Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

Виконавчий комітет Яворівської міської ради Львівської області як орган опіки та піклування звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] в якому просить: позбавити батьківських прав: [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; стягувати із [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі половини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення цього позову та до досягнення дітьми повноліття, та перераховувати їх на особисті рахунки дітей у відділенні Державного ощадного банку України; стягувати із [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення цього позову та до досягнення дітьми повноліття, та перераховувати їх на особисті рахунки дітей у відділенні Державного ощадного банку України. Позов мотивовано тим, що в Службі у справах дітей Яворівської міської ради Львівської області на обліку дітей, що опинилися у складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням батьків ( [PERSON] та [PERSON] ) від виконання батьківських обов`язків з 16 грудня 2021 року, перебувають неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Працівники служби у справах дітей періодично відвідували сім`ю [PERSON] та проводили обстеження умов її проживання. В результаті таких обстежень неодноразово було встановлено, що [PERSON] за місцем свого проживання відсутня, часто змінює місце проживання, залишаючи дітей на бабусю [PERSON] . Зі слів бабусі, її дочка веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями. На дні народження, свято першого та останнього дзвоника до дітей не приходила. За повідомленнями навчальних закладів, де навчаються діти, мати не цікавиться їх успіхами у навчанні, не приділяє уваги навчанню та вихованню дітей. [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , який рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 20 травня 2008 року було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Яворівського районного суду Львівської області від 27 січня 2011 року справа № 2-101/11 [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно цих дітей. 16 листопада 2008 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є одинокою матір`ю відносно малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно з довідкою, виданою Яворівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області від 10 березня 2022 року № 131/22.27-04-06, відомості про батька [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , внесені в актові записи про їх народження відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (за заявою мами). [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але майже рік там не проживає. Відповідно до листа Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області, вона притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) (невиконання батьками або особами, які їх замінюють батьківських обов`язків) 19 березня 2019 року та від 09 липня 2021 року, за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства) 16 квітня 2019 року, ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна) 25 липня 2016 року та до кримінальної відповідальності за ст. 186 Кримінального кодексу України (грабіж), і перебувала за поданням органів пробації в розшуку з 07 липня 2021 року. Відповідач [PERSON] проживає по [ADDRESS] . До своїх дітей не приходить, їх життям не цікавиться, матеріально не допомагає. 03 червня 2022 року спеціалістом І категорії Служби у справах дітей Яворівської міської ради Львівської області Дидою І.С., спільно з начальником СЮП Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області Мацелюх Р.В. та фахівцем із соціальної роботи КЗ ЯМР «Центр надання соціальних послуг» [PERSON] було здійснено виїзд за місцем проживання [PERSON] , якому було вручено повідомлення про засідання комісії з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Яворівської міської ради Львівської області. [PERSON] повідомив, що [PERSON] , [INFO] є його сином, [PERSON] , [INFO] не визнає, своєю донькою. Останній раз бачив дітей 5 років тому, матеріально не допомагає. На засідання комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] не прибув, однак написав заяву, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 06 червня 2022 року відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Яворівської міської ради Львівської області, на якому розглядалося питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] і за результатами розгляду даного питання комісією було вирішено вважати за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їхніх неповнолітніх дітей. Також 13 червня 2022 року [PERSON] була затримана працівниками поліції та доставлена до Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області, так як перебувала у розшуку. Працівником служби у справах дітей Яворівської міської ради Львівської області, спільно з начальником СЮП Яворівського РВП ГУНП у Львівській області було проведено профілактичну бесіду з [PERSON] щодо невиконання нею батьківських обов`язків відносно неповнолітніх дітей, на що [PERSON] написала письмову заяву, про те, що не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітніх дітей. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 28 липня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 19 вересня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не прибула, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлялися належним чином, а саме відповідно до ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України суд викликав відповідачів у судове засідання, призначене на 12 жовтня 2022 року, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене не пізніше ніж за десять днів, до дати цього судового засідання. Також згідно з даною нормою опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Також про причини неявки суд не повідомили, своїх заперечень та відзиву на позов, а також будь-яких клопотань суду не подавали. Відповідно до ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, однак у таке без поважних причин не з`явився, не повідомив причини неявки, не подав відзиву, а також позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи за відсутності сторін та їх представників, на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, у зв`язку з неявкою учасників. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 12 жовтня 2022 року, є дата складення повного судового рішення 20 жовтня 2022 року. Оцінивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Суд встановив, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , який рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 20 травня 2008 року було розірвано. Від даного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії [NUMBER] від 12 лютого 2013 року та серії [NUMBER] від 12 лютого 2013 року, виданими Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Яворівського районного управління юстиції у Львівській області. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 27 січня 2011 року справа № 2-101/11 [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 16 листопада 2008 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії [NUMBER] від 12 лютого 2013 року, та серії [NUMBER] від 26 липня 2012 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Яворівського районного управління юстиції у Львівській області та Рогізнянською сільською радою Яворівського району Львівської області. Також [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії [NUMBER] від 24 травня 2016 року, серії [NUMBER] від 02 серпня 2019 року та серії [NUMBER] від 02 серпня 2019 року виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Яворівського районного управління юстиції у Львівській області та Рогізнянською сільською радою Яворівського району Львівської області. Згідно з довідкою від 10 березня 2022 року № 131/22.27-04-06, виданою Яворівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області, відомості про батька [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (за заявою мами). Відповідно до листа Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області від 29 квітня 2022 року [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП (невиконання батьками або особами, які їх замінюють батьківських обов`язків) 19 березня 2019 року, та 09 липня 2021 року, за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства) 16 квітня 2019 року, за ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна) 25 липня 2016 року, та до кримінальної відповідальності за ст. 186 Кримінального України (грабіж) і перебувала за поданням органів пробації в розшуку з 07 липня 2021 року. Відповідно до листа Яворівського РВП ГУНП у Львівській області від 02 червня 2022 року [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] , притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП (завідомо неправдивий виклик спеціальних служб). Відповідно до інформації, наданої Комунальним закладом Яворівської міської ради «Центр надання соціальних послуг», [PERSON] зловживає спиртними напоями, часто залишає дітей на своїх батьків та зникає на тривалий термін. 07 липня 2021 року [PERSON] пішла з дому та не повернулась. Крім того, вона перебуває на обліку у Яворівському РВ ФДУ «Центр пробації» у Львівській області з випробувальним терміном на 1 рік. Дана сім`я перебуває на обліку сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах та під соціальним супроводом з 09 лютого 2021 року. Відповідно до характеристики, наданої Виконавчим комітетом Яворівської міської ради Львівської області, [PERSON] є багатодітною одинокою мамою, на вихованні якої є семеро дітей. За час проживання на території ради зарекомендувала себе з негативного боку, про дітей не дбає, ніде не працює, часто відсутня дома, адреса перебування невідома, зловживає алкоголем. Фактично вихованням дітей займається бабця [PERSON] . Відповідно до характеристики, виданої Яворівським закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 3 ім. Т.Шевченка на учня 11а класу [PERSON] , його мати не бере участі у шкільному житті сина, навчанням та поведінкою у школі цікавиться баба. Відповідно до характеристик, виданих Черчицької ЗЗСО І-ІІ ступенів Яворівської міської ради Львівської області на учнів [PERSON] та [PERSON] , мама хлопців не приділяє уваги навчанню та вихованню синів. Відповідно до наказу служби у справах дітей Яворівської міської ради Львівської області № 01/02-01 від 16 грудня 2021 року неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , взято на облік як дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. 13 вересня 2021 року, 19 травня 2022 року співробітники Служби у справах дітей Виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області проводили обстеження умов проживання дітей за адресою: [ADDRESS] , за результатами яких були складені відповідні акти, в яких зафіксовано, що на час обстеження мама дітей [PERSON] була відсутня. 13 червня 2022 року спеціаліст І категорії служби у справах дітей Яворівської міської ради Львівської області Дида І.С., спільно з начальником СЮП Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області Мацелюх Р.В., провели профілактичну роботу з [PERSON] щодо неналежного виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітніх дітей. Також 03 червня 2022 року відповідачі [PERSON] і [PERSON] написали письмові заяви, в який не заперечують щодо позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 06 червня 2022 року відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Яворівської міської ради Львівської області, на якому розглядалося питання доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] і за результатами розгляду даного питання комісією було вирішено (складено висновок) вважати за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Даний висновок був затверджений рішенням Виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області № 215 від 13 липня 2022 року. Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У ст. 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, вказано, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Частинами 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно з дитини ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно із ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. При цьому, суд зазначає, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це, в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ст. 164 Сімейного кодексу України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення даної норми дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей; ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При цьому, суд зазначає, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це, в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлені також постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19. Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Так, у рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 Сімейного кодексу України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлені також постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 761/24223/18. Як стверджує позивач та описано вище, відповідачі [PERSON] та [PERSON] свідомо самоусунулися від виконання батьківських обов`язків щодо своїх неповнолітніх дітей, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не займаються їх вихованням, не цікавляться їх навчанням, не спілкуються з дітьми, не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу, морально та матеріально не підтримує. Отже, відповідачі протягом тривалого і значного періоду часу, а саме [PERSON] приблизно 3 роки, а [PERSON] востаннє майже рік, а до того також систематично і протягом тривалих проміжків часу, контактів з дітьми не підтримують та, відповідно, протягом цього періоду не виконують батьківських обов`язків, а такі проживають і перебувають на повному утриманні і вихованні батьків [PERSON] - [PERSON] і [PERSON] (їхніх бабусі та дідуся). Наведене, крім пояснень позивача, підтверджується належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, які описано вище, а саме: інформацією, наданою Яворівським РВП ГУ НП у Львівській області, КЗ «Центр надання соціальних послуг», Виконавчим комітетом Яворівської міської ради Львівської області, характеристиками, виданими Яворівським закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 3 ім. Т.Шевченка та Черчицькою ЗЗСО І-ІІ ступенів Яворівської міської ради Львівської області, наказом служби у справах дітей Яворівської міської ради Львівської області № 01/02-01 від 16 грудня 2021 року про взяття дітей відповідачів на облік як дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, актами обстеження умов проживання дітей від 13 вересня 2021 року та 19 травня 2022 року, актом проведення профілактичної роботи від 13 червня 2022 року. Також суд враховує, що відповідачі проігнорували судовий розгляд даної справи, а також засідання комісії з питань захисту прав дітей Виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області. Більше того, в матеріалах справи є заяви відповідачів від 03 червня 2022 року, в яких [PERSON] і [PERSON] вказали, що не заперечують щодо позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Наведені докази, які описано вище, в їх сукупності належним чином підтверджують, що, відповідачі протягом тривалого часу ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню своїх неповнолітніх дітей, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Крім того, суд вважає, що з врахуванням наведених вище обставин, на даний час відсутні підстави та передумови вважати, що можливо змінити у кращу сторону поведінку відповідачів як батьків, а також встановлені судом обставини свідчать про наявність вини у діях відповідачів щодо виникнення такої ситуації, а саме наявності факту свідомо нехтування ним виконанням батьківських обов`язків. В свою чергу, жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаних вище обставин, відповідачі суду не надали. Також, враховуючи зазначене вище, суд не вбачає підстав для попередження відповідачів про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останнім положення ст. 169 Сімейного кодексу України, а саме що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що [PERSON] сліж позбавити батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а [PERSON] - відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, то суд вважає, що вони також підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утримання в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Частинами 2, 3 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про те, що слід стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/2 частини з усіх вдів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення цього позову та до досягнення дітьми повноліття, а з [PERSON] стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , та [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення цього позову та до досягнення дітьми повноліття, та перераховувати ці кошти на особисті рахунки дітей у відділенні Державного ощадного банку України. Також згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, згідно з нормами ч. ч. 2, 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 та п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб; від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, а також. Зважаючи на наведене вище, слід стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі по 1984,80 грн з кожного з відповідачів (до кожного з відповідачів пред`явлено по дві позовні вимоги - про позбавлення батьків сих прав та про стягнення аліментів).

Outcome: approved