Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивувала тим, що згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 07.09.1988 право власності на житлове господарство по [ADDRESS] належало колгоспному двору, головою якого була її мама [PERSON] . [ADDRESS] була надана земельна ділянка площею 0,25 га. У відповідності до технічного паспорта житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А» загальною площею 62,6 кв.м, житловою - 44,8 кв.м, сараю, стодоли, воріт та огорожі. Відповідно до звіту про оцінку майна ЕТВО «Придністров`я» ринкова вартість житлового господарства становить 93 900 гривень. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. Голова колгоспного двору [PERSON] померла [INFO] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким розпорядила позивачці житловий будинок та все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, всі права, що належать їй на час складання заповіту. Братові [PERSON] спадкодавець заповіла земельний пай. Однак брат у межах строку, визначеного законом для прийняття спадщини, подав до приватного нотаріуса Стефурак Н.Я. заяву про відмову від спадщини. На час смерті [PERSON] разом із нею були зареєстровані та проживали: позивачка, внучка [PERSON] та правнучка [PERSON] . З метою реалізації своїх спадкових прав позивачка звернулася до приватного нотаріуса Городенківського РНО Стефурак Н.Я., де за її заявою була заведена спадкова справа № 218/2021. При вивченні правовстановлюючих документів на спадковий будинок нотаріус встановила, що спадкове житлове господарство належало колгоспному двору без визначення часток його членів та у зв`язку з цим відмовила у видачі документів на спадщину на житлове господарство. Станом на 15.04.1991 у житловому господарстві в [ADDRESS] проживали: голова сім`ї [PERSON] , її дочка позивачка [PERSON] та онука [PERSON] . Позивачка є спадкоємцем [PERSON] згідно заповіту, подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Стефурак Н.Я., однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через реєстрацію спадкового житлового господарства як колгоспного двору. Ухвалою Городенківського районного суду від 27.06.2022 відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Відповідачка [PERSON] , скориставшись правом, передбаченим ч.1 ст.193 ЦПК України, 26.07.2022 подала до суду зустрічний позов до [PERSON] та просить визнати за нею право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Зустрічний позов мотивований тим, що вказане житлове господарство належало колгоспному двору, головою якого була [PERSON] . Станом на 15.04.1991 (час припинення колгоспних дворів) у даному господарстві проживали: голова сім`ї [PERSON] , дочка - відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] та онука позивачка за зустрічним позовом [PERSON] . Після одруження [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». За рішенням Городенківського районного суду шлюб розірвано, їй залишено прізвище « [PERSON] ». Виходячи з вимог закону, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] належав трьом членам колгоспного двору по 1/3 частині кожному. Відповідачці за зустрічним позовом [PERSON] належала 1/3 частка житлового господарства та згідно заповіту [PERSON] вона успадкує належну їй 1/3 частку. Позивачка за зустрічним позовом не претендує на свою частку у колгоспному дворі, розташованому за вищевказаною адресою, однак для того, щоб офіційно зареєструвати у державного реєстратора свою відмову від права спільної сумісної власності на це майно, повинна спочатку зареєструвати своє право на це майно. Ухвалою суду\~від 26\~липня 2022\~р.\~зустрічний \~позов \~прийнято до\~спільного розгляду\~з первісним\~позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою суду від 22.09.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 20.10.2022. Сторони та їх представники у судове засідання не з`явилися. Позивачка-відповідачка\~ [PERSON] \~у заяві,\~поданій до\~суду 20.06.2022\~разом із\~позовною заявою,\~просила судовий\~розгляд справипроводити без її участі та зазначила, що позов підтримує. Відповідачка-позивачка [PERSON] у зустрічному позові просила судовий розгляд справи проводити без її участі на підставі поданих письмових доказів. Дії учасників справи не суперечать вимогам\~ст.211 ЦПК України,\~відповідно до\~якої учасник\~справи має\~право заявити\~клопотання про\~розгляд справи\~за його\~відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Із копії свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 07 вересня 1988 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 173 від 12 серпня 1987 р., вбачається, що в цілому будинковолодіння, яке складається з житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташоване в [ADDRESS] , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Вулицю 1-ше Травня в с. Ясенів-Пільний Коломийського району Івано-Франківської області перейменовано на вулицю Першотравнева, про що свідчить довідка № 156, видана 03.06.2022 Ясенево-Пільнівським старостинським округом Городенківської міської ради. \~ \~ \~ \~Державна реєстрація\~права власності\~на житлові\~будинки,\~споруди у\~період видачі\~вищезгаданого свідоцтва\~про право\~особистої власності\~на будинковолодіння (з\~31.01.1966\~по 19.01.1996) регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. і втратила чинність від 19.01.1996 на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 р. № 56. Зазначена інструкція передбачала державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Копією витягу\~з погосподарської\~книги Ясенево-Пільнівської\~сільської ради\~за \~1991-1995\~роки,\~виданою Ясенево-Пільнівським\~старостинським округом\~Городенківської міської\~ради,\~стверджується,\~що суспільна\~група господарства,\~розташованого по\~вул.\~Першотравнева (вул.\~1-ше\~Травня),\~35\~в с.\~Ясенів-Пільний,\~- «колгоспний двір». Оскільки право власності на майно колишнього колгоспного двору, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] -Пільний набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору. Станом на 15.04.1991 в господарстві за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані: голова сім`ї [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № К-295, виданою 01.09.2021 Городенківською міською радою. З наведеного слідує, що даний житловий будинок\~з господарськими\~будівлями та\~спорудами належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві сумісної власності в рівних частках по 1/3 кожній. [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис за № 13 від 24 вересня 2005 р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 09.03.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Даний шлюб розірвано рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 11.04.2014 у справі № 342/341/14-ц, яке набрало законної сили 22.04.2014, після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище « [PERSON] ». Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За заповітом, посвідченим 26.08.2008 секретарем Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в журналі реєстрації нотаріальних дій за № 439, [PERSON] , [INFO] , яка проживає по [ADDRESS] , житловий будинок, який належить їй на правах особистої власності і все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і усю спадщину, права, які їй належать на момент складання заповіту, а також ті права, які можуть їй належати у майбутньому, заповіла дочці [PERSON] , 1950 р.н., яка проживає по [ADDRESS] , а земельний пай в розмірі 61,48 ум. кад. га відповідно сертифіката серії РН № 224243 заповіла синові [PERSON] , який проживає в с. Підмихайля Калушського району Івано-Франківської області. Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 45401317 (номер в реєстрі нотаріальних дій 439), що стверджується копією Інформаційної довідки № 66955487 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданою 22.10.2021 приватним нотаріусом Стефурак Н.Я. [PERSON] померла [INFO] у с.Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 8 від 20 лютого 2013 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] , [INFO] , на день смерті ( [INFO] ) була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; разом з нею були зареєстровані: дочка [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] , правнука [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 152, виданою 26.05.2022 Ясенево-Пільнівським старостинським округом Городенківської міської ради. Родинні відносини між позивачкою-відповідачкою [PERSON] ,\~ [INFO] , та спадкодавцем [PERSON] , як дочкою та матір`ю, підтверджують копії: свідоцтва про народження позивачки-відповідачки серії [NUMBER] , виданого 13 серпня 1965 р., де зазначено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , запис за № 35 від 28 вересня 1950 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження; повного витягу № 00035748796 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, сформованого 06 червня 2022 р. приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я., з якого вбачається, що прізвище позивачки-відповідачки до реєстрації шлюбу « [PERSON] », після реєстрації шлюбу « [PERSON] », актовий запис № 14 від 30 серпня 1986 р.; свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Городенківським відділом РАЦС, з якого слідує, що прізвище позивачки-відповідачки після розірвання шлюбу « [PERSON] », запис за № 51 від 26.07.1994 в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу. Отже, позивачка-відповідачка [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інший спадкоємець за заповітом [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , спадщину в установлені законом строки не прийняв, на неї не претендує, за продовженням цього строку до суду звертатись не буде і не заперечує проти видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцеві, який прийняв спадщину, про що 25.10.2021 подав приватному нотаріусу Коломийського РНО Стефурак Н.Я. заяву, посвідчену 25.10.2021 приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області І.В. Рожковецьким. Спадкоємців,\~які відповідно\~до ч.1\~ст.\~1241\~ЦК України,\~мають обов`язкову\~частку в\~спадщині [PERSON] \~та прийняли\~спадщину,\~-\~судом не\~встановлено.\~Того,\~хто пережив\~подружжя,\~у померлої\~немає,\~оскільки її\~чоловік [PERSON] ,\~1910 року народження (копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 14 грудня 1977 р. Ясенево-Пільнівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області) помер [INFO] , актовий запис № 8 від 19.03.1986, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 19 березня 1986 р. Ясеневопільнівською сільською радою. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Із копії спадкової справи № 218/2021, наданої суду приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я., вбачається, що позивачка-відповідачка [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, яка прийняла спадщину, 22.10.2021 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом та за законом на спадкове майно матері [PERSON] . Копією Витягу № 66957179 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 22.10.2021 приватним нотаріусом Стефурак Н.Я., підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 68513595 (номер у нотаріуса 218/2021), спадкодавець [PERSON] , дата смерті: [INFO] . \~ \~ \~ \~До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить 1/3 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області, що належала їй як члену колишнього колгоспного двору. Підставою звернення позивачки-відповідачки до суду стало те, що постановою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. від 20 травня 2022 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , з посиланням на те, що частка померлої в житловому будинку не визначена. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 26.11.2021, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1987 р., господарські будівлі та споруди в 1989 р. Ринкова вартість даного житлового будинку з надвірними спорудами станом на 24.05.2022 становить 93900 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я». За вищезгаданим господарством закріплена земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, про що свідчить довідка № 157, видана 03.06.2022 Ясенево-Пільнівським старостинським округом Городенківської міської ради. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 310237247, сформованої 20.09.2022, вбачається, що відомості про право власності на житловий будинок [ADDRESS] відсутні. \~ \~ \~ \~Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Досліджені судом докази підтверджують, що позивачка-відповідачка [PERSON] , як спадкоємець за заповітом після смерті матері [PERSON] успадкувала 1/3 частки у житловому будинку [ADDRESS] , яка належала померлій, як члену колишнього колгоспного двору, однак через те, що спадковий житловий будинок відносився до колгоспного двору і частка померлої в ньому не визначена, немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на дану частку нерухомого майна. Крім того, [PERSON] належить 1/3 частки у даному житловому будинку, як члену колишнього колгоспного двору, що разом становить 2/3 частки. Також судом встановлено, що відповідачка-позивачка [PERSON] правомірно набула право власності на 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , як член колишнього колгоспного двору, оскільки не вчиняла дій, що можуть свідчити про її відмову від права власності у порядку ст. 347 ЦК України. Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, суд не знаходить підстав для визнання за позивачкою-відповідачкою [PERSON] права власності на спадковий житловий будинок в цілому та приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] за первісним позовом та повного задоволення позовних вимог [PERSON] за зустрічним позовом з підстав та в обсязі, наведеному в мотивувальній частині рішення. На\~підставі ст.ст.\~120,\~123,\~563\~ЦК УРСР\~(1963\~р.), ст.ст.\~ 316,\~317,\~325,\~328,\~347,\~392,\~1216,\~1217,\~1220,\~1222,\~1223,\~1233,\~1241,\~1268-1270,\~1296-1297\~ЦК України\~(2003\~р.),

Outcome: partial