Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Радіо» про стягнення заборгованості за договором про надання тимчасової поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, мотивуючи позовні вимоги тим, що 30.05.2019 року між позивачем (Позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма «Радіо», в особі уповноваженого Трачука Олега Валентиновича, що діє на підставі Статуту (Позичальник), було укладено Договір №Ф-1 про надання тимчасової поворотної безвідсоткової фінансової допомоги. Відповідно до п. 1.1. вказаного договору Позикодавець надає Позичальнику тимчасову поворотну безвідсоткову фінансову допомогу, а Позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором. Пунктом 1.2. вказаного договору визначено, що поворотна безвідсоткова фінансова допомога це сума грошових коштів в національній валюті України, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до договору, який не передбачає нарахування відсотків або надання інших видів компенсації як плати за користування такими коштами. Згідно з п. 2.1. договору, поворотна безвідсоткова фінансова допомога надається в національній валюті України в межах суми 300000,00 грн. (триста тисяч гривень 00 коп.) Поворотна безвідсоткова фінансова допомога надається Позикодавцем частинами з моменту підписання договору, шляхом внесення грошових коштів готівкою на рахунок Позикодавця або в касу підприємства в порядку, передбаченому чинним законодавством України (п. 2.3. договору). Так, в період з 04.07.2019 року по 10.03.2020 року позивач перерахував кошти на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Радіо», вказаний у реквізитах договору на загальну суму 202420,00 грн. (двісті дві тисячі чотириста двадцять гривень 00 коп.). Пунктом 3.1. договору передбачено, що поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 01.03.2020 року включно. Позивач вимагав в усній формі повернення боргу, проте відповідач зобов`язання не виконував та кошти не повернув. Тому, позивач був вимушений звернутися з позовом до суду для захисту своїх прав та інтересів і просив суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість за договором №1-Ф про надання тимчасової поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 30.05.2019 року у сумі 221688,16 грн. (двісті двадцять одна тисяча шістсот вісімдесят вісім гривень 16 коп.), яка складається з: основна сума боргу 202420,00 грн. (двісті дві тисячі чотириста двадцять гривень 00 коп.); неустойка (пеня, відповідно до ст. 625 ЦК України) в період з 02.03.2020 року по 05.03.2021 року 6191,83 грн. (шість тисяч сто дев`яносто одна гривня 83 коп.); інфляційні втрати за вказаний період 13076, 33 грн. (тринадцять тисяч сімдесят шість гривень 33 коп.), а також просив стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою суду від 23.03.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі із призначенням підготовчого судового засідання. 12.07.2021 року в ході підготовчого судового засідання на підставі ухвали суду по справі залучено до участі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та Службу у справах дітей Вінницької міської ради. 16.09.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. За клопотанням представника третьої особи [PERSON] [PERSON] ухвалою суду від 12.10.2021 року призначено у цивільній справі посмертну судову почеркознавчу експертизу. З метою вирішення клопотання експерта щодо надання додаткових матеріалів зі зразками підпису [PERSON] судом було відновлено провадження у справі. Проте в судові засідання представник третьої особи [PERSON] [PERSON] , будучі належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, неодноразово не з`являвся, але подавав до суду заяви та клопотання про долучення до матеріалів справи оригіналів письмових документів за переліком (Том 2 а.с. 1-8), яких до клопотання не додав та експерту їх також не направив. Тому, експертом було повернуто ухвалу суду про призначення судової почеркознавчої експертизи без виконання. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд позов задовольнити з підстав викладених у позові та не заперечила щодо ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Додатково суду пояснила, що позивач звернувся з позовом до юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Радіо», яке є діючим суб`єктом господарювання. Зазначене підприємство не ліквідоване, не перебуває у стані припинення та продовжує здійснювати господарську діяльність, має цивільну процесуальну правоздатність та цивільну процесуальну дієздатність. Тому, має нести цивільну відповідальність за своїми зобов`язаннями за договорами перед кредиторами. Представник відповідача в судове засідання не з`явився та про причини неявки суд не повідомив. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву відповідачем не подавався. Тому, суд розглянув справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача проти такого порядку розгляду справи не заперечила. Представник третьої особи [PERSON] адвокат Красіловський В.О. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Додатково надав суду пояснення, що представник відповідача не може з`явитись в судове засідання, оскільки єдиний засновник, власник та керівник Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Радіо» - [PERSON] помер. Наразі, відбувається судовий розгляд спору щодо визнання заповіту [PERSON] недійсним, оскільки в склад спадщини входять також майнові права та обов`язки щодо Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Радіо» на які претендують інші спадкоємці [PERSON] , зокрема його дружина [PERSON] , яка діє в інтересах їх неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Наразі, вказана юридична особа не має уповноваженого представника. Позивач є сином померлого [PERSON] , допомагав йому та фактично є технічним директором Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Радіо», а тому має доступ до всіх документів товариства. На думку представника [PERSON] , [PERSON] не підписував договорів від імені юридичної особи з позивачем про надання тимчасової поворотної безвідсоткової фінансової допомоги. Призначена у справі судова почеркознавча експертиза не була проведена. Позивач намагається таким чином заволодіти коштами зазначеної юридичної особи, які також входять до складу спадкового майна. Представник третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила. На її думку, борг за вказаним договором є сумнівним, а наявність спору між сторонами таким, що суперечить інтересам неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . При вирішені спору просила врахувати та захистити інтереси дітей. Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 30.05.2019 року між [PERSON] та ТОВ-Фірма «РАДІО», в особі уповноваженого Трачука О.В., що діє на підставі Статуту, було укладено Договір №1-Ф про надання тимчасової поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 30.05.2019 року.( Том 1 а.с. 16). Відповідно до пункту 1.1. Договору, Позикодавець надає Позичальнику тимчасову поворотну безвідсоткову фінансову допомогу, а Позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним Договором. Як вбачається зі змісту п. 1.2. Договору, поворотна безвідсоткова фінансова допомога (надалі - допомога) - це сума грошових коштів в національній валюті України, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до Даного договору, який не передбачає нарахування відсотків або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами. Згідно з п. 2.1. Договору, поворотна безвідсоткова фінансова допомога надається в національній валюті України в межах суми 300 000, 00 (триста тисяч гривень 00 коп.) Поворотна безвідсоткова фінансова допомога надається Позикодавцем частинами з моменту підписання цього Договору, шляхом внесення грошових коштів готівкою на рахунок Позикодавця або в касу підприємства в порядку, передбаченому чинним законодавством України (п.2.3. Договору). Факт отримання відповідачем коштів підтверджується копіями квитанцій до прибуткових касових ордерів № 77 від 10.03.2020 року, № 33 від 14.02.2020 року, № 43 від 07.02.2020 року, № 38 від 31.01.2020 року, № 36 від 30.01.2020 року, № 21 від 29.01.2020 року, № 12 від 22.01.2020 року, № 32 від 26.12.2019 року, №44 від 05.11.2019 року, № 72 від 09.08.2019 року, № 47 від 05.08.2019 року, № 48 від 04.07.2019 року, загальна суму перерахованих на рахунок ТОВ Фірми - «РАДІО» грошових коштів не включаючи комісії складає 202 420 (двісті дві тисячі чотириста двадцять гривень) грн. 00 коп. ( Том 1 а.с. 17-28). Так, пунктом 3.1. Договору передбачено, що поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 01 березня 2020 року включно. Тому, починаючи з 02 березня 2020 року позичальник прострочив виконання зобов`язання за Договором та зобов`язання не виконував. Станом на дату звернення з даним позовом відповідач ТОВ Фірма - «РАДІО», на вимогу [PERSON] грошові кошти за Договором №1-Ф про надання тимчасової поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 30.05.2019 року не повернув. Вирішуючи спір між сторонами, суд враховує, що за змістом пункту 14.1.257 Податкового кодексу України фінансова допомога - фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі. Поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Викладене вище свідчить, що договір позики було укладено відповідно до вимог статті 1047 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якою передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку встановлені договором. При цьому, згідно з частиною третьою статті 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Як вбачається з матеріалів справи відповідач грошові кошти, отримані в якості позики, в повному обсязі не повернув, у матеріалах справи будь-які докази, що свідчили б про повернення відповідачем позики, відсутні. Вказане свідчить про порушення відповідачем умов вказаного договору. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Як встановлено судом, з боку відповідача було допущено порушення умов виконання зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості, тому порушені права позивача підлягають поновленню в обраний в даному позові спосіб (ст. 16 ЦК). За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає доведеним факт укладення між сторонами 30.05.2019 року договору безвідсоткової поворотно-фінансової допомоги та передання позивачем відповідачу на виконання цього договору грошових коштів у загальній сумі 202420,00 грн. (двісті дві тисячі чотириста двадцять гривень 00 коп.), оскільки це підтверджується копіями квитанцій до прибуткових касових ордерів та випискою по рахунку про перерахування [PERSON] коштів у вказаному розмірі на банківський рахунок ТОВ Фірма - «РАДІО», де прямо зазначено підставу перерахування коштів - договір Договором №1-Ф про надання тимчасової поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 30.05.2019 року. З часу зарахування на рахунок відповідача грошових коштів від позивача відповідач з вимогою про визнання недійсним Договором №1-Ф про надання тимчасової поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 30.05.2019 року чи про його розірвання не звертався, доказів повернення позивачу вказаних коштів не надано. Відтак у суду немає сумнівів щодо дійсності вказаного договору та отримання відповідачем коштів на виконання умов цього договору. Твердження представника третьої особи [PERSON] [PERSON] , у заперечення позовних вимог, на те, що позивач фактично працює технічним директором в ТОВ Фірма - «РАДІО» і що він має доступ до всіх документів вказаної юридичної особи і таким чином намагається заволодіти коштами відповідача не доведені належними та допустимими доказами, тому суд їх до уваги не приймає. Враховуючи те, що відповідач не надав суду доказів виконання свого зобов`язання за договором та повернення грошових коштів позивачу, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача суму боргу за Договором №1-Ф про надання тимчасової поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 30.05.2019 року в розмірі 221 688, 16 грн., яка складається з основної суми боргу 202 420,00 грн., неустойка (пеня, відповідно до ст. 625 ЦК України) в період з 02.03.2020 року по 05.03.2021 року 6 191,83 грн., інфляційні витрати за вказаний період 13 076,33 грн. Окрім того, в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2216,88 грн. понесений позивачем при подачі позову. (а.с.8) Згідно з п. 3 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. У матеріалах цивільної справи наявні договір № 01/21 від 04.01.2021 року про надання правової допомоги, звіт (акт надання послуг) від 30.12.2021 із розрахунком вартості послуг проведеної у відповідності до договору про надання юридичної (правової) допомоги від 04.01.2021 року на суму 30 000 грн., квитанції до прибуткового касового ордера №6 від 04.01.2021 року адвокатського об`єднання «Дестра» та звіт (акт надання послуг) від 30.12.2021 із розрахунком вартості послуг проведеної у відповідності до договору про надання юридичної (правової) допомоги від 04.01.2021 року на суму 5 400,00 грн. ( Т. 2 а.с. 91-93). Відповідно до ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. У постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 (адміністративне провадження № К/9901/27657/20) Верховний Суд звернув увагу судів на те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку - (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). Суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 35400,00 грн. є реальними, підтвердженими матеріалами справи, та їх слід стягнути з відповідача на користь позивача. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 (адміністративне провадження № К/9901/27657/20). На підставі викладеного,

Outcome: approved