Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

30.03.2022 [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», про визнання протиправною відмови у виплаті страхового відшкодування та зобов`язання здійснити виплату страхування, стягнення моральної шкоди, яким просив визнати протиправними дії товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо»» по відмові йому у виплаті страхового відшкодування та зобов`язати відповідача виплатити йому страхове відшкодування у відповідності з електронним договором добровільного страхування від нещасних випадків від 26.07.2017 р. № NKSLNS-175Q1LС, стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо»» на мою користь моральну шкоду у сумі 10 000,00 грн. В обґрунтування позову зазначав, що 26.06.2017 року, між ним та ТзОВ «Страхова компанія «Кредо» укладено договір добровільного страхового відшкодування від нещасних випадків № NKSLNS-175Q1LC від 26.06.2017. Він є застрахованою особою за договором. 21.10.2021 року з ним трапився страховий випадок. 24.11.2021 року він звернувся із заявою до відповідача, проте останній відмовив у виплаті страхового відшкодування з посиланням на п.6.1.2 Умов страхування до зазначеного Договору, а саме отримане ушкодження не підтверджене та не відноситься до страхових випадків. Позивач вважає, що відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань за Договором страхування, чим порушує право позивача на отримання страхового відшкодування. Також позивач зазнав душевних страждань внаслідок протиправної поведінки відповідача, оскільки, виконуючи належним чином свої обов`язки за договором страхування, був впевнений, що у випадку настання страхового випадку він отримаю відповідне страхове відшкодування від відповідача. Тому, просив суд зобов`язати відповідача провести нарахування суми страхового відшкодування та стягнути на його користь моральну шкоду. Ухвалою судді від 29 квітня 2022 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. 29 вересня 2022 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву У якому зазначено, що відповідач проти задоволення позову заперечує у повному обсязі. На підставу свої заперечень зазначає, що електронний поліс, який надав позивач не відповідає дійсності, а відшкодування витрат на лікування не передбачено умовами договору страхування. Так зазначена позивачем дата отримання травми не підтверджена жодним медичним документом. Оскільки подані позивачем документи свідчать про те, що позивач звернувся за медичною допомогою з пропуском 48 годин з моменту отримання травми, саме тому страховим актом від 07.12.2021 року у виплаті страхового відшкодування було відмовлено на підставі п.4.1.6. умов страхування. Також позивачем не надано жодного медичного документу, який би свідчив про отримання ним 21.10.2021 року травми, що не дозволяє визначити подію страховою та перевірити надані позивачем дані, у виплаті страхового відшкодування окрім іншого було відмовлено на підставі п.4.1.5 умов страхування, відповідно до якого підставою для відмови страховика у здійсненні страхової виплати є надання страхувальником (застрахованою особою) документів (медичних довідок), що не відповідають вимогам пп.3.3.1, 3.1.2 умов страхування. Також представник відповідача зазначає, що відсутні правові підстави для відшкодування моральної шкоди. Оскільки дії відповідача повністю відповідають нормам чинного законодавства України, тому у задоволенні позову повинно бути відмовлено. Просив розглядати справу без участі відповідача за наявними матеріалами. 27 вересня 2022 року позивачем до суду була подана відповідь на відзив, у якій позивач зазначив, що договір страхування фальсифіковано відповідачем після отримання матеріалів його позовної заяви з метою викривлення дійсних обставин укладання сторонами 26.06.2017 року договору страхування. Всі необхідні для виплати страхового відшкодування документи надані ним відповідачу. Просив розглянути справу без його участі за наявними у справі матеріалами та просив задовольнити його позов у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно зі статтями\~12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до вимог\~статей 76-79 ЦПК України\~доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 5, 6\~ст. 81 ЦПК України\~докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині 1\~ст. 82 ЦПК України\~встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію [про захист прав людини і основоположних свобод] та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом достовірно встановлено, що 26.06.2017 року між\~\~ [PERSON] \~ та ТзОВ «Страхова компанія «Кредо» укладений Договір (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків № NKSLNS-175Q1LC (далі Договір страхування). Застрахованою особою та Вигодонабувачем за Договором страхування є [PERSON] . Відповідно до 6.1.2 Договору страхування повний перелік ушкоджень та розмір суми виплати зазначено в Таблиці № 1 «Ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку та розмір страхових виплат за страховими випадками» Додатка № 1 до Особливих умов добровільного страхування від нещасних випадків клієнтів фінансових установ правил страхування. Відповідно до Виписки № 7682/633 із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] , [INFO] останній отримав травму: повний діагноз «Застарілий вивих акромального кінця лівої ключиці». Зазначене дає підстави для висновку, що 21.10.2021 року із застрахованою особою [PERSON] стався страховий випадок. Додатком № 1 Додатку № 4 до Правил страхування, у примітках пункту 6.1.2. договору страхування визначено, що повний перелік пошкоджень та розмір суми виплати зазначено в Таблиці №1 "Ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку та розмір страхових виплат по страховим випадкам" Додатку №1 до Особливих умов добровільного страхування від нещасних випадків клієнтів фінансових установ правил страхування. Страхові виплати здійснюються виключно за ушкодження здоров`я внаслідок травм, що позначені у Таблиці № 1, а перелік ушкоджень здоров`я зазначеної таблиці внаслідок нещасного випадку є вичерпним, а розміри страхового відшкодування є фіксованими та складають певний відсоток від страхової су ми за відповідне ушкодження здоров`я. 24.11.2021 року [PERSON] подав відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку. Спірні взаємовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відмовою страховика у виплаті страхового відшкодування. Приймаючи рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, відповідач зазначив, що зазначена позивачем подія не визнається страховою, оскільки не входить до переліку пошкоджень, зазначених у на п. 6.1.2 договору страхування та додатку №1 до особливих умов добровільного страхування від нещасних випадків клієнтів фінансових установ правил страхування Згідно умов 1.2.3, 3.2., 3.3 Умов страхування до договору страхувальник (застрахована особа) повинен надати документи, що підтверджують факт та обставини настання страхового випадку. Страховик має право згідно п. 1.3.1. вимагати від страхувальника надання необхідної інформації та документів, що мають значення для оцінки ступеня страхового ризику. У зв`язку з тим, що страхувальником не надані відповідні документи, зазначені в п.3.3. та 1.3.1. Умов страхування, дана подія не може бути кваліфікована як страхова подія, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату. Приймаючи рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, відповідач послався на п. 3.3.1 Умов страхування до договору добровільного страхування від нещасних випадків (далі Умови страхування), що є Додатком № 1 до Пропозицій Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» щодо укладення електронного договору добровільного страхування від нещасних випадків (публічна частина договору) (далі Пропозиції). Вказані Умови страхування та Пропозиції страхувальником не підписані і матеріали справи не містять доказів, що при укладенні Договору страхування останній був з ними ознайомлений. Відповідно до Страхового акту № Z200ВPB700001Р, складеного страховиком 07.12.2021 року, подія, яка відбулася 21.10.2021 року кваліфікована як не страхова подія. Підстава відмови у виплаті страхового відшкодування: «Не страхова подія, звернення за медичною допомогою 48 годин, навмисні дії, немає документів». Будь-якої іншої інформації, що саме стало відмовою у виплаті страхового відшкодування лист-відповідь №08.12.2021/020-Z21АО70000С2, страховий акт № Z200ВPB700001Р від 07.12.2021 року не містить. Як і не зазначено у рішенні про відмову, які саме документи, що мають значення для оцінки ступеня страхового ризику, не надані позивачем. Зазначене дає підстави для висновку про безпідставність відмови ТзОВ «Страхова компанія «Кредо» у виплаті страхового відшкодування позивачу, а позовні вимоги [PERSON] щодо його права на таку виплату є законними. Згідно з ч.1\~ст. 6 Закону України "Про страхування"\~добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього\~Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. За\~ст. 8 Закону України «Про страхування»\~страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до\~ст. 979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події ( страхового випадку) виплатити другій стороні ( страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За правилами п. 5 ч. 1\~ст. 989 ЦК України\~страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. За положеннями\~ст.. 991 ЦК України\~страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. [PERSON] у своїх вимогах просив суд зобов`язати відповідача провести нарахування сум страхового відшкодування, виплатити страхове відшкодування за його заявою, стягнути моральну шкоду. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За\~ст. 5\~\~ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів містить\~ст. 16 ЦК України, де зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Судом достовірно встановлено, що 21.10.2021 року із застрахованою особою стався страховий випадок. Настання страхового випадку відповідач визнав, що підтверджується листом №08.12.2021/020-Z21АО70000С2 від 08.12.2021, яким страховик повідомив страхувальника про результати розгляду його заяви та про прийняте рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. За умовами п. 5 Договору страхування страхова сума складає 50000,00 грн. Пунктом 67 б) Таблиці № 1 «Ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку та розмір страхових виплат за страховими випадками» передбачено, що розмір страхової виплати у разі вивиху й розриву одного зчленування, переломно-вивиху ключиці однієї кістки, складає 10% від страхової суми. За п.п. 12.1 Умов страхування страховик зобов`язаний при надходженні письмової заяви від страхувальника на страхову виплату в строк не більше тридцяти робочих днів з дня одержання всіх документів, що підтверджують факт настання страхового випадку прийняти рішення про здійснення або про відмову у страховій виплаті. Зазначене дає підстави для висновку, що страховик зобов`язаний нарахувати та виплатити страхувальнику страхове відшкодування. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Звертаючись з вимогами про стягнення моральної шкоди, позивач обґрунтовував це тим, що через безпідставну відмову у виплаті страхового відшкодування він зазнав душевних страждань, оскільки, виконуючи належним чином свої обов`язки за договором страхування, був впевнений, що у випадку настання страхового випадку отримає відповідне страхове відшкодування від відповідача. Просив стягнути з відповідача на свою користь завдану моральну шкоду, яку оцінив у 10000,00 грн. Як видно із мотивів позовних вимог,\~\~ [PERSON] \~\~вказує, що моральна шкода спричинена йому невиплатою страхового відшкодування, що врегульовано нормами\~Цивільного кодексу України.\~\~ Відповідно до\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 23 ЦК України\~встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно із ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті. Таким чином, частина перша\~статті 1167 ЦК України\~встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача. Позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди [PERSON] \~\~мотивував безпідставною відмовою відповідачем виплати відшкодування, порушенням зобов`язань за договором страхування, що, за його твердженнями, призвело до душевних страждань, оскільки такі значні витрати на лікування він повинен був нести за власні кошти, обмежуючи себе у іншому. Зміст положень статті\~23, статті\~1167 ЦК України\~дає підстави для висновку, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди за загальним правилом. Разом з тим, суд не погоджується з визначеним позивачем розміром моральної шкоди. Враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача, пов`язаних з фактом безпідставної відмови відповідачем виплати відшкодування протягом тривалого часу, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що вимога про відшкодування позивачу моральної шкоди з ТзОВ «Страхова компанія «Кредо» підлягає частковому задоволенню у розмірі 2000 грн. Відповідно до ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, суд приходить до переконання про наявність достатніх правових підстав для задоволення позову. Оскільки позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача згідно ст. 141 ЦПК України за дві вимоги у сумі 1984,80 грн. (992,40х2). На підставі викладеного,

Outcome: partial