Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

Представник позивачів адвокат Руденко Г.В. звернулася до суду з позовом до Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Новоукраїнська районна державна нотаріальна контора, [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та встановлення факту проживання однією сім`єю. Позовні вимоги, з урахуванням уточнених позовних вимог обгрунтовує тим, що даний позов про встановлення фактів, що мають юридичне значення, направлений на захист спадкових прав позивачів, яких вони набули в порядку ст.ст. 1266, 1268 ЦК України після смерті своєї баби [PERSON] , що померла [INFO] . Факт смерті цієї особи та відкриття спадщини підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим 11.03.2016 року Новоєгорівською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області. Фотокопія свідоцтва про смерть позивачами була отримана в результаті ознайомлення з матеріалами цивільної справи №396/1902/17 за позовом [PERSON] , дублікат в органах РАЦС позивачами отримано бути не може, оскільки не доведено, що вони мають родинні відносини з померлою. На підтвердження родинних відносин з бабою [PERSON] позивачі мають лише свідоцтва про їх народження від матері [PERSON] та батька [PERSON] , а також про їх шлюб, де ім`я їх матері значиться як [PERSON] , яка народилась [INFO] у с.Канія Кантемирівського району, Молдова. Мати позивачів [PERSON] померла [INFO] в с. Новоєгорівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, свідоцтво про смерть [NUMBER] , видане 29.07.2015 р. відділом РАЦС РС Новоукраїнського РУТЮ у Кіровоградській області. До дня смерті [PERSON] проживала зі своєю матір`ю [PERSON] , що підтверджується довідкою виконкому Новоєгорівської сільської Новоукраїнського району Кіровоградської області №288 від 25.04.2018 року. До 28.10.2011 року з [PERSON] більше 15 років також проживав співмешканець [PERSON] , який помер в указану дату, що підтверджується довідкою №496 від 28.08.2017 року, виданою виконавчим комітетом Новоєгорівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. Як після [PERSON] , так і після [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки, що належала кожному з них, та підтверджується копією державних актів на право приватної власності на землю. Право на спадщину після смерті [PERSON] у [PERSON] виникло на підставі ст. 1264 ЦК України. Спадщина нею була прийняті у відповідності зі ст. 1268 ЦК України. Тому, кожен з позивачів має право спадкувати Ѕ частину спадкового майна як онуки [PERSON] в порядку представлення (ст. 1266 ЦК України). [PERSON] як донька [PERSON] доводилась рідною сестрою [PERSON] , яка, ввівши суд в оману щодо кола спадкоємців які прийняли спадщину, знаючи достеменно про смерть сестри та про позивачів, отримала на свою користь рішення Новоукраїнського районного суду від 30.11.2017 року в справі №396/1902/17, тобто в незаконний спосіб заволоділа спадщиною після смерті [PERSON] . Дане рішення суду було скасоване апеляційним судом Кіровоградської області (постанова від 10.07.2018 року), [PERSON] в позові було відмовлено, постановою Верховного Суду від 10.06.2020 року рішення апеляційної інстанції залишено в силі. Таким чином, крім позивачів, відсутні спадкоємці після [PERSON] , які б прийняли спадщину. [PERSON] не має в даному спорі жодних інтересів, оскільки спадщину не прийняла. Ухвалою від 03.10.2019 року провадження у зазначеній справі відкрито в загальному позовному провадженні, та справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні, здійснено судове доручення та зупинено провадження по справі. Ухвалою суду від 03.02.2021 року поновлено провадження по справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 23.03.2021 року прийнято уточнену позовну заяву [PERSON] та [PERSON] до Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Новоукраїнська районна державна нотаріальна контора, [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та встановлення факту проживання однією сім`єю. Замінено первісного відповідача [PERSON] на належного відповідача Рівнянську сільську раду Новоукраїнського району Кіровоградської області. Виключено Новоєгорівську сільську раду Новоукраїнського району Кіровоградської області з числа учасників цивільної справи №396/1362/19. Залучено в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: [PERSON] та [PERSON] . 29.10.2021 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Представник позивачів адвокат Руденко Г.В. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала з підстав викладених у позові, просила їх задовольнити. Представник відповідача Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, рішення по справі залишив на розсуд суду. Третя особа Новоукраїнська районна державна нотаріальна контора через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не зверталася. Представник [PERSON] адвокат Пушкарьов Д.Є. в судове засідання не з`явився про розгляд справи повідомлявся належним чином, 11.02.2022 року за заявою представника на його електронну адресу направлено відсканований матеріал копії позовної заяви з додатками та судові повістки, отримання ним процесуальних документів, підтверджується витягами з реєстру відправленої кореспонденції електронної пошти суду (а.с.86-87,114-115,141). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , ( [ADDRESS] ), бабуся позивачів по батьковій лінії, була їх опікуном. Надала суду пояснення про те, що покійна [PERSON] проживала однією сім`єю з [PERSON] , з ними проживала її невістка, донька померлої [PERSON] . Покійні [PERSON] та [PERSON] проживали разом давно, спочатку в одному будинку, потім купили інший, вели спільне господарство, обробляли город. [PERSON] визнавав [PERSON] , як дружину. Познайомилася особисто з їх родиною, коли [PERSON] почала проживати з її сином [PERSON] . В 2011 році помер співмешканець [PERSON] , [PERSON] , син з невісткою переїхали проживати в с. Новоєгорівку до її матері [PERSON] . Після чого, вона позбавила їх батьківських прав та взяла опіку над позивачами [PERSON] та [PERSON] . В 2013 році помер її син [PERSON] , у 2015 році її невістка [PERSON] , а у 2016 році мати невістки [PERSON] . Свідок [PERSON] , [INFO] ( [ADDRESS] ) вказала, що їй знайомі покійні [PERSON] та [PERSON] , які з 1997-1998 року придбали будинок в с. Новоєгорівка та проживали в ньому. В 2000 роках бачила, як вони разом ходили на роботу, прибирали на подвір`ї, проте вона з ними не спілкувалася. Також, їй відомо, що [PERSON] , доньку [PERSON] , вони відводили до школи, після чого разом йшли на роботу. [PERSON] жила з ними поки не одружилася та не з`їхала від них. Згодом, [PERSON] та [PERSON] , придбали будинок, після чого [PERSON] повернулася до них. Свідок [PERSON] , [INFO] ( [ADDRESS] ) пояснив суду, що проживає в с. Новоєгорівка з 1996 року. [PERSON] та [PERSON] , були його знайомими, останні разом з [PERSON] , приходили до його батька допомагати по господарству, також вони допомагали по господарству особисто йому, разом отримували кошти за роботу, та з їх слів, мали намір придбати щось [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] проживали в будинку батька [PERSON] , бачив як останні разом готували їсти. Згодом, [PERSON] вийшла заміж та переїхала від них. [PERSON] та [PERSON] придбали інше житло, після чого до них переїхала [PERSON] . В [PERSON] була старша донька [PERSON] , яка проживала в Молдові. Також додав, що [PERSON] проживав в с. Новоєгорівка з 1996 року, потім вони почали зловживати алкогольними напоями. [PERSON] та [PERSON] проживали разом з 2001 року по 2006 рік, постійно жили разом, потім переїхали і він їх бачив періодично. Заслухавши пояснення представника позивачів, свідків, безпосередньо дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] виданого Новоєгорівською сільською радою між батьками позивачів, [PERSON] та [PERSON] 06.02.1999 року, зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] » (а.с.21). Також, вказаним свідоцтвом підтверджується, що дошлюбне прізвище [PERSON] матері позивачів « [PERSON] ». [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , видане Відділом ДРАЦС Новоукраїнського районного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.22). Згідно до копії довідки виданої виконавчим комітетом Новоєгорівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 28.08.2017 року № 496, гр. [PERSON] , [INFO], більше 15 років проживала зі співмешканцем гр. [PERSON] , [INFO] до дня його смерті [INFO] в с. Новоєгорівка та вели спільне підсобне господарство (а.с.23). Факт родинних відносин матері позивачів [PERSON] та їх баби [PERSON] підтверджується копією довідки виданої виконавчим комітетом Новоєгорівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 25.04.2018 року №288, гр. з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , до дня смерті [INFO] фактично проживала разом зі своєю матір`ю [PERSON] , [INFO] та вели спільне господарство (а.с.24). Після смерті матерії позивачів [PERSON] , згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого Новоєгорівською сільською радою, [INFO] померла її мати [PERSON] , баба позивачів (а.с.20). Після смерті баби [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до державного нотаріуса Новоукраїнської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що належало їх бабі [PERSON] . Однак, 09.04.2019 року заявники отримали від державного нотаріуса Новоукраїнської нотаріальної контори Шевченко Н.Г. постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують родинний зв`язок із спадкодавцем (а.с.37). Як вбачається з копії свідоцтва про народження виданого відділом ЗАГС Кантемир Р.Молдови [PERSON] , [INFO] , є старшою дочкою померлої [PERSON] (а.с.12). Згідно свідоцтва про шлюб виданого «Отделом Записи Актов Гражданського Состояния Бричень» [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с.36). Після смерті матері [PERSON] на підставі рішення Новоукраїнського районного суду за [PERSON] визнано право на спадкове майно [PERSON] [PERSON] здійснила продаж успадкованих земельних ділянок, уклавши 09.02.2018 року договора купівлі продажу-земльних ділянок з [PERSON] та [PERSON] (а.с.200-206). Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 10.07.2018 року задоволено апеляційну скаргу [PERSON] , як опікуна неповнолітнього [PERSON] по справі 396/1902/17 рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області скасовано, ухвалено нове, яким у задоволенні позову [PERSON] до Новоєгорівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, третя особа: Новоукраїнська державна нотаріальна контора, відділ головного Держгеокадастру у Новоукраїнському районі Кіровоградської область про визнання права власності на спадкове майно відмовлено (а.с.29-31). Постановою Верховного суду від 10.06.2020 року постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 10.07.2018 року залишено без змін (а.с.207-211). Відповідно до копії інформаційного листа Новоукраїнського районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції Кіровоградської області від 31.10.2018 року № 1967/14.17-03-04 на звернення позивача [PERSON] з заявою до відділу про отримання витягу про народження [PERSON] , згідно Конвенції про надання правової допомоги в цивільних, сімейних та кримінальних справах підписаної державами членами СНГ 22.01.1993 року в м. Мінську, заяву було направлено до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області для подальшого направлення за призначенням станом на 31.10.2018 року підтвердження від відділу ЗАГС міста Кантемир Республіки Молдова не надійшло, причини невиконання (а.с.25). Відповідно до копії інформаційного листа Новоукраїнського районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції Кіровоградської області від 06.03.2019 року № 430/14.17-03-07 на звернення позивача [PERSON] з заявою до відділу про отримання витягу про народження [PERSON] , згідно Конвенції про надання правової допомоги в цивільних, сімейних та кримінальних справах підписаної державами членами СНГ 22.01.1993 року в м. Мінську, заяву було направлено до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області для подальшого направлення за призначенням станом на 06.03.2019 року підтвердження від відділу ЗАГС міста Кантемир Республіки Молдова не надійшло, причини невиконання (а.с.26). 27.01.2021 року № 07/01-19/689 від Міністерства Юстиції України до суду надійшли документи про неможливість виконання за кордоном судового доручення стосовно [PERSON] (а.с.108-180). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за №67409305 від 22.11.2021 року щодо [PERSON] , померлої [INFO] , інформація відсутня (а.с.67). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за №67409387 від 22.11.2021 року щодо [PERSON] , померлого [INFO] , інформація відсутня (а.с.69). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадковому реєстрі (заповіти/спадкові договори) за №67409399 від 22.11.2021 року щодо заведеної спадкової справи на майно померлого [PERSON] , інформація відсутня (а.с.70). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за №67409425 від 22.11.2021 року щодо [PERSON] , померлої [INFO] , інформація відсутня (а.с.71). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадковому реєстрі (заповіти/спадкові договори) за №67409445 від 22.11.2021 року щодо заведеної спадкової справи на майно померлої [PERSON] , інформація відсутня (а.с.72). Виконуючи приписи ч.4 ст.264 ЦПК України та даючи мотивовану оцінку аргументам, наведеним представником щодо наявності підстав для задоволення заявлених позивачами вимог, а також доказам, якими вони підтверджуються, зазначаючи норми права, які були застосовані судом та мотиви їх застосування, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч.2 ст.315 ЦПК України наведений в ч.1 цієї статті перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядаються судом, не є вичерпним, оскільки в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст.1222 ЦК України). За змістом ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261, 1266 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. З досліджених судом документів встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася, заповіти спадкодавцем не складалися. Матеріалами справи встановлено, що після смерті [PERSON] в спадкові права вступила її донька [PERSON] , проте рішення суду на підставі якого остання успадкувала майно, скасоване постановою від 10.07.2018 року Апеляційного суду Кіровоградської області, постановою Верховного Суду від 10.06.2020 року рішення Апеляційної інстанції залишено в силі. Таким чином, крім позивачів, відсутні спадкоємці після [PERSON] , які б прийняли спадщину, [PERSON] не має в даному спорі жодних інтересів, оскільки спадщину не прийняла. Верховний Суд України в листі від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначає, що заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: - спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; - особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; - інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом). При цьому, до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Виходячи з вимог діючого ЦК України поняттями "родичі", "родинні стосунки" охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням. Законодавство України не встановлює вичерпного переліку документів, які підтверджують родинні стосунки, а тому вони визначаються в кожному випадку окремо, в залежності від ступеня їх споріднення. З урахуванням вищевказаного, суд вважає, належним доказом для встановлення факту родинних відносин позивачів з їх бабою [PERSON] , довідку виконавчого комітету Новоєгорівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 25.04.2018 року № 288, гр., якою підтверджено, що мати позивачів [PERSON] , [INFO] , до дня смерті [INFO] фактично проживала разом зі своєю матір`ю [PERSON] , [INFO] та вели спільне господарство. Факт родинних відносин між позивачами та їх бабою [PERSON] підтверджується поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які в судовому засіданні вказали, що [PERSON] , яка померла [INFO] є матір`ю [PERSON] , тому суд робить висновок, що [PERSON] та [PERSON] є її онуками. Крім того, родинні відносини позивачів з їх бабою [PERSON] , також підтверджуються свідоцтвом про шлюб їх матері, в якому дошлюбне прізвище [PERSON] вказано « [PERSON] ». Таким чином суду надано достатньо належних доказів, що позивачі є онуками [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими доказами, показаннями свідків. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивачі обґрунтовують необхідність встановлення факту родинних відносин необхідністю оформлення спадкових прав після смерті баби. Ураховуючи вищевикладене, підтвердити родинні відносини іншим шляхом неможливо, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту родинних відносин між ними та [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки встановлення факту має для них юридичне значення, яке необхідне для підтвердження права на спадкування. Щодо позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю баби позивачів [PERSON] та [PERSON] суд зазначає наступне. Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних та час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до статті 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності. Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7). Водночас, Конституція України передбачає зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів у часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи. Пунктом 1 розділу VII Прикінцевих положень Сімейного кодексу України визначено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 01 січня 2004 року. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються лише в частині тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права та обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК України. Таким чином, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу набув юридичного значення після набрання чинності СК України та ЦК України з 01 січня 2004 року. Кодекс про шлюб та сім'ю УРСР не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживала разом без реєстрації шлюбу. Крім того, частиною другою статті 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Постановою Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року № 6-97цс11, ухваленою за наслідками розгляду заяв про перегляд судових рішень із мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, сформульовано обов`язкову для усіх судів України правову позицію щодо визначення ознак сім`ї при встановленні наявності чи відсутності фактичних шлюбних стосунків та визначено, що положення частини другої статті 3 СК України стосуються лише офіційно зареєстрованих шлюбів. Встановлення факту проживання однією сім`єю у період до 01 січня 2004 року не передбачено Кодексом законів про шлюб та сім`ю України. З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу може бути встановлене судом лише з 01 січня 2004 року, оскільки законодавством України, яке діяло до 2004 року, встановлення такого факту не було передбачено. Позивачі в позовній заяві вказують про те, що [PERSON] з [PERSON] проживали однією сім`єю більше 15 років до дня смерті останнього [INFO] , аналізуючи зазначене, суд приходить до висновку, що період проживання померлих разом з 1996-2011 роки. А тому, твердження позивачів про встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу, більше 15 років, тобто у період з 1996 по 01.01.2004 є такими, що суперечить вимогам сімейного законодавства України. При цьому, суд вважає за можливе розглядати вимогу позивачів щодо проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] враховуючи період з 2004 року по 2011 року. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, судом можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 2 ст. 3, ст. 4 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. В рішенні Конституційного Суду України у справі №5-рп/99 від 03.06.1999 року зазначено таке. До членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. На підтвердження факту проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю позивачами надано довідку Новоєгорівської сільської ради. Однак, з поданих заявником доказів не вбачається підстав, за яких можна беззаперечно стверджувати, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним бюджетом, побутом, мали взаємні права та обов`язки, спільно несли витрати по утриманню житла, покупок речей домашнього вжитку, тощо. Даною довідкою підтверджується факт проживання померлих за однією адресою, в одному будинку, проте не підтверджує факт наявності між ними відносин, притаманних сім`ї. Крім цього, позивачами не надано жодного письмового доказу в підтвердження того, що [PERSON] з [PERSON] в період з 2004 року по 2011 рік вели спільне господарство, мали спільні витрати, купували майно для спільного користування, брали участь у витратах на утримання житла, його ремонт. Допитані в судовому засіданні свідки кожен окремо в своїх поясненнях суду пояснили, що були знайомі з померлими, які проживали в певному помешканні, вказували на наявність у них роботи та трудової зайнятості, проте їх показами не доводиться факт ведення спільного господарства [PERSON] та [PERSON] , наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт. Спільне проживання [PERSON] та [PERSON] , не створює підстав для того, щоб визнати їх відносити таким, що притаманні подружжю. Інших доказів, які б спростували вказані обставини суду не надано. Виходячи з того, що позивачі не довели обставини, з якими закон пов`язує можливість встановлення факту проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вимоги їх позовної заяви в цій частині є недоведеними. Враховуючи та аналізуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу належним чином недоведеними, тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити. Згідно із ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На виконання ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Outcome: partial