Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком по [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог вказує, що є власником домоволодіння по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину домоволодіння від 24.01.1992 року. Відповідачі є донькою та онукою позивача, зареєстровані як члени сім`ї, однак за вказаною адресою не проживають з моменту реєстрації 2000 р., комунальні платежі та витрати на обслуговування житла не сплачують, речей належних відповідачам в будинку не має. Відповідачі фактично змінили місце постійного проживання, але знятись з реєстрації не бажають, чим чинять позивачу перешкоди у володінні та розпорядженні своєю власністю. Тому просить визнати [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим будинком по [ADDRESS] . Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 25.08.2022 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 07.10.2022 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. В суді позивач позов підтримав, просить задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, подали заяву у якій позов визнають не заперечують проти його задоволення. Заслухавши позивача, свідка, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.01.1992 року [PERSON] є власником домоволодіння по [ADDRESS] . Відповідно довідки Рихтівської сільської ради № 201 від 15.08.2022 р. згідно по господарського обліку [PERSON] , [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS] з 14.10.2000 р., але не проживають. Актом перевірки паспортного режиму від 10.08.2022 р. встановлено, що [PERSON] , [PERSON] в будинку [ADDRESS] , зареєстровані, але не проживають. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду проказала, що [PERSON] , [PERSON] не проживають в будинку тривалий час, більше десяти років, останній раз приїздили 3 роки назад. Зі слів [PERSON] відомо, що вони постійно проживають за кордоном, їх речей в будинку немає, за житло комунальні послуги не сплачують. Будь-яких конфліктів з приводу перешкод відповідачам з боку [PERSON] у користуванні ними житлом не було. [PERSON] , [PERSON] мають можливість вільно користуватись будинком. Нормами статті 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до статті 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі статтею 156 ЖК УРСР члени сім`ївласника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. У статті 162 ЖК УРСР вказано, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Аналіз вище наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника квартири користуватись жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за умови, що така особа є членом сім`ї власника житлового приміщення, власник житлового приміщення надавав згоду на вселення такої особи, як члена сім`ї. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права члена сім`ї власника житла на користування цим житлом визначено у статті 405 ЦК України, у якій зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідачі не проживають в спірному будинку понад десять років, у витратах по утриманню будинку участі не приймають, їх особистих речей в будинку немає, перешкоди [PERSON] , [PERSON] в проживанні в будинку не чинились, що підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON] . Протягом усього часу відсутності в будинку, відповідачі жодного разу не ставили питання про вселення в будинок, що вказує на те, що вони визначилися з місцем свого проживання. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільногозаконодавства. Правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Реєстрація відповідачів за адресою позивача чинить перешкоди позивачу у розпорядженні майном. Оцінюючи зібрані у справі докази суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved