Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

08.11.2021 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник КП «Харківводоканал» з позовом до відповідача [PERSON] і просить суд стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 22\~254,31 грн., із них: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.03.2014 року по 30.09.2021 року у розмірі 13\~073,62 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.03.2014 року по 30.09.2021 у розмірі 6\~896,69 грн.; інфляційні витрати 1\~643,89 грн.; 3% річних від простроченої суми 640,11 грн. та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що за відповідачем, який своєчасно в порушення вимог п.п. 18, 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» № 2918 від 10.01.2002 не сплачував кошти за отримані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, рахується заборгованість у сумі 22 254,31 грн., а саме: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.03.2014 року по 30.09.2021 року у розмірі 13 073 грн. 62 коп., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.03.2014 року по 30.09.2021 року у розмірі 6 896 грн. 69 коп. У зв`язку з тим, що відповідач прострочив виконання зобов`язання щодо сплати за послуги з централізованого водопостачання, йому відповідно до ст. 625 ЦК України нараховані 1 643 грн. 89 коп. інфляційних витрат за час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 640 грн. 11 коп., які позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь, а також сплачений судовий збір. 09.11.2021 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання (а.с. 19-20). 17.01.2022 ухвалою суду вирішено справу розглядати у заочному порядку та заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.02.2022 року позов Комунального підприємства «Харківводоканал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість у сумі 22254 (двадцять дві тисячі двісті п`ятдесят чотири) грн 31 коп., з них: 13 073 грн. 62 коп. за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.03.2014 року по 30.09.2021 року; 6 896 грн. 69 коп. за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.03.2014 по 30.09.2021; 1643 грн. 89 коп. інфляційні втрати; 640 грн. 11 коп. три відсотки річних від простроченої суми. Стягнуто з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. (а.с.38-43). У свою чергу, 02.02.2022 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду по цивільній справі №639/7449/21. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.08.2022 року заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення суду по цивільній справі №639/7449/21 за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання і водовідведення задоволено. Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від\~17.02.2022 року по цивільній справі №639/7449/21 за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання і водовідведення скасовано. Цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання і водовідведення - призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. В судове засідання 05.10.2022 року учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи в його відсутність. Відповідач [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутність та застосувати строк позовної давності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Довідками, що містяться в матеріалах справи, підтверджено, що за адресою [ADDRESS] зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON] (а.с.19). Відповідно до розрахунку суми заборгованості за особовим рахунком [NUMBER] , за яким закріплена адреса: [ADDRESS] , існує заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання у період з 01.03.2014 року по 30.09.2021 року у розмірі 13 073 грн. 62 коп. та за надані послуги з централізованого водовідведення у період з 01.03.2014 по 30.09.2021 у розмірі 6 896 грн. 69 коп. (а.с. 4-9). У зв`язку з простроченням відповідачем виконання зобов`язання по оплаті за надані послуги боржнику нараховані інфляційні втрати за період з 01.11.2018 року по 30.09.2021 рік у сумі 1 643 грн. 89 коп., а також три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 640 грн. 11 коп. за цей же період (а.с. 10-11, 12-13). Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 67 ЖК УРСР передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 ЖК УРСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Також відповідно до ст.322 ЦК власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому ст.160 ЖК УРСР визначає рівні права та обов`язки наймача та членів його сім`ї між собою та перед третіми особами, зокрема щодо солідарної майнової відповідальності членів сім`ї разом з наймачем за зобов`язаннями, що випливають з договору найму житлового приміщення, яке належить до приватного житлового фонду. Відповідно до ст.162 ЖК УРСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з вимогами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875 від 24.06.2004 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» №2918 від 10.01.2002 року споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно з п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Також відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 р. №2189, який діє з 01.05.2019 року і п. 24 «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 05.07.2019 №690 споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Таким чином, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2\~ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Частинами першою та п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2\~статті 78 ЦПК України зазначено, що\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За змістом ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до абз.2,4 п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року 18.12.2009 « Про судове рішення у цивільній справі» обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. З огляду на викладене, враховуючи надані сторонами письмові докази та заяву відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності, судом встановлено, що відповідач, місце проживання якого зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , отримує послуги з центрального водопостачання і водовідведення, однак своєчасно їх не оплачує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за надані послуги. У зв`язку з наявністю заборгованості, з відповідача підлягає стягненню сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми за час прострочення у межах трирічного строку до звернення з даним позовом до суду. Отже виходячи з розрахунку, наданого позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: з відповідача на користь позивача в межах трирічного строку позовної давності підлягає стягненню в солідарному порядку заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.11.2018 року по 30.09.2022 року в сумі 17\~222,64 грн., з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання у розмірі 9 613,21 грн. (13073, 62 грн. - 3460, 41 грн.) ; за надані послуги з централізованого водовідведення у розмірі 5 325,43 грн.(6896,69 грн. 1571, 26 грн.); інфляційні витрати - 1643,89 грн., 3% річних 640,11 грн. за той же період. В іншій частині суд відмовляє в задоволенні позовних вимог у зв`язку зі спливом позовної давності. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку з частковим задоволення позовних вимог (на 77,39%), пропорційно до суми задоволених позовних вимог з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1 756,75 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial