Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

05 жовтня 2022 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] у смт. Високопілля Бериславського району Херсонської області помер її чоловік [PERSON] , [INFO] внаслідок хвороби. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації збройними силами та іншими військовими формуваннями Російської Федерації на території її проживання постійно здійснювалися артилерійські обстріли смт. Високопілля Бериславського району Херсонської області та населений пункт на дату смерті [PERSON] перебував під окупацією військовими формуваннями Російської Федерації, тому отримати документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою не мала можливості. Тому в момент коли настала смерть чоловіка, у присутності трьох жителів смт. Високопілля Бериславського району Херсонської області, було складено колективний акт про підтвердження факту смерті громадянина [PERSON] , який прожив у смт. Високопілля разом зі нею. [PERSON] похований на кладовищі в смт. Високопілля. Має в наявності паспорт померлого чоловіка [PERSON] , 1954 року народження та колективний акт про підтвердження факту смерті від 28 червня 2022 року за підписом свідків. В неї відсутнє лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року. Отримати його не було можливості, оскільки на території населеного пункту відбувалися постійні обстріли та селище на дату смерті чоловіка знаходилося під окупацією. Тому вважає, що рішення суду про встановлення факту смерті особи є єдиною підставою для державної реєстрації смерті особи. Встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно їй для державної реєстрації смерті померлої особи, проведеної державним органом України. Факт родинних відносин між нею та померлим підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серія [NUMBER] , виданим Соколовською сільською радою Кірсановського району тамбовської області від 04 липня 1982 року, в її паспорті в графі сімейне положення є відмітка про шлюб з [PERSON] (запис відповідає даним в свідоцтві про укладання шлюбу) та колективним актом від 28 червня 2022 року. Встановлення факту смерті має для неї юридичне значення, оскільки потрібно їй для державної реєстрації смерті чоловіка та подальшого оформлення спадкових прав, отримання допомоги на поховання та інших соціальних виплат. При розгляді справи заявник та представник заінтересованої особи присутніми не були. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи дійшов наступного висновку. Згідно з положеннями передбаченими пунктом 2 частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до положень частини 2 статті 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Вимогами пункту 8 частини 1 статті 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з частиною 2 статті 317 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками. На підтвердження заявлених вимог, заявник посилається на наступні відомості. З копії паспорту громадянина України, виданого на ім`я [PERSON] , вбачається, що останній був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-8). Заявник [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується записом в її паспорті громадянина України, свідоцтвом про укладання шлюбу серія [NUMBER] , виданим Соколовською сільською радою Кірсановського району тамбовської області від 04 липня 1982 року, колективним актом від 28 червня 2022 року (а.с.5, 9). Згідно колективного акту від 28 червня 2022 року, [PERSON] помер [INFO] в смт. Високопілля Бериславського району Херсонської області внаслідок хвороби (а.с.12). Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року №1207-VІІ, тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до положень ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим щодо реалізації прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ч.ч.2, 3, 4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Згідно із ч.1 ст.17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. За положеннями ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який послідуючими Указами Президента України неодноразово подовжувався та триває і на даний час. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року №75, із внесеними змінами, затверджено перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), до якого віднесено, зокрема, Високопільську селищну територіальну громаду. При цьому суд приймає до уваги той факт, що ведення активних бойових дій, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на території Херсонської області у період смерті [PERSON] , тобто станом на 28 червня 2022 року, є загальновідомим фактом, який згідно з ч.3 ст.82 ЦПК України, не потребує доказування. Разом з тим, суд також враховує, що оскільки смт. Високопілля Бериславського району Херсонської області на час смерті [PERSON] перебувало під окупацією, де державні органи влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, відтак заявник немає можливості отримати свідоцтво про смерть чоловіка, та лікарське свідоцтво про смерть останнього, із зазначенням причини смерті, у відповідності до вимог діючого на території України законодавства, а також підтвердити відповідний факт в позасудовому порядку. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Таким чином, зважаючи на вище викладене, враховуючи той факт, що заявник не має можливості в іншому, ніж у судовому порядку, одержати виданий компетентним органом виконавчої влади України документ встановленого державного зразка, який посвідчує факт смерті [PERSON] , суд приходить до висновку про обґрунтованість даної заяви та наявність підстав для її задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved