Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

15 червня 2022 року [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів, в якому просить суд ухвалити рішення про припинення стягнення з неї аліментів на користь відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Свою позицію мотивує тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який згодом розірвано. Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син проживав з батьком, оскільки вона працювала за кордоном. Судовим наказом Южноукраїнського міського суду від 26 грудня 2019 року з неї стягуються аліменти на користь відповідача на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та початком активних бойових дій в Миколаївській області батьками прийняте рішення в інтересах дитини та з 19 квітня 2022 року неповнолітній син проживає разом з матір`ю в Італії та знаходиться на її повному утриманні, у той же час із неї продовжують стягуватись аліменти. 11 липня 2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказує, що позивач без його відома забрала сина у бабусі, коли він перебував на роботі та вивезла його до Італії, де вона проживає та працює останні вісім років. У травні 2022 року він подав заяву до відділу ДВС про закриття виконавчого провадження за судовим наказом від 26 грудня 2019 року. Та 11 травня 2022 року виконавче провадження було закрито. 22 червня 2022 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області винесено судовий наказ у справі № 486/584/22 за заявою [PERSON] про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання сина. У провадженні суду також перебувають справи № 486/1659/21 про зміну розміру аліментів та № 486/1255/21 за його позовом про визначення місця проживання дитини, які на даний час не розглянуті. Просить відмовити в задоволенні позову. 11 липня 2022 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій остання вказує, що відповідач вказує, що з нього утримано аліменти за судовим наказом, що не відповідає дійсності станом на дату подання відзиву. Оскільки нею подано клопотання про виправлення описок у рішенні. До того ж, наявність рішення про стягнення аліментів з батька не є перешкодою для постановлення рішення про припинення стягнення аліментів з матері. У відзиві [PERSON] не висловлює своєї незгоди зі змістом перекладу, зробленого нею особисто, тому просить врахувати його під час розгляду справи по суті. Просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву із проханням розглядати справу без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Розгляд справи проведено без участі сторін з урахуванням положень ч.1 ст.223 ЦПК України. Дослідивши докази в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] /а.с. 6/. Судовим наказом Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 26 грудня 2019 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від всіх видів її заробітку /а.с. 9/. Постановою заступника\~начальника Южноукраїнського\~міського відділу\~ДВС Південного\~міжрегіонального управління\~Міністероства юстиції\~(м.\~Одеса)\~07\~лютого 2020\~року відкрито\~виконавче провадження № 61197600 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] за судовим наказом Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 26 грудня 2019 року у справі №486/2098/19 /а.с. 24/. Як на підставу задоволення своїх вимог позивач посилається на те, що син з квітня 2022 року проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Згідно копії карки гостинності [PERSON] з 22 квітня 2022 року зареєстрований та проживає в Італії разом із матір`ю /а.с. 10, 11, 12/. Заперечень відповідачем щодо вказаного перекладу не надано. В ст. 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII, закріплено, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Статтею 11\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частинами 7, 8 ст.\~7\~Сімейного кодексу\~України встановлено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом частини першої статті 18\~ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, -і за її межами. У ч. 1 статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього\~Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Відповідно до ч. 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Верховним Судом у постанові від 04 вересня 2019 року по справі №711/8561/16-ц зроблено правовий висновок, що сімейне законодавство України не містить підстав для припинення стягнення аліментів за рішенням суду, яке набрало законної сили, однак за аналогією права для врегулювання такого роду правовідносин можуть бути застосовані норми частини четвертої статті 273 ЦПК України. При зміні обставин батько, з якого стягують аліменти за рішенням суду, має право звернутись до суду з позовом про припинення стягнення аліментів, якщо дитина проживає з ним. За своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Тому для врегулювання такого роду правовідносин можуть бути застосовані норми ч. 4 статті 273 ЦПК України і обраний позивачем спосіб захисту своїх прав є ефективним. В судовому засіданні встановлено, що з 19 квітня 2022 року малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає із матір`ю. Вказане підтверджується наданими позивачем доказами та не заперечується у поданому відповідачем відзиві. При цьому суд не приймає до уваги посилання відповідача на перебування у розгляді в Южноукраїнському міському суді Миколаївської області справи за його позовом про визначення місця проживання сина, оскільки вказане не позбавляє відповідача, у разі визначення місця проживання дитини із ним, звернутись до суду із заявою про стягнення аліментів на утримання сина, в тому числі і в порядку наказного провадження. Також суд не приймає до уваги посилання відповідача на розгляд інших цивільних справ у суді щодо сторін, а також закриття виконавчого провадження за зазначеним судовим наказом, оскільки доказів цього не надано. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача з 19 квітня 2022 року, оскільки саме з цієї дати син сторін проживає з матір`ю. Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 червня 2022 року, підлягають скасуванню. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений судовий збір в розмірі 992,40 гривень за пред`явлення позову та 496,20 гривень за подання заяви про забезпечення позову, а всього 1488,60 гривень.

Outcome: approved