Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Глухівського міськрайонного суду Сумської області із вказаним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 16378, вчинений 20 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем про стягнення з нього на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості в сумі 988346 грн. 59 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.10.2017 р. нотаріус видав виконавчий напис на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідчений та не був забезпечений іпотекою, а сам позивач не був повідомленим про вимогу кредитора вчинити виконавчий напис. Крім того, нотаріус не повідомила його як боржника про звернення до неї із заявою про вчинення виконавчого напису. Також зазначає, що 27.10.2021 р. державним виконавцем, на підставі вказаного виконавчого напису, відносно нього було відкрито виконавче провадження № 67295732. Вважає, що державний виконавець не повинен був приймати виконавчий напис на виконання та відкривати виконавче провадження через пропуск строку на пред`явлення для виконання. Таким чином, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом порушено вимоги закону щодо вчинення виконавчих написів, а тому позивач просить визнати вказаний вище виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. 16.08.2022 р. суд відкрив провадження у цій справі і з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження (а.с. 11-12). Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні. 19.08.2022 р. на адресу відповідача електронною поштою була направлена ухвала про відкриття провадження у справі із пропозицією направити до суду свій відзив на позов (а.с. 15). Відповідач, у встановлений законом строк, відзиву на позов не подав. Третя особа у встановлений судом строк пояснень щодо позову не подала. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 20 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» № 3425-ХІІ від 02.09.1993 р. та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 16378, про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № SUGWGA0000000011 від 15/08/2008 р., на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», загальної заборгованості у розмірі 38189,59 (Доларів США), що курсом 25,88 відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.08.2017 р. складає 988346,59 грн. (а.с.4). На підставі цього виконавчого напису 27.10.2021 р. старшим державним виконавцем Глухівського відділу державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кучериною Т.А. відкрито виконавче провадження (ВП № 67295732) про стягнення з [PERSON] боргу 38189,59 доларів США, що станом на 04.08.2017 р. еквівалентно 988346,59 грн. на користь АТ КБ «Приватбанк». Залишок боргу 984867,03 грн. (а.с.6). Відповідно до статті 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно статті 88\~цього Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення виконавчих написів передбачено Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів,\~установлюється Кабінетом\~Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченого договору; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Із виконавчого напису вбачається, що він вчинений на підставі кредитного договору. Підпунктом 5.1. пункту 5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (в редакції чинній станом на дату вчинення спірного виконавчого напису) встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів (підпункт 5.2 пункту 5 глави 16 Порядку № 296/5 від 22.02.2012). Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року. Проте, відомостей, які саме документи стали підставою для вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису, ні відповідачем ні нотаріусом суду надано не було, що унеможливлює встановлення судом зазначених обставин. Слід зазначити і те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивач отримував від відповідача письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Приватний нотаріус Швець Р.О. при вчиненні виконавчого напису не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо розміру заборгованості, не переконався належним чином у безспірності розмірі сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом та не повідомив позивача про вимогу кредитора, чим порушив норми статті 88 Закону України «Про нотаріат», та п.1 Переліку. Крім того, згідно вищенаведених вимог Закону виконавчий напис нотаріуса вчинюється на оригіналах документів (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлюють заборгованість. Однак, даний оспорюваний виконавчий напис вчинено на окремому аркуші. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про\~нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а відтак позов підлягає задоволенню. Щодо судових витрат суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи позивач є інвалідом ІІ групи (а.с. 7), тому відповідно до п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», він звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, а саме: 992,40 грн. на сплату судового збору. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 253, 254, 530, 631 ЦК України,

Outcome: approved