Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

У травні 2022 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вимоги якого обґрунтовані тим, що [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 5324280900:00:001:0275, яка належала його батьку [PERSON] . Після смерті батька позивач успадкував після нього вищевказану земельну ділянку та дізнався про наявність договору оренди землі від 12.07.2021, який нібито укладений між його батьком та ФГ «Ірина-Р» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5324280900:00:001:0275. Даний договір зареєстрований 12.07.2021 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. [PERSON] не міг укласти 12.07.2021 договір оренди землі, оскільки [INFO] помер. За життя [PERSON] передав спірну земельну ділянку у оренду ТОВ «Бурат-Агро» до 31.12.2029 на підставі договору оренди землі від 01.01.2017, який зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.02.2018. На момент укладення договору оренди землі між [PERSON] та ТОВ «Бурат-Агро» земельна ділянка мала кадастровий номер 5324280900:00:001:0077, причини зміни кадастрового номеру позивачу невідомі. [PERSON] стверджує, що земельні ділянки з кадастровими номерами 5324280900:00:001:0077 та 5324280900:00:001:0275 є однієї і тією самою земельною ділянкою. Позивач вважає очевидним порушення його права на вільне володіння та розпорядження належною йому земельною ділянкою, яку він успадкував після смерті [PERSON] . Посилаючись на вищезазначені обставини [PERSON] просить усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером 5324280900:00:001:0275 шляхом витребування її з незаконного володіння відповідача та повернути її власнику. Також, [PERSON] просить скасувати державну реєстрацію договору оренди землі від 12.07.2021. У поясненнях третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, представник ТОВ «Бурат-Агро» зазначив, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] жодним чином не міг підписати 12.07.2021 договір оренди землі, оскільки [INFO] помер. Крім того спірна земельна ділянка перебуває в оренді ТОВ «Бурат-Агро» строком до 31.12.2029 на підставі договору оренди землі від 01.01.2017. Ухвалою судді від 12.05.2022 у справі відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання на 15.06.2022, яке за клопотанням відповідача було відкладене на 25.07.2022. 25 липня 2022 року ухвалою суду справу призначено до судового розгляду по суті на 25 серпня 2022 року, яке за клопотанням сторони відповідача було відкладено на 26 вересня 2022 року. В судовому засіданні 26 вересня 2022 року було заслухано вступне слово представниці позивача та за клопотанням представника відповідача судове засідання було відкладено на 04 жовтня 2022 року. Позивач та його представниця у судове засідання 04.10.2022 не з`явилися, представниця позивача 04.10.2022 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 103). У судове засідання 04.10.2022 не з`явився представник відповідача, 04.10.2022 до суду надійшло клопотання про проведення 04.10.2022 судового засідання без їх участі, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову (а.с. 104). Не з`явився у судове засідання 04.10.2022 представник третьої особи ТОВ «Бурат-Агро», 09.08.2022 до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с. 70). У судове засідання 04.10.2022 не з`явилася третя особа державний реєстратор Крамар В.В., повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі (а.с. 102). Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, з врахуванням позиції сторін, доходить висновку, що позов [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, витребування земельної ділянки із незаконного володіння та скасування державної реєстрації договору оренди підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 023351, копія якого знаходиться в матеріалах справи, [PERSON] належала земельна ділянка площею 4,76 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Жовтневої сільської ради Решетилівського району (а.с. 7). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 8). Спадщину після померлого [PERSON] , яка складається із земельної ділянки площею 4,74 га. яка розташована на території Решетилівської міської ради Полтавського району Полтавської області, кадастровий номер 5324280900:00:001:0275, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 023351, прийняв позивач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 22.11.2021 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу та зареєстрованим в реєстрі за № 2148, копія якого надана позивачем (а.с. 9). Право приватної власності на вказану земельну ділянку було зареєстроване за [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 286009194 (а.с. 10). Згідно договору оренди землі від 12.07.2021, між [PERSON] (орендодавець) та ФГ «Ірина Р» (орендар) строком на 10 років укладено договір про оренду земельної ділянки площею 4,74 га з кадастровим номером 5324280900:00:001:0275. У розділі «Реквізити сторін» містяться підписи від імені орендодавця [PERSON] та від імені орендаря ФГ «Ірина Р» Рудича В.