Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] померла її мати [PERSON] , [INFO] , та після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме: на 1/2 частку в праві власності на квартиру за адресою [ADDRESS] . [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , [INFO] , та після його смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме: на 3/4 частки в праві власності на квартиру за адресою [ADDRESS] . Вказує, що 30.12.2020 позивач звернувся до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Прокопенко Лесі Володимирівни, відповідно до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, із заявою про прийняття спадщини №33 за померлою [PERSON] та заяву про прийняття спадщини № 34 за померлим [PERSON] , а тому вважається таким, що прийняв спадщину. На підставі заяви позивача було заведено спадкові справи №12-2020 та №13-2020 від 30.12.2020. 16.08.2021 Позивач звернувся до приватного нотаріуса з заявою №30 з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті померлої матері [PERSON] , та заявою №31 з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті батька [PERSON] . Проте, нотаріусом було відмовлено Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ј (одну четверту) частки у праві власності на квартиру, яка належала [PERSON] та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ѕ (три четвертих) частки у праві власності на квартиру за адресою [ADDRESS] , яка належала [PERSON] у зв`язку із ненаданням оригіналу документу, який посвідчує право власності спадкодавців на зазначену квартиру. Позивач вказує, що отримати дублікат документу, який підтверджує право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] , неможливо, оскільки дублікат свідоцтва про право власності видається виключно за письмовою заявою власника майна. З урахуванням викладеного, просить суд позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачем (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) право власності на 3/4 (три четвертих) частки в праві власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] ( [INFO] , померлого [INFO] ) та визнати за позивачем (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) право власності на 1/4 (одну четверту) частку в праві власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] ( [INFO] , померлої [INFO] ). 17.09.2021 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.09.2021 було відкрито провадження, призначено до розгляду у підготовчому засіданні та витребувано у Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прокопенко Лесі Володимирівни матеріали спадкової справи №12-2020 та №13-2020 від 30.12.2020 після смерті [PERSON] та [PERSON] . 16.11.2021 представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву. 20.01.2022 до суду подано копію матеріалів спадкових справ, заведені після смерті [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26.01.2022 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явився, проте до суду подано клопотання про слухання справи у відсутності позивача та просить позов задовольнити у повному обсязі.. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений. У своєму відзиві на позовну заяву відповідач просив суд ухвалити рішення, відповідно до норм чинного законодавства та розглядати справу за відсутності представника Київської міської ради. Третя особа у судове засідання не з`явилися, проте в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] , [INFO] . Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] та [PERSON] є їхня дочка - [PERSON] , тобто позивач у справі. У матеріалах справи міститься свідоцтво про народження [PERSON] ( [INFO] ). У матеріалах спадкових справ також міститься витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 30.12.2020, відповідно до якого [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] у зв`язку з реєстрацією шлюбу. Після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно - квартиру за адресою [ADDRESS] . 30.12.2020 Позивач подала до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Прокопенко Лесі Володимирівни заяву про прийняття спадщини № 33 за померлою [PERSON] та заяву про прийняття спадщини № 34 за померлим [PERSON] . На підставі поданих заяв було відкрито спадкову справу №12-2020 щодо майна померлої [PERSON] та спадкову справу №13-2020 щодо майна померлого [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №143/02-31, нотаріус відмовила Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частки у праві власності на спадкове майно, яка належала [PERSON] за відсутністю у нього правовстановлюючого документу на спадкове майно. Відповідно, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №144/02-31, нотаріус відмовила Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/4 частки у праві власності на спадкове майно, яка належала [PERSON] за відсутністю у нього правовстановлюючого документу на спадкове майно. Згідно матеріалів справи судом було встановлено, що оригінал свідоцтва про право власності на вищевказану квартиру було втрачено. Матеріали справи містять копію оголошення про відкриття спадщини та про втрату оригіналу Свідоцтва про право власності в газеті «Голос України» №17 (7517) від 30 січня 2021. 09.03.2021 Позивач через представника звернувся до Солом`янського управління поліції Головного Управління Національної поліції у м. Києві стосовно втрати оригіналу Свідоцтва про право власності та отримав довідку, що встановити місцезнаходження Свідоцтва про право власності не можливо. 24.05.2021 позивач звернувся до Відділу приватизації державного житла Центру надання адміністративних послуг Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації для отримання дублікату Свідоцтва про право власності. Однак, листом від 09.06.2021 №108/29-786 Позивача повідомили, що у Положенні про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 №396 не передбаченні випадки видачі свідоцтва про право власності на житло спадкоємцям. У зв`язку з відмовою у вчиненні нотаріальних дій у позивача виникало право захисту в судовому порядку шляхом визнання права власності спадкоємця на спадкове майно. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України). Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. При цьому слід виходити з положень ст. 11 ЦК України про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків. Відповідно до них цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадщина, не залежно від часу її прийняття належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 1222 ЦК України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Позивач відноситься до осіб, які мають право на спадкування за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] , оскільки є дочкою померлих, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] . Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Встановлено, що позивач у визначений законом шестимісячний строк подав заяву про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом. Оскільки позивачу було відмовлено у отриманні свідоцтва про право на спадщину за відсутністю правовстановлюючого документи, його права підлягають поновленню у судовому порядку. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Частиною першою, другою статті 77 ЦПК України визначено, належним є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З аналізу зазначеної правової норми випливає, що позов про визнання права власності подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності у неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто, метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб`єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам частини другої статті 16 ЦК. України та узгоджується з дослідженими у суді матеріалами справи. З огляду на викладене вище та зважаючи на докази в матеріалах справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, та задоволення позову.

Outcome: approved