Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 75632, вчинений 31.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., щодо стягнення коштів в сумі 4159,16 гривень, а також просить стягнути з відповідача на її користь судовий збір. Свої вимоги мотивує тим, що 06.10.2015 між нею та ПАТ «банк Михайлівський» було укладено кредитний договір № 200352129, відповідно до якого їй було надано кредит у розмірі 6328,40 гривень. Кількість платежів за кредитним договору становила 13, тобто кінцевий строк повернення коштів до листопада 2016 року. 22.07.2022 вона дізналася, що постановою головного державного виконавця Калуського ВДВС Івасів Я.Я. відкрито виконавче провадження № 69470800 з виконання виконавчого напису, вчиненого 31.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про звернення стягнення на доходи боржника та задоволення вимог відповідача за кредитним договором в розмірі 4159,16 гривень. Вона вважає, що спірний виконавчий напис вчинено з грубим порушення порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Звертає увагу суду на те, що при вчиненні вказаного виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача та від неї первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості, сума штрафних санкцій та процентів, які зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Також їй не надсилалися досудові вимоги щодо оплати боргу. Отже, на підставі документів, наданих відповідачем, приватному нотаріусу не можна встановити безспірність вимог відповідача до неї, а, отже, виконавчий напис вчинено з порушенням закону. Окрім цього, відповідачем пропущено строк, протягом якого останній міг звернутися з заявою про вчинення оскаржуваного напису. Враховуючи викладене, вона вважає, що є достатні підстави вважати, що спірний виконавчий напис вчинено з грубив порушенням вимог законодавства. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.08.2022 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову, а третій особі подати письмові пояснення щодо позову. У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, хоча ухвалу про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з додатками було вручено особі за довіреністю, що підтверджується трекінгом поштового відправлення, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд ухвалює рішення у заочному порядку, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: 06.10.2015 між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2000352129, згідно з яким позивачка отримала кредит сумою 6328,40 грн. на строк 397 днів з 06.10.2015 по 06.11.2016 (а.с. 9) Листом ПАТ «Банк Михайлівський» позивачку повідомлено про порядок здійснення платежів згідно графіку платежів за кредитним договором № 2000352129 (а.с. 10). Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 31.05.2021 було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 75632, про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «Авансар», якому ТзОВ «ФК «Фагор» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 27/05/2020-4 від 27.05.2020, якому в свою чергу ТзОВ «ФК «Плеяда» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 1 від 20.05.2016, якому в свою чергу ПАТ «Банк Михайлівський» відступлено право вимоги за кредитним договором № 2000352129 від 06.10.2015, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] . Вказаним виконавчим написом з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «Авансар» запропоновано стягнути заборгованість за період з 06.10.2016 по 28.05.2021, яка складається з 1872,88 грн. заборгованості за тілом кредиту, 586,28 грн. заборгованості за нарахованою комісією за надання кредиту, 850,00 грн. заборгованості за нарахованою пенею, плати за вчинення цього виконавчого напису, а всього на загальну суму 4159,16 гривень (а.с. 8). Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.07.2022 головним державним виконавцем Калуського ВДВС у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Івасів Я.Я. відкрито виконавче провадження № 69470800 з виконання виконавчого напису № 75632, вчиненого 31.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення зі [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «Авансар» заборгованості (а.с. 7). Таким чином між сторонами виник спір з приводу правомірності вчинення виконавчого напису нотаріусом про стягнення заборгованості з позивача на користь відповідача. Оцінка суду: суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. За загальним правилом статей 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. В оспорюваному виконавчому написі, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. посилається на статтю 87\~Закону України\~«Про нотаріат» та на п. 2 Переліку документів за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. У статті 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22\~лютого 2012\~року №\~296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Відповідно до ч. 2 ст.\~265\~КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 31.05.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між ПАТ «Банк Михайлівський» та позивачкою, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, що не заперечується відповідачем, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Відповідно до частини четвертої\~статті 263\~ЦПК\~України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172». У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». У частині третій статті 12 та частині першій статті 81\~ЦПК\~України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено,\~що нотаріусу\~не надавався\~оригінал нотаріально\~посвідченого договору,\~за яким\~стягнення заборгованості\~може провадитися\~у безспірному\~порядку,\~оскільки надана\~нотаріусу заява\~№ 2000352129,\~укладена 06.10.2015 між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] , не посвідчена нотаріально, отже, не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. З огляду на викладене, в даному випадку у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. А тому позовні вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат між сторонами: відповідно до ст.\~141\~ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою сплачено судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача. За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 992,40 грн. сплаченого судового збору за подання позовної заяви. На підставі\~викладеного,\~ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved