Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

Суть позову 07.06.2022 голова правління АТ «Вінницягаз» звернувся до Літинського суду вінницької області із вказаним позовом мотивуючи його тим, що відповідач [PERSON] є споживачем послуги з розподілу природнього газу, які надаються позивачем. Відповідач свої обов`язки по оплаті за розподілений йому природній газ належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього станом на 23.02.2022 перед позивачем виникла заборгованість за послуги розподілу природнього газу на загальну суму 2945,15 грн, що стало підставою для звернення позивача до суду із вказаним позовом. Заборгованість утворилась у зв`язку із неналежним проведенням оплати, а саме її відсутністю зі сторони відповідача в період із січня 2020 року по лютий 2022 року включно. На суму цього боргу позивачем нараховано 3% річних в розмірі 30,57 грн. та інфляційні втрати в розмірі 197,49 грн. На підставі викладеного позивач просив стягнути з відповідача 3173,21 грн. заборгованості з урахуванням 3% річних та втрат від інфляції та понесені позивачем витрати за оплату судового збору в розмірі 2481,00 грн. Процесуальні дії 04.07.2022 відповідачем [PERSON] до канцелярії суду подано відзив, яким він просить захистити його право українця-громадянина на мирне володіння своїм майном та відмовити у задоволенні позовних вимог. Позов вважає необгрунтованим, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, адже: АТ «Вінницягаз» підробило документи задля заволодіння ГРМ с. Громадське; закінчення строку дії фіктивного Договору; відсутність доказу щодо присвоєння АТ «Вінницягаз» особового рахунку саме з моменту пред`явлення зобов`язання зі сплати за розподіл природного газу і саме на підставі акцептування договору про розподіл природного газу; відсутність підписаної заяви-приєднання про згоду сплачувати за розподіл природного газу замість постачальника; відсутність підтвердження розподілення природного газу, а не газоподібного палива; відсутність підтвердження про наявність рахунків для сплати за фактично надану послугу з розподілу природного газу; не заначено доказів споживання саме природного газу (а.с. 38-46). 08.07.2022 від представника позивача АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» надійшла відповідь на відзив, у котрому зазначається, що будь-яких належних та допустимих доказів на спростовування доводів позивача щодо наявності між сторонами договірних відносин про надання послуг розподілу природного газу, щодо правомірності нарахування щомісячної плати за розподіл газу, щодо об`ємів спожитого природнього газу, який взято для розрахунку розподілу природного газу, щодо обов`язку оплачувати послуги з розподілу природного газу, відповідач не надав. Разом з тим, твердження відповідача щодо помилкового зазначення особового рахунку, порівнянь природного газу та газоподібного палива, на думку представника позивача є такими, які підміняють поняття щодо суті заявлених позовних вимог, та на сам перед мають на меті ухилення [PERSON] від оплати житлово-комунальних послуг, до яких віднесено послуги з розподілу природного газу. Вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення(а.с. 73-79). Також представником позивача 08.07.2022 надано додаткові письмові пояснення, якими останній надає суду прецеденти загальних місцевих судів Вінницької області за аналогічними позовами АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу (а.с. 82-83). 25.07.2022 відповідачем [PERSON] подано пояснення на відзив (а.с. 87-89) де останній звертає увагу суду на той факт, що позивач посилається виключно на ЗУ «Про ринок природного газу» та Кодекс ГРМ, який затверджений НКРЕКП. ЗУ «Про ринок природного газу» є чинним, але не введений в дію. Вважає, що виокремлення послуги не могло відбутися. Позивач вводить суд в оману. Позивачем не спростовано доводів щодо наявності розподілу різної товарної продукції та не доведено, що розподілив саме природній газ. 31.08.2022 представником позивача подано письмові пояснення (а.с. 96-98) де представник позивача спростовує твердження відповідача подані і поясненні на відзив, зокрема: -система газопостачання (газові мережі) це не «труба», а складний технологічний комплекс, частини якого не можуть функціонувати окремо або незалежно одна від іншої; -основною функцією АТ «Вінницягаз», як Оператора ГРМ, є забезпечення технічного обслуговування ГРМ на визначеній ліцензією території не залежно від форми власності її складових; -плата за розподіл природного газу є оплатою послуг з підтримання ГРМ в справному та безпечному стані та можливості фізичного переміщення природного газу від точки входу до ГРМ (в даному випадку із газотранспортної системи Оператора ГТС) безпосередньо до оселі споживач; - без дотримання суб`єктами ринку природного газу (в тому числі територіальними громадами, побутовими споживачами) вимог положень Кодексу ГРМ та ПБСГ щодо обв`язку передачі в користування Оператору ГРМ газових мереж з метою їх технічного обслуговування розподіл природного газу на такі частини системи газопостачання має бути припинений (в даному випадку с. Громадське Вінницького (Літинського) району Вінницької області). Того ж дня представник позивача адвокат Ліфанчук М.О. подав до канцелярії суду клопотання яким просив розглядати справу в порядку загального позовного провадження з метою правильного врегулювання спору, оскільки: розгляд справ для позивача має велике значення; вирішення даної справи становить значний суспільний інтерес; задля належного формування позицій з приводу судової практики(а.с. 105). Однак 11.10.2022 представник позивача відкликав заявлене клопотання, а розгляд справи просив здійснити в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 176). 20.09.2022 відповідачем [PERSON] подавно заяву, зі змісту якої він просить винести окрему ухвалу та зазначає, що у випадку ухвалення рішення не на його користь, зазначене рішення буде кваліфікуватись як злочин (а.с. 125-133). Судовий розгляд Представник позивача Ліфанчук М.О. до судового засідання не з`явився. Надав до канцелярії суду клопотання, відповідно до якого просив розгляд справи проводити у його відсутність на підставі наявних у справі доказів та заяв по суті. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 175). Відповідач [PERSON] до судового засідання 12.10.2022 повторно не з`явився, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлявся заздалегідь та належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких інших клопотань на адресу суду не надав (а.с. 112, 174). Хоча відповідач був обізнаний із перебуванням в провадженні суду справи та був присутній у судовому засіданні 07.07.2022 (а.с. 67). Суд ухвалив провести розгляд справи на підставі наявних доказів, відповідно до положення ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та надавши їм оцінку, суд дійшов наступних висновків. Досліджені докази Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 №2498 затверджено Типовий договір розподілу природного газу (із наступними змінами) (а.с. 9-12). Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, своєю постановою від 19.06.2017 №811 видала Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз» ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Вінницької області. В свою чергу, Регулятор постановою від 11.06.2019 №1025 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 19.06.2017 №811» внесла такі зміни: 1) у назві абревіатуру «ПАТ» замінити абревіатурою «АТ»; 2) у тексті постанови слова «Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації» у всіх відмінках замінити словами «Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи» у відповідних відмінках (а.с. 14). Постановою НКРЕКП від 24 грудня 2019 року №3014 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Вінницягаз», встановлено тариф на послуги розподілу природного газу для AT «Вінницягаз» на період: -з 01 січня 2020 року до 30 червня 2020 року включно у розмірі 0,89 грн. за 1м3 на місяць (без урахування ПДВ); -з 01 липня 2020 року у розмірі 1,09 грн. за 1 м3 на місяць (без урахування ПДВ). Постановою НКРЕКП від 24 червня 2020 року №1152 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 24 грудня 2019 року №3014», внесено зміни до постанови НКРЕКП від 24 грудня 2019 року №3014, а саме: абзац другий підпункту 2 пункту 1 цифри «1,09» замінено цифрами «0,97» (а.с. 15). 01 січня 2021 року набрала чинності постанова НКРЕКП від 30 грудня 2020 року №2765 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Вінницягаз»», якою для AT «Вінницягаз» встановлено тариф на послуги розподілу природного газу - у розмірі 1,68 грн за 1м3 на місяць (без урахування ПДВ) (а.с. 16). 01 січня 2022 року набрала чинності постанова НКРЕКП від 22 грудня 2021 року № 2741 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Вінницягаз»», якою для AT «Вінницягаз» встановлено тариф на послуги розподілу природного газу - у розмірі 1,76 грн за 1м3 на місяць (без урахування ПДВ) (а.с. 16 зв.). Відповідно до фінансового стану розрахунків за послугу з розподілу природного газу на ім`я відповідача [PERSON] як на споживача послуг з розподілу природного газу відкрито особовий рахунок № [NUMBER] присвоєний ЕІС-код № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , параметри лічильника газу UG G4, прилади: опалення-1од, плита-1од. Розрахована щомісячна плата за розподіл газу по періодам: - 01.10.2018 - 30.09.2019 = 1413,14 м3/12міс = 84,9 м3 х 1,068 грн за 1міс = 125,77 грн в місяць; - 01.10.2018 - 30.09.2019 = 1413,14 м3/12міс = 117,76 м3 х 1,164 грн за 1міс = 137,07 грн в місяць; - 01.10.2019 - 30.09.2020= 991,49 м3/12міс = 82,63 м3 х 2,061 грн за 1м3 = 166,57 грн в місяць; - 01.10.2020 - 30.09.2021 = 878,2 м3/12міс = 73,1833 м3 х 2,112 грн за 1м3= 154,56 грн в місяць. За період з січня 2020 року по лютий 2022 року відповідачу нараховано заборгованість за послуги з розподілу природного газу в сумі 3885,02 грн на показник лічильника 11392,24 м3. Відповідачем здійснювались оплати за послуги Оператора ГРМ, які мали місце в період березень-вересень 2020 року (а.с.17). Згідно з довідкою про фактичний обсяг споживання природного газу особовим рахунком відповідача № [NUMBER] за період з 01.10.2018 по 30.09.2019, розподілено природного газу в кількості 1413,11 м3 (а.с.18). Згідно з довідкою про фактичний обсяг споживання природного газу особовим рахунком відповідача № [NUMBER] за період з 01.10.2019 по 30.09.2020, розподілено природного газу в кількості 991,49 м3 (а.с.19). Згідно з довідкою про фактичний обсяг споживання природного газу особовим рахунком відповідача № [NUMBER] за період з 01.10.2020 по 30.09.2021, розподілено природного газу в кількості 878,2 м3 (а.с. 20). Оцінка суду Так, згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України «Про ринок природного газу» від 09 квітня 2015 року, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30 вересня 2015 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1379/27824 06 листопада 2015року, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2498 від 30 вересня 2015 року «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу». Як передбачено ст.1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ) - договір розподілу природного газу це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу; - доступ до газорозподільної системи - право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи; - оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління; - споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу; - ЕІС-код (Energy Identification Code) персональний код ідентифікації споживача як суб`єкта ринку природного газу або його точки комерційного обліку (за необхідності), присвоєний Оператором газорозподільної системи в установленому цим Кодексом порядку; - постачальник природного газу (постачальник) суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.1.4 Розділу І Типового договору розподілу природного газу затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2498 (далі- Типовий договір розподілу природного газу) послуга з розподілу природного газу - послуга Оператора ГРМ, яка надається Споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи і розподіл (переміщення) належного Споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача; - персоніфіковані дані - персоніфіковані дані щодо Споживача та його об`єкта (назва, П.І.Б., ЕІС-код, перелік вузла(ів) обліку та відповідні дані вузла обліку тощо), визначені в заяві-приєднанні, які є достатніми для проведення взаєморозрахунків та визначення об`єму споживання природного газу. Згідно з пунктом 1 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ доступ суб`єктів ринку природного газу до ГРМ, що на законних підставах знаходиться у власності чи користуванні (у тому числі в експлуатації) Оператора ГРМ, здійснюється на принципах: забезпечення рівних прав доступу, у тому числі приєднання, до ГРМ відповідно до вимог цього Кодексу; забезпечення Оператором ГРМ належної якості послуг доступу (приєднання) на договірних засадах; забезпечення суб`єктами ринку природного газу критеріїв доступу, визначених розділами V та VI цього Кодексу, та належних розрахунків за надані послуги. Згідно з пунктом 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу. Відповідно до п.1.3 Типового договору розподілу природного газу, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633,634,641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Згідно з п. 4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2494 договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. У разі\~незгоди споживача\~приєднуватися до\~умов договору\~розподілу природного\~газу споживач\~не має\~права використовувати\~природний газ\~із ГРМ\~та має\~подати до Оператора ГРМ письмову заяву\~про припинення\~розподілу природного газу на його об`єкт ( п.5 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем). Відповідно до п.6 Глави 3 Розділу І Кодексу газорозподільних систем на підставі укладеного договору розподілу природного газу Оператор ГРМ , зокрема, присвоює споживачу (точці комерційного обліку), у тому числі побутовому споживачу, персональний EIC-код суб`єкта ринку природного газу та передає його Оператору ГТС для ідентифікації споживача в інформаційній платформі Оператора ГТС, у тому числі для цілей закріплення споживача в Реєстрі споживачів відповідного постачальника та здійснення оперативних заходів при запровадженні процедури зміни його постачальника. Відповідно до п.6.1, 6.2 Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення. Згідно з абз.2 пункту 6.6 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Відповідно до п. 6.3 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Згідно з абз.1 п.2 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою. Відповідно до п.3.2 Типового договору розподілу природного газу за умови включення Споживача до Реєстру споживачів будь-якого постачальника у розрахунковому періоді та відсутності простроченої заборгованості за цим Договором Оператор ГРМ забезпечує розподіл природного газу, що належить Споживачу, до межі балансової належності його об`єкта з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу. Приймання-передача обсягу газу, належного Споживачу, а також перехід експлуатаційної відповідальності за стан газових мереж від Оператора ГРМ до Споживача відбуваються на межі балансової належності об`єкта Споживача. Споживач забезпечує належну експлуатацію власних газових мереж після межі балансової належності згідно з чинним законодавством, зокрема відповідно до вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року №285, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08 червня 2015 року за №674/27119, або укладає відповідний договір з будь-якою організацією, яка має право на виконання таких робіт, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. За домовленістю Сторін експлуатаційна відповідальність Оператора ГРМ може бути поширена і на газові мережі (їх частину) Споживача, якщо це визначено в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною цього Договору. Порядок укладання акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності Сторін визначений Кодексом газорозподільних систем. Згідно з положеннями п.4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем межа балансової належності - точка розмежування газових мереж між суміжними власниками газових мереж за ознаками права власності чи користування, на якій відбувається приймання-передача природного газу; межа експлуатаційної відповідальності сторін - точка розмежування газових мереж за ознакою договірних зобов`язань з експлуатації окремих ділянок або елементів, яка встановлюється на межі балансової належності або за згодою сторін в іншій точці газових мереж. Відповідно до положень п.1 глави 5 розділу ІІІ Кодексу межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності між оператором газорозподільних систем та споживачем (суміжним суб`єктом ринку природного газу) визначається в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною договору розподілу природного газу (або у передбачених цим Кодексом випадках технічній угоді про умови приймання-передачі газу ГРМ). Відповідно до п.12.7 розділу ХІІ Типового договору розподілу складений сторонами акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін є невід`ємною частиною цього договору. Згідно з гл4 Розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань. Якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний об`єм спожитого (розподіленого) природного газу по об`єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання. Об`єкт побутового споживача - територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня, літня кухня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування (Постанова НКРЕКП №2496 від 30.09.2015). За змістом ст.162 ЖК України, плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Плата за комунальні послуги має вноситись своєчасно. Згідно з п.5 ч.2 ст.7 та ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Положеннями п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що до комунальних послуг належать в тому числі послуги з постачання та розподілу природного газу. Частиною 1статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.4 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Відповідачем виконано дві умову для приєднання до договору розподілу природного газу: споживання природного\~газу,\~часткова оплата\~послуг його\~розподілу (а.с. 17) Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 639/10591/14-ц, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 та постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі №642/2858/16. Матеріали справи не містять доказів про звернення відповідача із заявою до оператора ГРМ про припинення розподілу природного газу та доказів вилучення об`єкта споживача із заяви-приєднання. Відповідачем [PERSON] не надано доказів того, що він звертався із заявами до Оператора ГРМ про розірвання договору та припинення розподілу природного газу, доказів вилучення об`єкта споживача із заяви-приєднання не додано. Таким чином, своїми діями відповідач [PERSON] приєднався до вказаного Типового договору, оскільки споживає природний\~газ (а.с. 18-20), про що свідчить наростаюча зміна показника лічильника, оплачує рахунки за спожитий природний газ та частково оплачує послуги розподілу природного газу(а.с. 17), що ним не заперечується, із відповідною заявою до оператора ГРМ про припинення розподілу природного газу не звертався. Також, щодо розмежування повноважень з газопостачання та розподілу газу, слід зазначити наступне. У 2015 році відповідно до Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» відбулось реформування газової сфери, а саме: розмежовано функції розподілу та постачання природного газу населенню. З 01 липня 2015 року відповідно до постанови НКРЕКП від 21.05.2015№1587 анульовано дію ліцензії ПАТ «Вінницягаз» на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом. На підставі постанови НКРЕКП від 11.05.2017 №633 відповідно до законів України «Про ліцензування видів господарської діяльності», «Про ринок природного газу» та «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України ТОВ «ВІННИЦЯГАЗ ЗБУТ» (код ЄДРПОУ 39593306). Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 19.06.2017 №811 «Про видачу ліцензії на розподіл природного газу АТ «Вінницягаз» (зі змінами від 11.06.2019)», АТ «Вінницягаз» (код ЄДРПОУ 03338649) видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Вінницької області (крім сіл Якушинці і Зарванці Вінницького району, смт Кирнасівка, сіл Одая, Нестерварка, Федьківка, Дранка, Тиманівка, Клебань, Копіївка, хутір Марково Тульчинського району, сіл Пилипи-Борівські, Калинка Томашпільського району, сіл Сокіл, Моївка, Борівка, хутір Грабовець Чернівецького району, села Махаринці Козятинського району, сіл Бухни, Морозівка Погребищенського району), а також території м. Гайворон Кіровоградської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації Акціонерного товариства «Оператор газорозподільчої системи «Вінницягаз». Згідно з п.1.1.1 Статуту АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» останнє є новим найменуванням ПАТ по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз» (ідентифікаційний код 03338649). Відповідно до положень нормативно-правових актів які регулюють відносини у сфері ринку природного газу Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» має статус Оператора ГРМ. Відтак, позивач, як Оператор ГРМ на території ліцензійної діяльності у Вінницькій області здійснює облік спожитого природного газу, зокрема, визначення спожитих побутовими споживачами обсягів природного газу згідно положень гл.1 розд. IX, п.5 гл.4 розділу IX, п.6 гл.1 розд. XV Кодексу ГРС. Згідно з п.1 Глави 4 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем з метою уніфікації та однозначної ідентифікації споживачів, у тому числі побутових споживачів, та за необхідності їх точок комерційного обліку, а також для забезпечення спрощення процедури зміни постачальника природного газу та електронного обміну даними між суб`єктами ринку природного газу використовується система кодування, рекомендована Європейською мережею операторів газотранспортних систем. Ідентифікація відповідача як споживача шляхом присвоєння номера особового рахунку та ЕІС-коду як суб`єкта ринку природного газу здійснена у встановленому законом порядку, а тому не приймаються доводи [PERSON] про неправомірне використання його особового рахунку № [NUMBER] Оператором газорозподільної системи АТ «Вінницягаз». Згідно з ч.1, 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на спростовування доводів позивача щодо об`єму спожитого природнього газу, який взято для розрахунку розподілу природного газу, розміру нарахованої вартості послуги, не обґрунтовано в чому його неправильність, не надано на його спростування чи підтвердження його неправильності жодних доказів. Відтак відповідачем не спростовано наявність між ним, як побутовим споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] та АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» договірних відносин, надання позивачем послуги з фізичної доставки та розподілу природного газу до об`єкта побутового споживача та виникнення заборгованості у визначеному позивачем розмірі. Наведені відповідачем доводи у відзиві на позовну заяву, поясненнях на відповідь на відзив цих обставин не спростовують та надані відповідачем докази не обґрунтовують його доводів, а тому, оцінюються судом критично. Одночасно, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Як було зазначено вище, позивачем було доведено ті обставини, що відповідач приєднався до умов Типового договору розподілу природного газу, отримав послуги з розподілу газу, не оплатив їх в зв`язку з чим в нього виникла заборгованість станом на 23 лютого 2022 року в сумі 2945,15 грн. за період з січня 2020 по 23 лютого 2022 року включно. Щодо вимоги про нарахування 3% річних та інфляційних втрат, слід зазначити наступне, ст. 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання. У частині 2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18. Висновки суду Правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Згідно розрахунку позивача, за період з січня 2020 року по 23 лютого 2022 року сума 3% річних становить 30,57 грн, за період з січня 2020 року по січень 2022 року включно інфляційні нарахування на суму боргу становлять 197,49 грн. Суд погоджується із розрахунками позивача за вказані періоди, вважає обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам статті 625 ЦК України. Крім того, відповідачем не заперечувались такі розрахунки позивача. Водночас при ухваленні рішення суд не може залишати поза увагою заяву (клопотання) відповідача (а.с. 125-133), при аналізі якої можливо зробити висновок, що останній просить із посиланням на ст. 262 ЦПК України винести окрему ухвалу. Також вимагає ухвалити рішення на його користь, або в протилежному випадку залякує суд притягненням до відповідальності. Суд вражений тим фактом, що внаслідок заходів які вживались задля встановлення істини у справі, відповідач попри активну позицію, проігнорував останні судові засідання (будучи повідомлений про них належним чином) та прийшов до висновку про необхідність впливати на суд та вимагати ухвалення рішення на свою користь всупереч нормативності та формальній визначеності в офіційних джерелах. Стаття 129 Конституції України передбачає, що суддя у здійсненні правосуддя є незалежним. Окрім того втручання в будь-якій формі в діяльність судді з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків або добитись винесення неправосудного рішення являє собою склад кримінального правопорушення передбаченого ст. 376 КК України. До того ж у відповідності до положення ст. 262 ЦПК України, винесення окремої ухвали не є обов`язком суду. Підстав для її винесення судом не виявлено. Натомість відповідно до положення ст.ст. 60, 214 КПК України, [PERSON] вправі повідомляти про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування При цьому потрібно роз`яснити, що ст. 383 КК України передбачена відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення. Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмові позиції представника позивача, заперечення відповідача, суд вважає необхідним позов задовольнити повністю і стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за послугу розподілу природного газу в сумі 2945,15 грн, 3% річних в сумі 30,57 грн, втрати від інфляції в сумі 197,49 грн. Враховуючи те, що позов задоволено повністю, тому на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ними документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору в сумі 2481,00,00 гривень.

Outcome: approved