Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить стягнути з відповідача грошові кошти на загальну суму 182843,00 грн. Також просить стягнути судові витрати по справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.07.2017 позивач передав [PERSON] грошові кошти в сумі 3000,00 доларів США. 28.12.2017 позивач вдруге надав [PERSON] грошові кошти в сумі 2000,00 доларів США, які остання зобов`язалася повернути до 15.01.2018 онак вчасно грошові кошти не повернула. 09.04.2021 відповідач склала розписку відповідно до якої зобов`язалась повернути борг в розмірі 5000 доларів США у строк до 25.06.2021. Однак, у вказаний строк відповідач кошти не повернула, почала уникати зустрічей, в телефонних розмовах обіцяла повернути борг, але на момент звернення до суду так і не виконала свої зобов`язання. За таких обставин позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, а саме стягнення на його користь загальної суми 182843,00 грн. 5000,00 доларів США на момент звернення до суду (за офіційним курсом НБУ). Ухвалою від 02.09.2022 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву в якій справу просив розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подала. За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] взяла у борг у [PERSON] 3000 доларів США, що підтверджується копією розписки від 18.07.2017 (а.с. 8). Також, [PERSON] скаледно розписку, відповідно до якої остання зобов`язується повернути борг у сумі 2000 доларів США до 15.01.2018 (а.с. 9). Крім того, копією розписки від 09.04.2021 підтверджується той факт, що [PERSON] зобов`язалась повернути [PERSON] грошові кошти в сумі 5000 доларів США, отримані згідно розписок від 18.07.2017 та від 28.12.2017 до 25.06.2021 (а.с. 10). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦПК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Аналіз викладених вище норм вказує, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд вважає, що надана позивачем розписка від 09.04.2021 є належним доказом укладення між сторонами договору позики на указану в ній суму (5000,00 доларів США), оскільки підтверджує як його укладення так і умови договору: суму позики, зобов`язання та дати повернення боргу, а також засвідчує отримання відповідачем (боржником) від кредитора (позивача) вказаної грошової суми. Розписка також підтверджує право позивача вимагати від відповідача повернення суми боргу, і обов`язок відповідача - виплатити позивачу зазначену суму боргу. Цей доказ містить інформацію щодо предмета доказування. Як встановлено судом, [PERSON] зобов`язалась повернути борг, який визначено в іноземній валюті в розмірі 5000 доларів США. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Станом на день звернення до суду, офіційний курс гривні до іноземної валюти складав 3656,86 грн. за 100 доларів США. Таким чином сума заборгованості у перерахунку на гривню становить 182843,00 грн., у зв`язку із чим суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1828,43 грн.

Outcome: approved