових умов було встановлено, що в спірній кімнаті [PERSON] та [PERSON] не проживають понад вісім років. Вказані обставини підтверджують [PERSON] та [PERSON] , які вказують, що у кімнаті №514 проживають їх діти: [PERSON] , 2003 року народження та [PERSON] , 1998 року народження, оскільки склад їх сім`ї шість чоловік і вони не можуть розміститися в своїй кімнаті №540. Для вселення та користування спірною кімнатою [PERSON] передали ключі родичі відповідачів. Факт проживання у спірній кімнаті родини [PERSON] понад вісім років підтверджують [PERSON] , яка зареєстрована в кімнаті [ADDRESS] , [PERSON] зареєстрована в кімнаті [ADDRESS] Крім того, оплату за житло та комунальні послуги щодо кімнати № 514 вносить [PERSON] . Враховуючи наведене, позивач вважає, що відповідачка втратила інтерес до вищеозначеного житла і не має у ньому потреби. На підставі наведено, представник позивача в позовній заяві посилаючись на ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу Української РСР, просить суд визнати відповідачів такими, що втратила право на користування ліжко-місцем в кімнаті [ADDRESS] . Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13.04.2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23.09.2022 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті. Будь-яких інших процесуальних дій суд не вчиняв. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні від 23.09.2022 зменшила позовні вимоги, а саме, просила залишити без розгляду позовну вимогу щодо зняття з реєстрації. Вимогу щодо визнання відповідачів таким, що втратили право користування спірним житловим приміщенням підтримала, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена у встановленому законом порядку, надала на адресу суду заяву в якій просила, розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов та заяв про розгляд справи у її відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подав. Суд, встановивши фактичні обставини справи, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків, дослідивши та оцінивши надані докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке. Судом встановлено, що згідно копії ордеру № 903 на житу площу в гуртожитку №2 виданого на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету та наказу ЖКО №227 від 15.10.2002 року [PERSON] та членам її сім`ї - дружині [PERSON] та сину [PERSON] надано право на зайняття житлової площі у гуртожитку [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що з 2008 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в кімнаті [ADDRESS] , яка є об`єктом нерухомого майна комунальної власності та перебуває на балансі позивача. Як вбачається з актів обстеження кімнати № 514 в гуртожитку [ADDRESS] , складених 21.05.2020 року, 13.06.2020 року, 20.05.2021 року, 22.07.2021 року, 21.09.2021 року, 24.11.2021 року проведених комісією у складі: завідувача гуртожитку [PERSON] , начальника ВПКЗ [PERSON], майстра будинкоуправління [PERSON] , свідків [PERSON] , [PERSON] відповідачі [PERSON] та [PERSON] , не проживає у даній кімнаті протягом останніх восьми років, в означеній кімнаті проживає сім`я [PERSON] . З актів обстеження вбачається, що [PERSON] та члени її сім`ї постійно проживають в кімнаті, добросовісно сплачують послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, заборгованості немає. Допитана в судовому засіданні 23.09.2022 року свідок [PERSON] пояснила, що працює комендантом гуртожитку №2. Зі слів мешканців будинку [ADDRESS] їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] не проживають в кімнаті №514 більше 8 років. Відповідачі кімнатою не користуються, комунальні послуги не сплачують. В судовому засіданні 23.09.2022 року свідок [PERSON] пояснила, що 8 років тому [PERSON] , запропонувала їй проживати у кімнаті [ADDRESS] , оскільки вона, разом із сином [PERSON] проживає в іншому місці. З того часу, протягом 8 років, члени сім`ї [PERSON] , зокрема, діти [PERSON] , 2003 року народження та [PERSON] , 1998 року народження, постійно проживають в спірній кімнаті. [PERSON] добросовісно сплачує послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій, заборгованості немає. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] протягом 8 років кімнатою не користуються, комунальні послуги не сплачують. Позивач, вказуючи на відсутність відповідачів у займаному ними житловому приміщенні без поважних причин понад шість місяців та втратою останніх у зв`язку з цим права користування жилим приміщенням, звернувся до суду з вказаним позовом за захистом свого порушеного права, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Таким чином, спірні правовідносини щодо користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 2 Житлового кодексу Української РСР. Згідно із ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, що визначено ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР. За приписами ст.72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - відсутності відповідачів за місцем їх реєстрації без поважних причин понад шість місяців, суд вважає, що останні втратили інтерес до спірного житла як до свого постійного місця проживання, тому порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням внаслідок його відсутності у такому понад встановлені ч.1 ст.71 Житлового кодексу Української РСР строки. При цьому, суд враховує аргументи позивача, наведені в позові на підтвердження підстав для його задоволення, оскільки такі не спростовані відповідачами та знайшли своє підтвердження в ході дослідження наявних в матеріалах справи доказів, а також заявою відповідачки [PERSON] про визнання позову. Вказані докази, на переконання суду, є належними, допустимими та достовірними в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України. При вирішенні даного спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу Української РСР та на які вірно посилається позивачка у поданому позові. Відповідно до п.6 ч.1 ст.24 Закону України «Про надання публічних (електронних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд стягує з відповідачів на користь позивача 2481 гривень судового збору, в рівних частках, з кожного по 1240,50 гривень, що відповідатиме вимогам ст. 141 ЦПК України. Враховуючи наведене та

Outcome: approved