Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

Адвокат Сідун О.С., яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою, яку мотивує тим, що 06.11.2015 року приватним нотаріусом Мукачівського нотаріального округу Барановою Ж.В. вчинено виконавчий напис №384. Як вбачається з даного виконавчого напису, стягнення заборгованості проводиться за період з 13.06.2007 року по 11.06.2015 року, в наступному розмірі: - заборгованість по відсотках в розмірі 25911,64 грн.; - заборгованість по кредиту в розмірі - 253002,15 грн., всього на загальну суму - 278913,79 гривень. Вважає дії відповідача незаконними, а виконавчий напис №384 вчинений приватним нотаріусом Мукачівського нотаріального округу Барановою Ж.В. від 06.11.2015 року на користь ПАТ «УКРСОЦБАНК» - таким що не підлягає виконанню, оскільки вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги ч.1 ст.88 Закону «Про нотаріат» про безспірність заборгованості, якої взагалі нема. Крім того, ні відповідач ні нотаріус не проінформував [PERSON] про намір вчинити виконавчий напис, до моменту вчинення виконавчого напису, тому в нотаріуса в розпорядженні немає і не може бути доказів отримання останнім попередження про вчинення виконавчого напису. Також адвокат зазначає, що у виконавчому написі невірно зазначено справжню адресу проживання позивача, що також унеможливило отримання ним інформації про вчинення виконавчого напису. З огляду на вищенаведене, позивач просить визнати виконавчий напис №384 від 06.11.2015 року, вчинений приватним нотаріусом\~Мукачівського районного\~нотаріального округу\~Барановою Ж.В. про стягнення з [PERSON] \~на користь\~ПАТ «Укрсоцбанк»,\~заборгованості за\~кредитним договором\~№ 08/297-38\~від 13.06.2007\~року таким, що не підлягає виконанню. 01.04.2022 року від представника АТ «Альфа Банк» надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній вважає позовну заяву безпідставною та просить відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених в такому. Також просить суд звернути увагу, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки 25.02.2016 року Постановою 50296142 відкрито виконавче провадження. 15.03.2019 року Постановою передано ВП на виконання до Ужгородського об`єднаного УПФ в Закарпатській області для здійснення відрахувань на погашення боргу. Позов про скасування виконавчих написів надійшов до Ужгородського міськрайонного суду у березні 2021 року, тобто з пропуском трирічного строку, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. В судове засідання [PERSON] не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, однак його представник адвокат Сідун О.С. подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в т.ч. шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб сайті судової влади України. Приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Баранова Ж.В. в судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, в т.ч. шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб сайті судової влади України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 06.11.2015 року приватним нотаріусом Мукачівського нотаріального округу Барановою Ж.В. вчинено виконавчий напис №384, згідно якого запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 08/297-38 від 13.06.2007 року у загальному розмірі - 278 913,79 грн. На підставі вказаного виконавчого напису було відкрито виконавче провадження, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 15.03.2019 року, серія ВП №50236142. Згідно ч.1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Саме така правова позиція сформульована в постанові ВСУ від 05 липня 2017 року за результатами касаційного перегляду цивільної справи №754/9711/14-ц. Крім цього, відповідачем суду не надано документів, які свідчать про безспірність заборгованості позивача. Не надано таких документів і третьою особою - приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Барановою Ж.В. З позову вбачається, що [PERSON] з наявністю у нього заборгованості перед відповідачем не погоджується. Вказані обставини однозначно свідчать про те, що заборгованість [PERSON] не є безспірною. Проаналізувавши надані суду письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позивач довів суду факт вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису з порушенням вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». Що стосується твердження відповідача щодо пропуску строку позовної давності, то слід зазначити, що як встановлено в судовому засіданні про вчинений виконавчий напис позивачу стало відомо - 01.03.2021 року після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №50296142, тоді як позов подано до суду 02.03.2021 року, тобто строк звернення до суду не пропущено. Що стосується тверджень представника відповідача, що позивачу було відмово про вказаний виконавчий напис ще у 2019 р., коли відкрито виконавче провадження, то матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу на підтвердження вказаних обставин, зокрема того, що позивач отримував чи виконавчий напис чи постанову виконавця про відкриття виконавчого провадження. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги недоведеність відповідачем факту подання нотаріусу документів на підтвердження безспірної заборгованості позивача, а також заперечення позивача [PERSON] щодо наявності безспірної заборгованості перед ПАТ «Укрсоцбанк», суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є обґрунтованими, а тому виконавчий напис від 06.11.2015 року, вчинений приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Барановою Ж.В., зареєстрований в реєстрі за номером 384, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк», заборгованість в розмірі 278913,79 грн., слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved