Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

[PERSON] (надалі - «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі - «Відповідач 1»), [PERSON] (надалі - «Відповідач 2»), в якому просить суд провести реальний розподіл майна та виділити їй в натурі 145/1000 частки будинковолодіння [ADDRESS] , а інших 145/1000 частки виділити Відповідачу 1 [PERSON] , та 71/100 частки виділити Відповідачу [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані тим, що Позивач, яка на підставі свідоцтва про спадщину за заповітом, виданого 16.12.2015 року внаслідок смерті [PERSON] , є власником (успадкувала) 145/1000 (0,145) частки житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] ; відповідачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками даного будинку у розмірі часток 145/1000 та 71/100 відповідно. У зв`язку з наявністю спору щодо використання спільної часткової власності Позивач бажає окремо користуватися приміщеннями будинку, господарськими будівлями та спорудами, що належать їй відповідно до її частки у праві власності, а тому бажає здійснити виділ в натурі належної їй частки у будинку, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним цивільним позовом. В обґрунтування позовних вимог Позивач в позовній заяві покликається на те, що за технічними показниками ізольовані приміщення, з яких складається будинок, можуть бути поділені в натурі. Представником Позивача подано до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій він просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі - [PERSON] та [PERSON] , - в судове засідання повторно не з`явилися, про місце, дату і час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки Суду не сповістили. Відзиву на позов від відповідачів до суду не надходило. Оскільки відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомили, а представник Позивача не заперечив проти заочного розгляду справи, Суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на праві приватної власності належить 145/1000 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] , що набуто нею на підставі Свідоцтва про спадщину за заповітом, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Юрчак О.В., зареєстровано в реєстрі за №2002. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень , індексний номер 27169140 від 16.12.2015 року. Відповідачам [PERSON] та [PERSON] на праві власності належить по 145/1000 та 71/100 відповідно на вищевказаний будинок по [ADDRESS] . Тобто, [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності є співвласниками нерухомого майна: житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно технічних документів та відповідно до змісту Свідоцтва на право на спадщину за заповітом від 16 грудня 2015 року, загальна площа вказаного будинку становить 113,8 кв. м, розмір житлової площі - 63,6 кв. м. Будинковолодіння складається з житлового будинку загальною площею 113 кв. м., житловою площею 63,6 кв. м., літньої кухні (літ. Б) площею 46,7 кв. м., літньої кухні (літ. В) площею 19,5 кв. м., сараю (літ. Г.) загальної площі 8.4 кв. м., вбиральні (літ. І.)загальної площі 1,1 кв. м., вбиральні (літ. ІІ) загальної площі 1,0 кв. м., огорожі (№1) загальною площею 37,6 кв. м., огорожі (№2), загальною площею 25,0 кв. м., колонки №3 загальною площею 4,0 кв. м. Як зазначено в позовній заяві, у зв`язку з наявністю спору щодо використання спільної часткової власності Позивач бажає окремо користуватися приміщеннями будинку, господарськими будівлями та спорудами, що належать їй відповідно до її частки у праві власності, а тому бажає здійснити виділ в натурі належної їй частки у будинку, у зв`язку з чим звернулася до суду. Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (надалі - «ЦК України») кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із частиною другою цієї статті суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. У постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 310/7011/17 (провадження № 61-7153св20) визначено, що спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно із частинами першою-третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Так, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Отже, за змістом норми статті 364 ЦК України виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (надалі - «Інструкція»). Так, згідно з пунктами 1.2, 2.2, 2.4 цієї Інструкції поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна. Поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна провадиться відповідно до законодавства з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами. У постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13 зроблено висновок, що «у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється зі спільної власності, у разі поділу спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників (стаття 367 ЦК України). Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку зі самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників». Статтею 367 ЦК України встановлено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 зроблено висновок, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна. Виділення в натурі частки нерухомого майна можливе в разі дотримання наступних умов: поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами; виділення в натурі частки об`єкта нерухомого майна, що є спільною власністю, можливе, якщо кожному співвласнику може бути виділено відокремлене приміщення з власним входом; наявність реєстрації земельної ділянки на якій розташований об`єкт нерухомого майна в Державному земельному кадастрі та реєстрації права власності на неї в установленому законом порядку. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (майно є неподільним), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у пунктах 6, 7 постанови від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» (з наступними змінами та доповненнями), виділ у натурі часток жилого будинку можливий, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом. При вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту статті 115 ЦК України, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Звертаючись до суду з даним цивільним позовом, Позивач, як співвласник у праві спільної часткової власності на будинок по [ADDRESS] , бажаючи окремо користуватися приміщеннями будинку, господарськими будівлями та спорудами, що належать їй відповідно до її частки у праві власності, просить виділити йому в натурі 145/1000 частки будинку по [ADDRESS] . При цьому, в матеріалах справи міститься Висновок №016/05-2022 судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №344/6263/21, складений 29 червня 2022 року судовим експертом Максимчиними А.Д., за змістом якого: Проаналізувавши вимоги чинних будівельних норм, співставивши результати візуального огляду, встановлено, що здійснити розподіл технічно можливо. На розгляд суду експертом пропонується наступний варіант реального розподілу житлового будинку, господарських будівель у співвідношенні 145/1000, 145/1000 та 71/100 частин з відхиленням від ідеальних часток. Варіант розподілу 1. Виділити першому співвласнику 145/1000 частини домоволодіння [PERSON] наступні приміщення в житловому будинку: (додаток №3 червоний колір): по 1-му поверсі: № прим.: 1-3 назва приміщення: житлова кімната площа: 12,0 кв.м. вартість 1м2: 12140,78 вартість приміщення: 145 660,0 2. Виділити другому співвласнику 145/1000 частини домоволодіння [PERSON] наступні приміщення в житловому будинку (додаток №3 синій колір): по 1-му поверсі № прим.: 1-4 Назва приміщення - житлова кімната площа, кв.м. 19,8 вартість 1 м2 12140,78 вартість приміщення 240387,0 3. Виділити третьому співвласнику 71/100 частини домоволодіння [PERSON] наступні приміщення в житловому будинку: (додаток №3 зелений колір). 1-й поверх підвал І комора 3,7 кв.м. 12140,78 44920,9 II комора 8,5 кв.м. 12140,78 103196,6 1-й поверх 1-1 кухня 12,3 кв.м. 12140,78 149331,6 1-2 ванна 3,7 кв.м. 12140,78 44920,9 2-1 веранда 5,4 кв.м. 12140,78 65560,2 2-2 коридор 6,3 кв.м. 12140,78 76487,0 2-3 кухня 10,3 кв.м. 12140,7 125050,0 2-4 житлова 20,2 кв.м. 12140,78 245243,7 мезонін 1-5 житлова 11,6 кв.м. 12140,78 140833,0 Разом вартість приміщень житлового будинку 82,0 кв.м. 995544,0 Варіант розподілу господарських будівель та споруд 3. Виділити першому співвласнику 145/1000 частини будинковолодіння [PERSON] наступні господарські будівлі і споруди: N п/п Назва будівлі, споруди Площа, м2 Вартість (грн.) 1 літня кухня літ. «В» 19,5м2 60 372,0 2 вбиральня літ. «I1» 1,0м2 12 457,0 3 1/2 частини огорожі літ. «№2» 12,5м2 3030,0 РАЗОМ 75859,0 4. Виділити другому співвласнику 145/1000 частини будинковолодіння [PERSON] наступні господарські будівлі і споруди: N п/п Назва будівлі, споруди Площа, м2 Вартість (грн.) 1 сарай літ. «Г» 8,4м2 20 498,0 2 1/2 частини огорожі літ. «№2» 12,5м 2 3030,0 РАЗОМ 23528,0 5. Виділити третьому співвласнику 71/100 частини будинковолодіння [PERSON] наступні господарські будівлі і споруди: N п/п Назва будівлі, споруди Площа, м2 Вартість (грн.) 1 літня кухня літ. «Б» 46,7м2 163 637,0 2 вбиральня літ. «І» 1,1 м2 14 450,0 3 огорожа «№1» 37,6м2 9 114,0 4 колонка «№3» 4 м/п 3 500,0 РАЗОМ 190701,0 Разом першому співвласнику 145/1000 частини будинковолодіння [PERSON] виділяються приміщення житлового будинку, господарські будівлі і споруди на суму: 145660.0 + 75859,0 = 221519,0 грн. (заокруглено), що становить 13% від загальної вартості будинковолодіння. Разом другому співвласнику 145/1000 частини будинковолодіння [PERSON] виділяються приміщення житлового будинку, господарські будівлі і споруди на суму: 240387.0 + 23528,0 = 263915,0грн. (заокруглено), що становить 16% від загальної вартості будинковолодіння. Разом третьому співвласнику 71/100 частини будинковолодіння [PERSON] виділяються приміщення житлового будинку, господарські будівлі і споруди на суму: 995544,0 + 190701,0 = 1186245,0грн. (заокруглено), що становить 71% від загальної вартості будинковолодіння. За перевищення реальної частки над ідеальною ІІ-й співвласник 145/1000 частини будинковолодіння повинен виплатити 1-му співвласнику, 145/1000 частини будинковолодіння компенсацію у розмірі перевищення частки над ідеальною, що становить - (1,5%): 1671710 х 1,5%/100% = 25075 грн. 65 коп. В наданому варіанті розподілу кожному із співвласників необхідно влаштувати індивідуальне електропостачання, та опалення своїх приміщень. Для здійснення всіх переобладнань та добудови до житлового будинку, необхідно розробити та погодити у встановленому порядку проектну документацію. Докази, які б спростовували вищезазначений висновок, в матеріалах справи відсутні. Підстав вважати даний висновок судового експерта неповним, необґрунтованим Суд не вбачає. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Заявляючи вимоги про виділ в натурі частки зі спільного майна, [PERSON] надала суду належні та допустимі докази на підтвердження того, що такий виділ можливий з технічної точки зору, а також що він буде відповідати державним будівельним та санітарним нормам (отриманий за результатами проведення судової експертизи за клопотанням представника Позивача Висновок №016/05-2022 судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №344/6263/21, складений 29 червня 2022 року судовим експертом Максимчиним А.Д.). Відповідачі правом на подання відзиву до суду не скористалися, своїх заперечень щодо виділу на користь Позивача в натурі її частки у спільній власності не заявили, запропонованого судовим експертом варіанту виділу частки з будинку не спростували та не заперечили щодо нього. За таких обставин, враховуючи все вищезазначене в сукупності, Суд приходить до висновку про можливість виділити в натурі у приватну власність на ім`я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , 145/1000 частин господарського будинку за адресою: [ADDRESS] , а саме: в житловому будинку (додаток №3 червоний колір до Висновку №016/05-2022 судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №344/6263/21, складеного 29 червня 2022 року судовим експертом Максимчиним А.Д.): 1) в житловому будинку: по 1-му поверсі: - житлову кімнату, номер приміщення 1-3, площею 12,0 кв.м.; 2) господарські будівлі і споруди: - літня кухня літ. «В», площею 19,5 кв.м. - вбиральня літ. «I-1», площею 1,0 кв.м. - 1/2 частини огорожі літ. «№2», площею 12,5 кв.м. Згідно з частиною 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Питання щодо стягнення з Відповідача 1 на користь Позивача компенсації у розмірі перевищення частки над ідеальною, що становить 25 075 грн. 65 коп. Судом не вирішується, оскільки в матеріалах справи відсутня згода даного співвласника на таку компенсацію. Крім того, в рамках даного провадження Судом не вирішується питання виділення в натурі часток відповідачів, оскільки цьому повинне передувати волевиявлення останніх, а таке у матеріалах справи відсутнє. Отже, в цій частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Проаналізувавши доводи Позивача, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані докази, Суд дійшов висновку про те, позовні вимоги є частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 16, 20, 317, 319, 321, 357, 358, 364, 391-392 ЦК України,

Outcome: partial