В. (а.с. 14-18). 12 липня 2021 року вказаний договір було зареєстровано державним реєстратором Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Крамар В.В. (а.с. 19). В той же час 01.01.2017 між [PERSON] та ТОВ «Бурат-Агро» було укладено договір оренди землі строком до 31.12.2029 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5324280900:00:001:0077, яка [PERSON] належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 023351 (а.с. 20-22). Вказаний договір було зареєстровано 07.02.2018 державний реєстратором КП «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» Опішнянської територіальної громади Котляревським С.О. (а.с. 24). Суд приймає до уваги доводи позивача, що земельна ділянка з кадастровим номером 5324280900:00:001:0077 та земельна ділянка з кадастровим номером 5324280900:00:001:0275 є однією і тією ж земельною ділянкою зважаючи на таке. Як було встановлено судом, земельна ділянка площею 4,76 га належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 023351. Також зі змісту свідоцтва про право на спадщину за законом встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 5324280900:00:001:0275 належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 023351. Згідно договору оренди землі від 01.01.2017 ТОВ «Бурат-Агро» було передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером 5324280900:00:001:0077, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 023351. На підставі викладеного суд робить висновок, що йдеться про одну і ту ж земельну ділянку. Судом не досліджуються обставини зміни кадастрового номеру земельної ділянки, яка належить позивачу, оскільки спору з цього приводу між сторонами не виникало та про це не просив позивач. Нормативно правове обґрунтування Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5, 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Об`єктом оренди є земельна ділянка. За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Положення абзацу другого частини першої цієї статті визначають істотні умови договору. За змістом частини другої статті 792 ЦК України, майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі». При цьому, саме Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин це юридичний факт, який слугує належною правовою підставою виникнення, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України). Договір оренди землі як вид правочину відновиться до двосторонніх правочинів. Частиною 3 статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. У той же час судом було встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , договір оренди землі від 12.07.2021 фізично підписати не міг. Оскільки судом\~було встановлено,\~що [PERSON] спірний договір оренди землі не підписував, цей договір не може вважатися укладеним. Посилання представника відповідача в судовому засіданні 26 вересня 2022 року на те, що позивачу достеменно відомо, хто саме підписав вказаний договір оренди землі судом до уваги не беруться, оскільки значення в даному випадку є те, що підпис від імені [PERSON] виконано не ним особисто, а іншою особою від його імені та після його смерті. Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. У цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимог про повернення такої ділянки. Аналогічний висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 року у справі № 145/2047/16-ц. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином позовні вимоги [PERSON] в частині усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером 5324280900:00:001:0275 шляхом витребування її з незаконного володіння відповідача та повернення позивачу, який є власником вказаної земельної ділянки на підставі свідоцтва про право на спадщину, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також, позивачем заявлено вимогу про скасування державної реєстрації спірного договору оренди землі, у зв`язку з чим суд зазначає наступне. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч .1 ст. 317 ЦК України). Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реєстрація неукладеного договору оренди порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження власністю - земельною ділянкою з кадастровим номером 5324280900:00:001:0275. Отже, реєстрація права оренди за ФГ «Ірина Р» на вищевказану земельну ділянку, коли договір оренди [PERSON] фактично не підписував, не відповідає вимогам закону. За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права. Відповідно вимог до абз. 2 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. На підставі викладеного, обґрунтованими є доводи позовної заяви про наявність правових підстав для скасування державної реєстрації права оренди за ФГ «Ірина Р», яке виникло на підставі неукладеного договору оренди землі від 12.07.2021, тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Також, позивач просить зобов`язати відповідача повернути йому спірні земельні ділянки, у зв`язку з чим суд щодо зазначених позовних вимог зазначає наступне. Судом встановлено, що спірний договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5324280900:00:001:0275, між батьком позивача, як попереднім власником земельної ділянки, та відповідачем укладеним не був, а державна реєстрація прав оренди зазначеної земельної ділянки за Фермерським господарством «Ірина - Р» підлягає скасуванню. У постанові Верховного Суду від 19.08.2020 у справі № 358/815/17 зазначено, що зайняття земельної ділянки фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не пов`язане із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. У цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним чином йому майном, зокрема шляхом заявлення вимог про повернення такої ділянки. Отже, враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовна заява в частині зобов`язання відповідача повернути позивачу земельну ділянку підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції № 0.0.2535296081.1 від 05.05.2022 встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн (а.с. 1). У зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі ФГ «Ірина-Р» в розмірі 992,40 грн на користь позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з\~ч.\~2\~ст.\~137\~ЦПК України,за\~результатами розгляду\~справи витрати\~на правничу\~допомогу адвоката\~підлягають розподілу\~між сторонами\~разом із\~іншими судовими\~витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 4\~статті 137\~ЦПК України\~передбачено,\~що розмір\~витрат на\~оплату послуг\~адвоката має\~бути співмірним\~із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 04 травня 2022 року між [PERSON] (далі клієнт) та [PERSON] (далі адвокат) укладено договір про надання правової допомоги (далі - Договір) (а.с. 87-89). Пунктом 1 Договору передбачено, що адвокат бере зобов`язання під час строку дії цього Договору забезпечити захист прав, свобод і законних інтересів клієнта в цивільній справі № 546/209/22, яка знаходиться в провадженні Решетилівського районного суду Полтавської області. Згідно з п. 3 Договору за надання адвокатом правової допомоги за цим Договором, що вказана в п. 1 цього Договору, клієнт зобов`язаний виплатити адвокату гонорар (винагороду) та оплатити фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору в розмірі та на умовах визначених в Додатках до цього Договору. Також між [PERSON] та [PERSON] було укладено Додаток до договору про надання правової допомоги (далі - Додаток) (а.с. 90). Згідно з п. 1 Додатку сторони погодили виплату суми гонорару (винагороди) за надання адвокатом правової допомоги вказаної в Договорі у розмірі 8000,00 грн за підготовку процесуальних документів та представництво в суді першої інстанції. Відповідно до п. 3 Додатку сторони погодили, що виплата гонорару (винагороди) сплачується протягом 10 днів з моменту отримання повного тексту рішення суду першої інстанції. Згідно з розрахунком витрат на правничу допомогу адвоката від 04.05.2022 адвокат Дробот І.В. надає [PERSON] за договором про надання правової допомоги від 04.05.2022 наступні послуги: консультація 2 години, вартість 800,00 грн; вивчення документів 3 години, вартість 1200,00 грн; складання документів 5 годин, вартість 2000,00 грн; представництво в суді 5 годин, вартість 4000,00 грн (а.с. 91). Касаційний господарський суд Верховного Суду зробив висновок у справі № 910/6807/21, який викладений у постанові від 19.07.2021, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічні положення за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України містяться і в Цивільному процесуальному кодексі України. Таким чином, суд вважає достатніми доказами, які надані стороною позивача для підтвердження витрат, понесених [PERSON] на правову допомогу. Однак, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (вказаний правовий висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). Так, у розрахунку витрат на правничу допомогу від 04.05.2022 зазначена послуга представництво в суді, кількість витрачених годин 5, та вартість вказаної послуги 4000,00 грн. Згідно матеріалів цивільної справи № 546/209/22, адвокат Дробот І.В. фактично брала участь в одному судовому засіданні 26.09.2022, на що було витрачено 1 годину, що підтверджується протоколом судового засідання (а.с. 93-94). Таким чином, шляхом арифметичного підрахунку стягненню за представництво в суді підлягає 800,00 грн, що відповідно становитиме вартість участі адвоката в судовому засіданні за 1 годину (4000,00 грн : 5 годин). Отже, враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути понесені ним витрати на професійну правову допомогу у розмірі 4800,00 грн (800,00 грн + 1200 грн + 2000,00 грн + 800,00 грн). На підставі викладеного та,

Outcome: approved