Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

15.06.2022 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» за період з 01.01.2015 року по 31.11.2021 року заборгованості за послуги з централізованого опалення місць загального користування в сумі 8 827,56 грн., а також судовий збір у розмірі 2 481,00 грн. В обґрунтування вимог посилається на те, що відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] та є споживачем послуг, що надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго». За період з 01.01.2015 року по 31.11.2021 року за особовим рахунком відповідача № [NUMBER] утворилась заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення місць загального користування у розмірі 8 827,56 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача примусово. Ухвалою від 18.06.2022 року відкрито провадження у справі правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача [PERSON] подала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити, проти заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Копія позовної заяви з додатками, копія ухвали про відкриття провадження скерована відповідачам за вказаною у матеріалах справи адресою рекомендованим листом з повідомленням про вручення Лист повернувся на адресу суду 16.09.2022 року з відміткою поштового відділення про повернення «відсутній адресат». Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Отже, суд вважає що відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи судом. У встановлений строк відзиву на позов не подав. Відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд зі згоди представника позивача постановив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення. З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Суд встановив, що відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , що стверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації № 1 від 09.06.2022 року. Відповідач є споживачем послуг, що надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго». Відповідачеві для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до опитувального листа споживача теплової енергії, виготовленого спеціалізованою проектною організацією на замовлення балансоутримувача даного будинку ДП Житлово-експлуатаційна контора ВАТ «Львівський ДБК №2», квартира [ADDRESS] , яка належить відповідачу [PERSON] , обладнана індивідуальним опаленням, а на сходових клітках встановлено опалювальні прилади. Даний будинок обладнаний вузлом обліку теплової енергії (тепловим лічильником). Таким чином, встановлено, що квартира [ADDRESS] від`єднана від системи централізованого опалення. Нарахування по вказаній квартирі проводиться тільки за опалення місць загального користування. Правовідносини, що виникли між сторонами з приводу постачання теплової енергії, врегульовано законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359, якою встановлено порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами. Ст.162 ЖК України передбачено, що плата за користування житловим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно п.28 Правил надання послуг з централізованого опалення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, споживачі, які відмовилися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку, відповідно до методики, що затверджується органом виконавчої влади. Так, відповідно до Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, якою встановлений порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами, затвердженої Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359: власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення і гарячого водопостачання належать до інженерного житлового будинку і є його невід`ємною частиною. Відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. Згідно з п.2.1.2 Методики, якщо у будинку встановлено загальнобудинковий прилад комерційного обліку теплової енергії, спожитої на опалення всіх житлових приміщень та місць загального користування, кількість теплової енергії на опалення місця загального користування визначають як частку теплової енергії від загальної витрати на опалення будинку, пропорційно до показів приладів виміру витрат теплоносія. Пунктом 2.2.2 Методики зазначено, що розподіл визначених величин витрат теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування між окремими помешканнями будинку, які не мають відокремленого входу, пропорційний до їх загальної опалюваної площі. Для кожного помешкання розраховується і коефіцієнт, який відображає частку загального платежу від опалення місць загального користування, що припадає на дане помешкання. Таким чином у квартирі [ADDRESS] за період з 01.01.2015 року по 30.11.2021 року утворилася заборгованість за послуги з централізованого опалення місць загального користування в розмірі 8 827,56грн., що стверджується письмовим розрахунком від 09.06.2022 року, що міститься в справі. Ця сума підлягає стягненню з відповідача. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Такої практики щодо відшкодування витрат надавачу послуг з теплопостачання для мешканців квартир, які користуються автономним опаленням у власних приміщеннях дотримується Верховний Суд України у рішенні у справі №6-1207цс17 від 23.08.2017 року, однозначно зазначивши, що: «відповідач користується послугами з централізованого опалення місць загального користування будинку, які надає позивач, тому зобов`язаний їх оплачувати відповідно до Методики». Також, Постановою Верховного суду України від 22 грудня 2020 року по справі № 311/3489/18 визначено, що споживач, який відключений від системи централізованого опалення, зобов`язаний брати участь у загальних витратах на опалення, зокрема, місць загального користування. Позиція Верховного суду України ґрунтується на тому, що спільним майном у багатоквартирному будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем не подано суду доказів про те, що надані позивачем розрахунки заборгованості та застосовані ним тарифи проведено неправильно, не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження ненадання чи неналежного надання позивачем послуг за спірний період. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених предмету спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги доведені належними і допустимими доказами, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача в разі задоволення позовних вимог.

Outcome: approved