Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-06 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про стягнення грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави та відшкодування моральної шкоди, в якому просила суд: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] 4 179,80 грн., набутих без достатньої правової підстави, 30 000,00 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, всього - 34 179,80 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.07.2020 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис № 9119 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором у розмірі 19 137,06 грн. 20.07.2020 р. приватним виконавцем Клименком Р. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER]. В рамках даного виконавчого провадження з [PERSON] примусово стягувались кошти на користь ТОВ «Вердикт Капітал». Загальна сума відрахувань за даний період становить 4 179,80 грн. Позивач вважає стягнення безпідставним, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 грудня 2021 року матеріали позову передані на розгляд судді Фроловій І.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 січня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за наявними в ній матеріалами, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач, свого представника в судове засідання не направив, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, поважність причин неявки не повідомляли, відзив не надсилали. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд ухвалює проводити розгляд у заочному порядку за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Щодо вимоги про стягнення безпідставно набутих коштів, судом встановлено наступне. 28 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] було укладено договір № Ск-023-004958/7-2008, відповідно до якого ВАТ «РОДОВІД БАНК» надав позивачці споживчий кредит у розмірі 10909,00 грн. строком дії до 28.07.2010 р. (включно) зі сплатою 7 (семи) процентів річних. 03 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис № 9119 про звернення стягнення з позивачки заборгованості за кредитним договором № Ск-023-004958/7-2008 від 28.07.2008 р., укладеним між ВАТ «РОДОВІД БАНК» та позивачкою, у розмірі 18487,06 грн., в тому числі: 8279,01 грн. заборгованості за сумою кредиту, 5447,19 грн. заборгованості за комісією, 907,60 грн. простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 3853,26 грн. строкової заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Також зазначеним вище виконавчим написом передбачено стягнення з позивачки 650,00 грн. плати за вчинення виконавчого напису. Загальна сума стягнення з позивачки за виконавчим написом від 03.07.2020 р. № 9119 складає 19137,06 грн. Відповідно до відомостей, зазначених у виконавчому написі від 03.07.2020 р. № 9119, правонаступником усіх прав та обов`язків ВАТ «РОДОВІД БАНК» як кредитора за кредитним договором № Ск-023-004958/7-2008 від 28.07.2008 р. є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 23 від 04.07.2019 р. Постановою про відкриття виконавчого провадження від 20.07.2020 p., винесеною приватним виконавцем Клименком Р. В., було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] про стягнення з позивачки на користь відповідача 19137,06 грн. за оскаржуваним виконавчим написом № 9119 від 03.07.2020 p., вчиненим приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Гораєм О. С. 22 липня 2020 року приватним виконавцем Клименком Р. В. були винесені постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Вказані постанови були направлені приватним виконавцем за місцями отримання позивачкою доходів, а саме до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код 42098368), TOB «Єропаркінг» (ідентифікаційний код 37736391) та TOB «Епіцентр К» (ідентифікаційний код 32490244). Листом від 25 березня 2021 року за № 2600-0202-8/50827 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило, що на підставі постанови приватного виконавця Клименка Р. В. № ВП [NUMBER] від 22.07.2020 р. з сум пенсії позивачки було утримано: за вересень 2020 р. - 231,36 грн., за жовтень 2020 р. - 231,36 грн., за листопад 2020 р. - 231,36 грн., за грудень 2020 р. - 231,36 грн., за січень 2021 р. - 231,36 грн., за лютий 2021 р. - 231,36 грн., за березень 2021 р. - 424,99 грн. Всього з сум пенсії позивачки у ВП № [NUMBER] було утримано на користь відповідача 1813,15 грн. Листом № 26/1-а від 26.03.2021 р. TOB «Епіцентр К» повідомило, що за час виконавчого провадження № [NUMBER] з позивачки було утримано 3366,65 грн., з яких за виконавчі дії - 1000,00 грн., стягнення боргу - 2366,65 грн. При цьому сума, утримана з позивачки в якості основної винагороди приватного виконавця, була повернути позивачці приватним виконавцем Клименком Р. В. в повному обсязі. Таким чином, у виконавчому провадженні № [NUMBER] при примусовому виконанні виконавчого напису № 9119, вчиненого 03.07.2020 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О. С., про стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості в розмірі 19137,06 грн., всього було стягнуто з позивачки на користь відповідача 4 179,80 грн. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 липня 2021 року (справа № 761/28929/20), яке набрало законної сили 27.08.2021 p., виконавчий напис № 9119, вчинений 03.07.2020 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О. С., про стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості в розмірі 19137,06 грн., було визнано таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до відомостей з Автоматизованої системи виконавчого провадження виконавче провадження № [NUMBER] щодо примусового виконання виконавчого напису № 9119, вчиненого 03.07.2020 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О. С., про стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості в розмірі 19137,06 грн. наразі завершено. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Суд зауважує, що загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі №6-100цс15. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21 січня 1999р. в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007р. в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011р. в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010р. в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994р. в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003р. в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008р. в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Mesrop Movsesyan проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. В даному випадку, правовою підставою набуття ТОВ «Вердикт Капітал» коштів в розмірі 4 179,80 грн., став оспорюваний виконавчий напис нотаріуса № 9119 від 03.07.2020 року. Тому вважається, що правова підстава для отримання TОВ «Вердикт Капітал» коштів в розмірі 4 179,80 грн. від позивачки [PERSON] відпала і вказані кошти підлягають поверненню відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, як безпідставно одержані відповідачем. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога в частині повернення стягнутих за виконавчим написом № 9119 грошових коштів у розмірі 4 179,80 грн.- ґрунтується на вимогах закону, а тому підлягає задоволенню. Щодо вимог позову про відшкодування моральної шкоди, судом встановлено наступне. Позивачка зазначає, що незважаючи на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27.07.2021 р. (справа № 761/28929/20), що набрало законної сили 27.08.2021 p., яким виконавчий напис № 9119, вчинений 03.07.2020 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О. С., про стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості в розмірі 19137,06 грн., було визнано таким, що не підлягає виконанню, відповідач продовжує здійснювати телефонні дзвінки позивачці та направляти їй текстові повідомлення з погрозами та вимогами сплатити заборгованість за виконавчим написом. При цьому відповідач був стороною у справі № 761/28929/20, яка розглядалась Шевченківським районним судом м. Києва, і обізнаний про визнання судом виконавчого напису № 9119, вчиненого 03.07.2020 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О. С., таким, що не підлягає виконанню. Внаслідок протиправної поведінки з боку відповідача, яка полягає у здійсненні тривалого психологічного тиску на позивачку у формі телефонних дзвінків та направлення текстових повідомлень з вимогами сплатити «заборгованість» за виконавчим написом, визнаним судом таким, що не підлягає виконанню, позивачка зазнала сильних душевних страждань, що викликало погіршення стану її здоров`я. Так, позивачка є інвалідом другої групи по загальному захворюванню, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] від 25.07.2017 р. Відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 01.12.2021 p., виданої КНП «Центр первинної медико- санітарної допомоги № 2» Деснянського району м. Києва, позивачка спостерігається лікарями з приводу ІХС (ішемічної хвороби серця), періодично звертається із скаргами на високий артеріальний тиск, головні болі, погане самопочуття, в`ялість, безсоння. Таке погіршення стану здоров`я позивачки перебуває у безпосередньому причинно- наслідковому зв`язку з протиправною поведінкою відповідача. Позивачка оцінює розмір моральної шкоди, заподіяної протиправною поведінкою відповідача, у 30 000,00 грн. Відшкодування моральної шкоди може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст. 12 та 81 ЦПК України. Позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди. Виходячи з вищевикладеного, вимога в частині про відшкодування моральної шкоди в розмірі 30 000,00 грн. не підлягає задоволенню.

Outcome: partial