Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

У травні 2022 року позивач [PERSON] звернулась до Білоцерківського\~ міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до\~ Селезького відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, посилаючись на наступні обставини. 05 березня 2002 року між позивачем [PERSON] , [INFO] та відповідачем [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб, який зареєстрований Переяслав-Хмельницьким РАЦС Київської області, актовий запис № 32. Від спільного шлюбу у них народилася дитина син [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами було розірвано 19 листопада 2009 року Переяслав-Хмельницьким РАЦС Київської області, актовий запис № 172.\~ Але заради дитини в 2010 році сторони зійшлися і стали спільно проживати у громадянському шлюбі. У спільному проживанні народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Через рік спільного проживання, після народження дочки, позивачу довелося забрати дітей та переїхати на постійне місце проживання до її батьків до м. Біла Церква Київської області. Поводження відповідача [PERSON] в сім`ї, його дії до дітей, до неї та взагалі до родини, стало підставами розірвання шлюбу у 2007 року та розриву родини у 2013 році. У зв`язку із систематичним ухилянням від фінансового забезпечення дітей та сім`ї, позивачу прийшлося в примусовому порядку стягувати з відповідача аліменти на сина. Так, рішенням Галицького районного суду Полтавської області від 24.01.2007 року у справі № 2-124/2007 було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, починаючи з 30.11.2006 року і до повноліття. На даний час ситуація повторюється і добровільно відповідач не бажає брати участь у фінансовому забезпеченні дочки [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачем з 2013 року та зареєстрована за місцем проживання її з дітьми, в будинку її батьків за адресою: [ADDRESS] з 03.09.12021 року по теперішній час. Відповідач здоровий чоловік, працює на підприємстві, платник аліментів на старшу дитину сина [PERSON] з 2007 року, на його утриманні інших осіб не має. Просила суд стягувати з [PERSON] , [INFO] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення донькою повноліття (а.с. 1). Ухвалою судді від 30 травня 2022 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу [PERSON] строк для усунення недоліків (а.с. 13-15). 14.07.2022 року позивач [PERSON] надала до канцелярії суду заяву, зареєстровану за вх. № 22894, в якій просила долучити до матеріалів справи уточнену позовну заяву та додатки до неї, в якій просила стягувати з [PERSON] , [INFO] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення донькою повноліття (а.с. 19-22). Ухвалою судді від 07 вересня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 40-41). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала заяву, отримана судом 16.09.2022 року за вх. № 32501, в якій просила справу за її позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, розглянути за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с. 44). Відповідач [PERSON] в судове засідання, яке було призначено на 23.09.2022 року о 11 год. 00 хв., не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення. Із зазначеного поштового повідомлення вбачається, що відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження, позовну заяву та додатки до неї 16.09.2022 року про слухання справи, яке відбудеться в Білоцерківському міськрайонному суді 23 вересня 2022 року о 11 годині 00 хвилин (а.с. 45). 23 вересня 2022 року судове засідання було відкладено на 13 жовтня 2022 року о 09 год. 30 хв., у зв`язку з неявкою відповідача (а.с. 46). Відповідачу [PERSON] було вдруге направлено судову повістку про розгляд справи, яке призначено на 13.10.2022 року о 09 год. 30 хв. рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Із зазначеного поштового повідомлення вбачається, що відповідач отримав судову повістку 07.10.2022 року та повідомлений про слухання справи, яке відбудеться в Білоцерківському міськрайонному суді 13 жовтня 2022 року о 09 годині 30 хвилин (а.с. 49), однак, в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Також, відповідач [PERSON] повідомлявся про виклик до суду на інформаційному веб-сайті судової влади України, на 09 годину 30 хвилин 13 жовтня 2022 року за адресою: [ADDRESS] у справі про стягнення аліментів на дитину, про що в матеріалах справи свідчить наявне оголошення (а.с. 48). Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] про слухання справи, яке було призначено на 13 жовтня 2022 року був повідомлений завчасно, у відповідності до вимог статті Цивільно-процесуального кодексу України. З боку відповідача [PERSON] жодних заяв та клопотань на адресу суду не надходило. Також, не надходив і відзив на позовну заяву [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явились в судове засідання,\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою суду від 13.10.2022 року постановлено провести розгляд справи в заочному порядку. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати\~ у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.\~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи,\~ що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В судовому засіданні\~ встановлено, що 05 березня 2005 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Переяслав-Хмельницьким РАЦС Київської області, актовий запис № 32. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Галицького районного суду Полтавської області від 24 січня 2007 року, було стягнуто із [PERSON] , [INFO] , уродженця Києво-Святошинського району, мешканця [ADDRESS] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4\~ частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 листопада 2006 року і до його повноліття (а.с. 27) та видано виконавчий лист. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 18.04.2013 року та направлено відповідачу [PERSON] для відома та виконання (а.с. 32). Також встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 172 від 2009 року листопада місяця 19 числа, про що свідчить в матеріалах справи копія свідоцтва про розірвання шлюбу, видана 27 квітня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області, серії [NUMBER] (а.с. 28). Згідно з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , яке було видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гадяцького районного управління юстиції Полтавської області від 23 жовтня 2012 року, актовий запис № 189, серії [NUMBER] вбачається, що батьками неповнолітньої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 26). З наявної у матеріалах справи довідки про реєстрацію місця проживання особи, яка видана 08.07.2022 року за № 15.2-03/1572 Центром надання адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована та проживає неповнолітня [PERSON] , [INFO] з 03.09.2021 року і по теперішній час (а.с. 31).\~ Також за цією адресою зареєстрована та проживає позивач [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи (а.с. 29) та копією паспорта з відміткою про місця проживання, а саме: [ADDRESS] (а.с. 23). Оскільки, відповідач не надає матеріальної допомоги неповнолітній донці [PERSON] , [INFO] , то позивач звернулася до суду з відповідним позовом.\~ Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положення ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.\~\~ Згідно\~ ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у\~ частці\~ від\~ доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, тощо. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням\~ суду від дня\~ пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України\~ суд розглядає\~ цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим\~ відповідно до цього Кодексу, в межах\~ заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до Інформації про виконавче провадження (а.с. 33-36) вбачається, що з [PERSON] утримуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку і до повноліття сина [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Тому, враховуючи вищенаведені обставини, матеріальне становище дитини та матері, матеріальне становище платника аліментів, а також ту обставину, що відповідачем [PERSON] вже сплачуються аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, відповідно до виконавчого листа № 2-1063, виданого 21.12.2009 року, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є цілком обґрунтованими та з відповідача [PERSON] підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ,\~ в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 травня 2022 року і до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З 1 січня 2022 року відповідно до Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» ставки судового збору змінюються. Як визначено у Законі, судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою або фізичною особою підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення заборгованості,\~ неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 6\~ ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд врахує, що за подання позову немайнового характеру особою сплачується судовий збір у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до Закону України «Про судовий збір», що діє на час звернення до суду та складає 992 грн. 40 коп. та оскільки позивача звільнено від сплати судових витрат, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь держави підлягають стягненню судові витрати у сумі 992 грн. 40 коп. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок). Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved