Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду позовну заяву про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначає, що 26 жовтня 2002 року між позивачкою та відповідачем Пеніжківською сільською радою Христинівського району Черкаської області зареєстрований шлюб. Даний шлюб 27 березня 2014 року між ними рішенням Христинівського районного суду Черкаської області розірвано. Від шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Так склалося, що [PERSON] в різний час та період проживала як із батьком так і з матір`ю. У 2021 році [PERSON] знову вирішила пожити із батьком, на що позивачка не заперечила. Але відповідач [PERSON] без будь яких розмов із позивачкою звернувся до суду із позовом про стягнення з неї аліментів на свою користь для утримання неповнолітньої дочки [PERSON] . Рішенням Христинівського районного суду від 30.11.2021 позов [PERSON] задоволено повністю. Із березня місяця 2022 року дочка позивачки та відповідача [PERSON] знову повернулася проживати до матері, де проживає і на даний час. На усні прохання позивачки, а також на моє звернення до [PERSON] , як представника [PERSON] самому в добровільному порядку відмовитись від аліментів шляхом закриття виконавчого провадження про стягнення аліментів, останній категорично відмовив. Про те, що [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] свідчать Акт обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] за №46 від 02.06.2022, довідка видана старостою сіл Шукайвода та Вікторівка №239 від 01.06.2022 про те, що [PERSON] , [INFO] проживає в [ADDRESS] (Христинівська ТГ) біля своєї матері з 05.03.2022 і перебуває на повному її утриманні та довідкою про склад сім`ї №240 від 01.06.2022 де зазначено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] , а проживає разом із мамою в [ADDRESS] (Христинівська ТГ). 26.09.2022 ухвалою судді відкрито провадження по справі, якою визначено порядок розгляду такої за правилами загального провадження з призначенням підготовчого судового засідання. 13.10.2022 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив в якому просив відмовити [PERSON] 14.10.2022 року від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій він позовні вимоги в частині припинення стягнення аліментів визнав. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання на розгляд справи не з`явилась, однак подала заяву про проведення засідання у її відсутність, вказавши про підтримання позовних вимог в частині припинення стягнення. В частині стягнення аліментів просила залишити без розгляду. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився проте від нього до суду надійшла заява в якій позовні вимоги в частині припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини визнав. Представник третьої особи: Христинівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м.Київ) в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника. Заперечення проти позову відсутні. Суд, відповідно до ст.ст.200, 223, 247 ЦПК України розглядає справу у підготовчому засіданні за відсутності позивача і відповідача, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206,207 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на вказані заяви подані позивачем по справі та третьою особою, суд провів розгляд справи у відсутність сторін, на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що передбачено ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в справі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 рокута набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179\~СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст.\~273\~СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п.17Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу статтей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а\~ст.\~273\~СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.\~192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.\~273\~СК України має на меті скасування їх присудження. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них - ч. 4ст. 273 ЦПК України. Судом встановлено, що з 26 жовтня 2002 року між позивачкою та відповідачем Пеніжківською сільською радою Христинівського району Черкаської області зареєстрований шлюб. Даний шлюб 27 березня 2014 року між ними рішенням Христинівського районного суду Черкаської області розірвано. Від шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Так склалося, що [PERSON] в різний час та період проживала як із батьком так і з матір`ю. У 2021 році [PERSON] знову вирішила пожити із батьком, на що позивачка не заперечила. Але відповідач [PERSON] без будь яких розмов із позивачкою звернувся до суду із позовом про стягнення з неї аліментів на свою користь для утримання неповнолітньої дочки [PERSON] . Рішенням Христинівського районного суду від 30.11.2021 позов [PERSON] задоволено повністю. Із березня місяця 2022 року дочка позивачки та відповідача [PERSON] знову повернулася проживати до матері, де проживає і на даний час. На усні прохання позивачки, а також на моє звернення до [PERSON] , як представника [PERSON] самому в добровільному порядку відмовитись від аліментів шляхом закриття виконавчого провадження про стягнення аліментів, останній категорично відмовив. Відповідачем заявлені позивачем вимоги не спростовано, відзив на позов, заперечення не подав. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позовом [PERSON] , до [PERSON] , про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині припинення стягнення аліментів. В частині позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають залишенню без розгляду у зв`язку з відмовою позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved