Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-06 00:00:00

І.Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про поділ майна, придбаного в період шлюбу. У своїй позовній заяві позивач просить суд - встановити факт проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства без реєстрації шлюбу [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в період з 01 січня 2004 року по 22 квітня 2016 рік включно; - визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] : квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 70,7 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м., вартістю 376 244,00 грн.; автомобіль марки MITSUBISHI модель LANCER, 2004 року випуску, вартістю 185 032,00 грн., автомобіль марки ВАЗ 2121, 1987 року випуску, вартістю 79 300 грн., грошові кошти, що перебувають у третіх осіб в сумі 650 000 грн., в сумі 300 000, 00 грн. та в сумі 156 901,62 грн., що становить 5 700 доларів США, згідно з встановленими курсом НБУ на час звернення до суду, всього на суму 1 106 901,62 грн.; - виділити зі спільної сумісної власності подружжя [PERSON] :\~ ? частину квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 70,7 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м., вартістю 376 244,00 грн., шляхом виплати компенсації; ? частини автомобіля марки MITSUBISHI модель LANCER, 2004 року випуску, вартістю 185 032,00 грн., шляхом виплати компенсації; ? частини автомобіля марки ВАЗ 2121, 1987 року випуску, вартістю 79 300 грн., шляхом виплати компенсації; ? частини грошових коштів, що перебувають у третіх осіб у сумі 650 000 грн., в сумі 300 000, 00 грн. та в сумі 156 901,62 грн., що становить 5 700 доларів США, згідно з встановленими курсом НБУ на час звернення до суду, шляхом виплати компенсації; - припинити право власності [PERSON] на: ? частину квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 70,7 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м., вартістю 376 244,00 грн.; ? частини автомобіля марки MITSUBISHI модель LANCER, 2004 року випуску, вартістю 185 032,00 грн.; ? частини автомобіля марки ВАЗ 2121, 1987 року випуску, вартістю 79 300 грн.; ? частини грошових коштів, що перебувають у третіх осіб у сумі 650 000 грн., в сумі 300 000, 00 грн. та в сумі 156 901,62 грн., що становить 5 700 доларів США, згідно з встановленими курсом НБУ на час звернення до суду; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок компенсації її частки у спільній сумісній власності ? частини квартири за адресою: [ADDRESS] , вартістю 188 122,00 грн.; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок компенсації її частки у спільній сумісній власності ? частину автомобіля марки MITSUBISHI модель LANCER, 2004 року випуску, вартістю 92 516,00 грн., - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок компенсації її частки у спільній сумісній власності ? частину автомобіля марки ВАЗ 2121, 1987 року випуску в сумі 39 650,00 грн.; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в порядку компенсації ? частини від коштів, що знаходяться в третіх осіб в сумі 475 000 грн. та в сумі 78 450,81 грн., що еквівалентно 2 850,00 доларів США; -\~ стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. У своєму позові посилалась на те, що 25 березня 1995 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, у якому у них народилась дитина [PERSON] , [INFO] . 13 травня 1997 року шлюб було розірвано. Після примирення з відповідачем з вересня 1998 року вони знову почали жити разом, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вести спільне господарство. Між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Спочатку вони проживали у її мами та потім у 1999 році вони зняли квартиру за адресою: [ADDRESS] та проживали до 2006 року. 23 грудня 2006 року вони за спільні кошти придбали квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка була зареєстрована за відповідачем. [INFO] у них народилась донька [PERSON] . 23 квітня 2016 року вона з відповідачем вдруге уклала шлюб. Фактично з вересня 1998 року до 23 квітня 2016 року вона з відповідачем проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбу між собою та в буд-якому іншому шлюбі. Під час спільного проживання вели спільне господарства, мали спільний побут, спільний бюджет, спільний відпочинок, користувалися правами та виконували обов`язки притаманні подружжю. Спільно дбали про матеріальне забезпечення сім`ї, сумісно виховували дітей, разом облаштовували придбану ними квартиру. Під час спільного з відповідачем сумісного проживання, враховуючи, що з [PERSON] не було власного житла та мешкали на зйомній квартирі та планували придбати квартиру. Була домовленість, що на отриманий дохід від її підприємницької діяльності вони будуть харчуватися, сплачувати за наймане житло та комунальні послуги, здійснювати витрати на інші побутові потреби, а дохід від підприємницької діяльності відповідача вирішили накопичувати. Станом на грудень 2006 року вони з відповідачем накопичили необхідний розмір коштів для придбання квартири та 23 грудня 2006 року за рахунок накопичених разом з відповідачем коштів ними було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS] . Після придбання квартири, вони з відповідачем придбали автомобіль за рахунок того, що на отриманий дохід від її підприємницької діяльності вони будуть харчуватися, сплачувати за комунальні послуги, здійснювати витрати на інші побутові потреби сім`ї, а дохід від підприємницької діяльності відповідача вирішили накопичувати. 27 листопада 2007 року за рахунок накопичених разом з відповідачем\~ коштів, ними було придбано автомобіль марки MITSUBISHI модель LANCER, 2004 року випуску. 15 вересня\~ 2015 року за рахунок накопичених разом з відповідачем коштів ними було придбано автомобіль марки ВАЗ 2121, 1987 року випуску. Під час спільного проживання з відповідачем без реєстрації шлюбу вона не заперечувала проти оформлення квартири та автомобілів на ім`я відповідача, так як фактично вважала, а відповідач не заперечував, що набуте майно є їх спільною сумісною власністю та безперешкодно користувалася ним. Спірне майно було придбано за спільні кошти, оскільки наявність фінансової можливості здійснити самостійно одним із нах придбання квартири та автомобілів була тільки на основі спільного фінансування їх вартості. Окрім квартири та автомобілів, під час сумісного проживання та під час шлюбу, вони з відповідачем за рахунок спільної праці, заощадили 950 000 грн. та 5 700 доларів США. Факт наявності готівкових коштів підтверджується відомостями зазначеними у щорічній декларації відповідача, що розміщена в Єдиному Державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. На даний час склалися обставини за яких вони з відповідачем припинили спільне проживання, і вона разом з малолітньою донькою не має можливості мешкати в квартирі за адресою: [ADDRESS] . У відзиві на позов [PERSON] просить суд відмовити в задоволенні позову. Посилаються на те, що після розірвання шлюбу та після примирення позивач з 2010 року по жовтень 2019 рік проживала з ним за адресою: [ADDRESS] . Зазначив у відзиві, що після розірвання шлюбу позивач переїхала в помешкання своєї матері за своїм місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Він залишився мешкати за адресою: [ADDRESS] та з часом змінював місце проживання за своїм місцем реєстрації. Їх спілкування було лише в межах виховання та утримання малолітньої дитини, а не в жодному разі, як проживання однією сім`єю жінки та чоловіка в розумінні ст. 74 СК України. Посилання позивача на періодичне спільне проживання не є достатнім для визначення факту проживання однією місією чоловіка та жінки без шлюбу в розумінні ст. 74 СК України без наявності інших ознак сім`ї, враховуючи те, що надані фото свідчать лише про те, що він був присутній лише на святах та прогулянках з дитиною. Позивач не надав допустимих доказів придбання спірного майна внаслідок спільної праці та проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу\~ в період упродовж якого було придбано спірне майно. Протягом спільного проживання з 2010 року по 2019 рік позивач не приймала участь у веденні спільного господарства, не вела спільних витрат, не купувала майна для спільного користування та не брала участь у витратах на утримання житла, посилаючись на те, що це не її майно і вона не має намір облагороджувати житло та вести спільне господарство. Підставою розірвання першого шлюбу та припиненням шлюбних стосунків є те, що позивач постійно вчиняла сварки в сім`ї та систематично зміни місця проживання. Сама позивач не працювала, кошти, що отримувала від нього на утримання всієї сім`ї нею розтрачувались не відомо на що, господарством не займалась. Позивач з 1997 року\~ по 2010 рік ніде не працювала, а як наслідок доходу не мала. Також за розпискою від 20 грудня 2006 року він отримав від своєї матері [PERSON] кошти в сумі 160 000 грн., що складало на той час 30 000 доларів США, на придбання квартири, автомобіля та розвиток підприємницької діяльності. 27 листопада 2007 року за власні кошти він придбав транспортний засіб MITSUBISHI модель LANCER, 2004 року випуску. Якщо навіть прийняти до уваги думку позивача щодо факту приживання ними однією сім`єю, то факт перебування у незареєстрованих шлюбних відносинах без установлення обставин ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна кожною із сторін. Кошти накопичені ним є власними коштами, а саме накопичені в період коли він був розлучений та проживав один, в тому числі від продажу майна, яке отримано ним у спадщину. Отримав у спадщину квартиру за адресою: [ADDRESS] , яку згодом продав та отримав кошти. Той факт, що позивач вводить суд в оману стверджуючи, що згідно даних опублікованих на сайті НАЗК,\~ сума коштів 950 000 грн. та 5700 доларів США є спільними заощадженнями, з яких позивач вимагає стягнути ? частину від загальною суми. Згідно даних опублікованих в розділі 12 Щорічної декларації за 2019 рік вказано, що власником коштів в сумі 650 000 грн. є саме [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] підтримали свої позовні вимоги та просили їх задовольнити, посилались на обставини викладені у позові.\~ В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] заперечували щодо позовних вимог позивача та просили суд відмовити у його задоволенні, посилались на обставини викладені у відзиві на позов. ІІ. Заяви, клопотання заявника та процесуальні дії суду. 14 серпня 2020 року ухвалою суду забезпечений позов та накладено арешт на спірне майно. 14 серпня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання по справі. 08 жовтня 2020 року відповідачем наданий суду відзив на позов. 25 листопада 2020 року представником позивача надана суду відповідь на відзив. 11 січня 2021 року представником позивача надана заява про виклик свідків та клопотання про витребування доказів. 21 січня 2021 року відповідачем надані суду заперечення на відповідь на відзив. 12 січня 2021 року ухвалою суду в задоволенні клопотання про витребування доказів було відмовлено. 09 лютого 2021 року представником позивача надано клопотання про витребування доказів. 12 лютого 2021 року представником позивача надані пояснення та клопотання про витребування доказів. 12 лютого 2021 року ухвалою суду клопотання про витребування доказів задоволено. 12 лютого 2021 року відповідачем подана заява про виклик свідків. 15 лютого 2021 року клопотання представника позивача про витребування доказів. 16 березня 2021 року заява представником позивача про долучення до матеріалів справи доказів. 16 березня 2021 року ухвалою суду клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. 08 квітня 2021 року відповідачем надано клопотання про долучення документів по справі. 15 квітня 2021 року ухвалою суду закінчено підготовче провадження та справа призначена до розгляду. 15 квітня 2021 року представником позивача надана заява про витрати, пов`язані з розглядом справи. 15 квітня 2021 року представником позивача надано клопотання про приєднання до справи доказів. IІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст правовідносин з посиланням на докази. Вислухавши сторони, представників сторін, свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.\~\~ Як встановлено судом 25 березня 1995 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, яке видане 25 березня 1995 року відділом реєстрації актів\~ громадянського стану виконавчого комітету Заводської районної ради народних депутатів м. Дніпродзержинська, актовий запис № 94. Від шлюбу у сторін є діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що відповідно до свідоцтва про народження. Як встановлено судом 13 травня 1997 року шлюб між сторонами було розірвано, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 13 травня 1997 року, видане відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Баглійської районної ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 104. Позивач посилається на те, що після примирення з відповідачем з вересня 1998 року вони знову почали жити разом, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу. 23 грудня 2006 року була придбана квартира за адресою: [ADDRESS] та була зареєстрована за відповідачем, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 23 грудня 2006 року, посвідчений приватний нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Кудрявцевим В.О. та зареєстрованим в реєстрі за № 3646, що відповідно до листа Обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації»\~ від 24 червня 2020 року № 518 та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Згідно до листа від 24 червня 2020 року № 31/4-1244-3аз Територіального сервісного центру № 1244 РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області вбачається, що станом на 24 червня 2020 року за [PERSON] зареєстровані транспортні засоби як автомобіль марки MITSUBISHI модель LANCER, 2004 року випуску, дата реєстрації 27 листопада 2007 року та автомобіль марки ВАЗ 2121, 1987 року випуску, дата реєстрації 15 вересня 2015 року. 23 квітня 2016 року позивач [PERSON] разом із відповідачем [PERSON] вдруге уклали шлюб, що відповідно до свідоцтва про шлюбу, яке видане Заводським відділом у місті Дніпродзержинську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 23 квітня 2016 року, актовий запис № 92. Згідно до акту № 184 про проживання без реєстрації шлюбу від 23 червня 2020 року, який складений комісією Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» та затвердженого директором КП КМР «УКОЖФ» Т.І.Щебетова, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] . КВ.№ 4, дійсно мешкали, фактично без реєстрації [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживали з 1999 року по 2006 рік, про що свідчать та підписуються сусіди.\~\~ Згідно до акту № 282 про проживання без реєстрації шлюбу від 14 вересня 2020 року, який складений комісією Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» та затвердженого директором КП КМР «УКОЖФ» Т.І.Щебетова, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , дійсно мешкав тільки [PERSON] , [INFO] , проживав фактично без реєстрації з 01.2007 року по 01.2010 рік, про що свідчать сусіди. Відповідно до акту № 283 про проживання без реєстрації шлюбу від 14 вересня 2020 року, який складений комісією Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» та затвердженого директором КП КМР «УКОЖФ» Т.І.Щебетова, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , в період з 02.2010 року по 11.2019 рік дійсно мешкали [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] фактично без реєстрації та діти [PERSON] та [PERSON] , про що свідчать сусіди. Згідно до акту № 284 про проживання без реєстрації шлюбу від 18 вересня 2020 року, який складений комісією Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» та затвердженого директором КП КМР «УКОЖФ» Т.І.Щебетова, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , в період з квітня 1996 року по травень 1997 рік дійсно мешкали [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] фактично без реєстрації та дитина [PERSON] , про що свідчать сусіди. Згідно до акту № 285 про проживання без реєстрації шлюбу від 18 вересня 2020 року, який складений комісією Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» та затвердженого директором КП КМР «УКОЖФ» Т.І.Щебетова, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , в період з травня 1997 року по грудень 2006 рік дійсно мешкав [PERSON] , [INFO] , про що свідчать сусіди. Як вбачається з копії розписки від 20 січня 2006 року, яка оформлена [PERSON] , [PERSON] отримав у [PERSON] 160 000 грн. в рахунок відмови від спадщини у разі смерті його матері на користь його брата [PERSON] .\~ Ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивачем обраний спосіб захисту, що відповідає вимогам ч.2 ст.16 ЦК України та предметом позову є встановлення факту та поділ майна подружжя. Згідно до вимог ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. З позовних вимог вбачається, що між сторонами виник спір з цивільних правовідносин, до яких застосовуються положення Цивільного кодексу України та Сімейного Кодексу України. ІV. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Відповідно ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно з частиною першою статті 36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. При застосуванні статті 74 СК України, слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Встановлення факту проживання з особою однією сім`єю без реєстрації шлюбу можливе лише у випадку доведення позивачем фактів ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, а також інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин (ВС у справах № 588/350/15, 755/18012/16, 643/6799/17, 369/3338/17). У постанові від 17 червня 2020 року, справа №755/18012/16, Верховний Суд зробив правовий висновок, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивачки, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю (Постанова Верховного Суду від 15 серпня 2020 року у справі №588/350/15). Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини Постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі №643/6799/17. Також, слід звернути увагу на правовий висновок, викладений в Постанові Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі №369/3338/17, де суд вказав, що за приписами частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Отже, необхідно довести належними та допустимими доказами сукупність наступних фактів: ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Конституційний суд України у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї»\~ визначає, що членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин (абз.5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року). Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Верховного Суду від 23.05.2020 року у справі №686/8440/16-ц, провадження №61-15699св19). Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин (постанова Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 695/1732/16-ц, провадження № 61-38901св18). Доказуванню може підлягати і віднесення майна померлого до об`єктів права спільної сумісної власності чоловіка та жінки, які перебували у фактичних шлюбних відносинах: Саме перебування у шлюбних відносинах без установлення факту ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін. Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними (постанова Верховного Суду України від 23.09.2015 року у справі № 6-1026цс15); Вирішуючи питання щодо правового режиму майна набутого за час проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності (постанова Верховного Суду від 15 червня 2020 року у справі № 359/8985/17, провадження № 61-41967св18); Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст.74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у період, протягом якого було придбано спірне майно (постанова Верховного Суду України від 20.02.2012 року у справі № 6-97цс11). Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається з акту № 184 про проживання без реєстрації шлюбу від 23 червня 2020 року, який складений комісією Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» та затвердженого директором КП КМР «УКОЖФ» Т.І.Щебетова, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] . КВ.№ 4, дійсно мешкали, фактично без реєстрації [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживали з 1999 року по 2006 рік, про що свідчать та підписуються сусіди.\~\~ Згідно до акту № 282 про проживання без реєстрації шлюбу від 14 вересня 2020 року, який складений комісією Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» та затвердженого директором КП КМР «УКОЖФ» Т.І.Щебетова, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , дійсно мешкав тільки [PERSON] , [INFO] , проживав фактично без реєстрації з 01.2007 року по 01.2010 рік, про що свідчать сусіди. Відповідно до акту № 283 про проживання без реєстрації шлюбу від 14 вересня 2020 року, який складений комісією Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» та затвердженого директором КП КМР «УКОЖФ» Т.І.Щебетова, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , в період з 02.2010 року по 11.2019 рік дійсно мешкали [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] фактично без реєстрації та діти [PERSON] та [PERSON] , про що свідчать сусіди. Згідно до акту № 284 про проживання без реєстрації шлюбу від 18 вересня 2020 року, який складений комісією Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» та затвердженого директором КП КМР «УКОЖФ» Т.І.Щебетова, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , в період з квітня 1996 року по травень 1997 рік дійсно мешкали [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] фактично без реєстрації та дитина [PERSON] , про що свідчать сусіди. Згідно до акту № 285 про проживання без реєстрації шлюбу від 18 вересня 2020 року, який складений комісією Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» та затвердженого директором КП КМР «УКОЖФ» Т.І.Щебетова, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , в період з травня 1997 року по грудень 2006 рік дійсно мешкав [PERSON] , [INFO] , про що свідчать сусіди. Таким чином посилання позивача на те, що сторони вели спільне господарство без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року по 22 квітня 2016 року є безпідставними, оскільки як встановлено судом відповідач [PERSON] проживав один за адресою: [ADDRESS] в період з 01.2007 року по 01.2010 рік. Доказів того, що з 01 січня 2004 року по 22 квітня 2016 року позивач проживала разом з [PERSON] , вела з ним спільне господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; ремонт житла; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин, - позивачем надано не було. Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Таким чином в судовому засіданні не встановлено та позивачем не доведено, що квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 70,7 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м., автомобіль марки MITSUBISHI модель LANCER, 2004 року випуску; автомобіль марки ВАЗ 2121, 1987 року випуску, були придбані за спільні кошти [PERSON] та [PERSON] та під час їх спільного проживання, а також судом встановлено, що спірні грошові кошти були передані позивачу, тому підстав для задоволення вимог позивача щодо визнання спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] : квартиру за адресою: [ADDRESS] ; автомобіль марки MITSUBISHI модель LANCER, 2004 року випуску, автомобіль марки ВАЗ 2121, 1987 року випуску, грошові кошти в сумі 650 000 грн., в сумі 300 000, 00 грн. та в сумі 156 901,62 грн., що становить 5 700 доларів США, та, відповідно, виділення із спільної сумісної власності частину майна подружжя, припинення права власності на частину майна, а також стягнення компенсації та витрати зі сплати судового збору, витрати на професійну правничу допомогу не підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). V. Судові витрати. З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України та того, що в задоволенні позову було відмовлено, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed