Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

15.07.2022\~року [PERSON] \~звернулася до\~Київського районного\~суду м.\~Одеси з\~позовною заявою\~до [PERSON] ,\~в якій\~просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , укладений 28.05.2021 року між [PERSON] , [INFO] , громадянином Російської Федерації, паспорт [NUMBER] , виданий відділом ВФМС Росії по Магаданській області в місті Магадані 09 липня 2014 року та нею - [PERSON] , ідентифікаційний номер платника податків [NUMBER] ; визнати право власності за нею - [PERSON] , ідентифікаційний номер платника податків [NUMBER] , на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування\~заявленого позову\~позивач посилається\~на те,\~що відповідачем\~ [PERSON] після\~смерті матері\~ [PERSON] ,\~померлої [INFO] ,\~успадкована квартира,\~розташована за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~відповідно до\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом зареєстрованого\~в реєстрі\~під №5-2259,\~виданого 12\~серпня 2009\~року державним\~нотаріусом Третьої\~Одеської державної\~нотаріальної контори\~Сальніковою З.В.,\~при цьому,\~у свідоцтві\~зазначено,\~що вона\~ [PERSON] відмовилась\~від 1/2 частини вищезазначеної квартири на користь відповідача. Позивач вказує, що на підставі свідоцтва про право власності за законом КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 17.08.2009 року було зареєстроване право власності за [PERSON] на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Як стверджує позивач, за вищевказаною квартирою постійно наглядає вона - [PERSON] , сплачує комунальні платежі та підтримує її у жилому стані. У подальшому, як зазначає позивач, навесні 2021 року [PERSON] перебував у м. Одесі та разом з нею - [PERSON] вони прийняли рішення переоформити право власності на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] , шляхом укладення договору купівлі-продажу у зв`язку із тим, що [PERSON] є громадянином Російської Федерації, де і постійно мешкає, а при виникненні необхідності розпорядитися вказаною квартирою можуть виникнути складнощі. Позивач вказує, що [PERSON] також планував придбати квартиру у Російській Федерації, частину коштів для придбання квартир надавала йому сааме вона, а тому укладення саме договору купівлі-продажу вищевказаної квартири вважалось за доцільне у такий ситуації. Так, позивач зазначає, що 28.05.2021 року [PERSON] та вона - [PERSON] сумісно склали текст договору купівлі-продажу квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , попередньо звернувшись до спеціаліста в галузі права та за його допомогою, однак, при намірі засвідчити правочин у нотаріуса у м. Одесі не виявилось можливим у зв`язку із втратою відповідачем [PERSON] довідки про присвоєння останньому ідентифікаційного коду. Як стверджує позивач, після повернення до Російської Федерації [PERSON] видав довіреність №36/3-н/36-2021-3-1154 від 18 червня 2021 року, яка посвідчена [PERSON] , тимчасово виконуючою обов`язки нотаріуса міста Москви Андрєєвої Ольги Дмитрівни нотаріального округу міського округу міста Воронеж Воронезької області. Згідно цієї довіреності [PERSON] уповноважив її - [PERSON] представляти його інтереси в усіх організаціях, установах та підприємствах з приводу розпорядження належної йому квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] . Зазначена довіреність була альтернативним заходом щодо можливості користування та розпорядження квартирою громадянкою [PERSON] у зв`язку із неможливістю нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу. Фактично, на думку позивача, [PERSON] та вона - [PERSON] уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, досягли згоди з усіх істотних умов договору та виконали їх, а саме: вона - [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти у сумі двадцять тисяч доларів США, що за курсом НБУ на той час складало 550000 (п`ятсот п`ятдесят тисяч) гривень, що підтверджується відповідною розпискою та п. 3 договору купівлі-продажу, а [PERSON] , у свою чергу, передав їй право користування та розпорядження майном, яке підлягало продажу. Відповідно до довідки № Б4-234250-ф/л виданої Департаментом надання адміністративних послуг ОМР за адресою: [ADDRESS] , відсутні зареєстровані особи. Також позивач зазначає, що у червні 2022 року вона звернулась до приватного нотаріуса для укладення договору відчуження квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , однак приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Медведенко Г.В. листом № 78/01-16 від 20.06.2022 року їй було відмовлено, оскільки відповідно до п. 18 Постанови КМ України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» забороняється нотаріальне посвідчення договорів щодо відчуження нерухомого майна, які укладаються від імені фізичної особи - відчужувана на підставі довіреності. Відповідно до п. 2 цієї ж Постанови забороняється вчинення нотаріальної дії від імені громадянина Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах. Як вказує позивач - відповідач [PERSON] не має можливості та бажання приїхати в Україну будучи громадянином Російської Федерації у зв`язку із введенням воєнного стану на території України відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, та від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), а також [PERSON] боїться за свою особисту безпеку на території України, так як є громадянином РФ. Враховуючи викладені обставини, [PERSON] звернулася до суду з відповідним позовом з метою захисту своїх майнових прав. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді\~Київського районного\~суду м.\~Одеси від\~18.07.2022\~рокупозовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права власності було залишено без руху. Повідомлено [PERSON] про необхідність виправити недоліки позову протягом 10 (десяти) днів з дня отримання цієї ухвали, а саме: надати до суду належний переклад позовної заяви та додатків до неї російською мовою, оформлених та завірених належним чином, для направлення відповідачу. Роз`яснено [PERSON] , що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута зі всіма доданими до неї документами, на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 31.08.2022 року було прийнято позовну\~заяву до\~розгляду та\~відкрити провадження\~по цивільній\~справі за\~позовною заявою[PERSON] до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права власності. Розгляд справи\~призначено в\~порядку загального\~позовного провадження.Призначено підготовче засідання. У підготовчому засіданні 05.10.2022 року представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] про час та місце підготовчого засідання повідомлений належним чином, у підготовче засідання 05.10.2022 року не з`явився, однак 05.10.2022 року представник позивача надав до канцелярії суду заяву [PERSON] , яка посвідчена [INFO] т.в.о. нотаріуса нотаріального округу міського округу міста Воронеж Воронезької області РФ Асєєвою Н.А., зареєстрована в реєстрі за № 36/3-н-36-2022-6-708, із перекладом на українську мову, зі змісту якої вбачається, що [PERSON] позовні вимоги підтримує у повному обсязі, позов просить задовольнити, на даний час він знаходиться на території Російської Федерації та приїжджати до України він не збирається. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи, що від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а також у зв`язку з тим, що відповідач позов визнав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомленого відповідача, на підставі наявних у суду матеріалів, та ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі під №5-2259, виданого 12 серпня 2009 року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Сальніковою З.В., є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 17.08.2009 року право власності на зазначену квартиру було зареєстроване в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» за [PERSON] , номер запису: 108 в книзі: 692пр-41. 28 травня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого, [PERSON] передає у власність, а [PERSON] приймає у власність квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Однак, як стверджує позивач, при намірі засвідчити правочин у нотаріуса у м. Одесі не виявилось можливим у зв`язку із втратою відповідачем [PERSON] довідки про присвоєння останньому ідентифікаційного коду. З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] , який є громадянином Російської Федерації, 18 червня 2021 року видав довіреність за №36/3-н/36-2021-3-1154, яка посвідчена [PERSON] , тимчасово виконуючою обов`язки нотаріуса міста Москви Андрєєвої Ольги Дмитрівни нотаріального округу міського округу міста Воронеж Воронезької області. Згідно цієї довіреності [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси в усіх організаціях, установах та підприємствах з приводу розпорядження належної йому квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] . Зазначена довіреність, як стверджує позивач, була альтернативним заходом щодо можливості користування та розпорядження квартирою [PERSON] у зв`язку із неможливістю нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу. Фактично, на думку позивача, [PERSON] та вона - [PERSON] уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, досягли згоди з усіх істотних умов договору та виконали їх, а саме: вона - [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти у сумі двадцять тисяч доларів США, що за курсом НБУ на той час складало 550000 (п`ятсот п`ятдесят тисяч) гривень, що підтверджується відповідною розпискою та п. 3 договору купівлі-продажу, а [PERSON] , у свою чергу, передав їй право користування та розпорядження майном, яке підлягало продажу. Відповідно до довідки № Б4-234250-ф/л виданої Департаментом надання адміністративних послуг ОМР за адресою: [ADDRESS] , відсутні зареєстровані особи. У червні 2022 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса для укладення договору відчуження квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , однак приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Медведенко Г.В. листом № 78/01-16 від 20.06.2022 року їй було відмовлено, оскільки відповідно до п. 18 Постанови КМ України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» забороняється нотаріальне посвідчення договорів щодо відчуження нерухомого майна, які укладаються від імені фізичної особи - відчужувана на підставі довіреності. Відповідно до п. 2 цієї ж Постанови забороняється вчинення нотаріальної дії від імені громадянина Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах. Як встановлено згідно пояснень представника позивача - відповідач [PERSON] не має можливості та бажання приїхати в Україну будучи громадянином Російської Федерації у зв`язку із введенням воєнного стану на території України відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, та від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), а також [PERSON] боїться за свою особисту безпеку на території України, так як є громадянином РФ. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~визнається право людини на доступ до правосуддя. Відповідно до частини третьої\~статті 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з частиною першою\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 11 ЦК України\~визначено підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, а саме: цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Відповідно до\~ст.12 ЦК України\~особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Особа може відмовитися від свого майнового права. Відмова від права власності на транспортні засоби, тварин, нерухомі речі здійснюється у порядку, встановленому актами цивільного законодавства. Особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом. Якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. Статтею 13 ЦК України\~визначено межі здійснення цивільних прав, а саме: Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Згідно до вимог\~ст.14 ЦК України\~цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до частини першої\~статті 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, загальний перелік яких визначений у\~статті 16 ЦК України. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, відмовляючи в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на нерухоме майно, виходить з наступного. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна особа зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно із ч. 2 ст. 220 цього Кодексу, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. Статтею 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва підлягають державній реєстрації прав. Враховуючи наведене, суд не приймає визнання позовних вимог відповідачем, оскільки дане визнання суперечить вимогам Закону. Вивчивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed