Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

Позивач, 24.06.2021 звернувся до суду з даною позовною заявою, збільшивши розмір позовної вимоги якої, просить суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 526500 грн. 00 коп. Вимоги заяви обґрунтував тим, що працював в територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг) з 01.04.2015 на посаді робітника з комплексного обслуговування і ремонту будинків по 15.10.2019 та є головою Ради трудового колективу Територіального центру соціального то обслуговування м.Знам`янка. Приймався на посаду як інвалід 3 групи, з висновком про умови і характер праці - протипоказана важка фізична праця, нервово психічне навантаження, нічні зміни, відрядження. Жодних претензій до виконуваної ним роботи від керівництва не було, навпаки була подяка за сумлінну працю. Претензії до нього почалися з того моменту як він почав піднімати питання про численні порушення законодавства та колективного договору з боку керівництва. Так, з 22.02.2019 він публічно виступив на засіданні 69 сесії Знам`янської міської ради Кіровоградської області, на якій була присутня й директор Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) [PERSON] , з повідомленням про можливе вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, зазначивши, що аналогічне за змістом повідомлення ним направлено до органів досудового розслідування. За його повідомленням 14.05.2019 розпочато кримінальне провадження №12019120160000841 за ч.1 ст.191 КК України. Після чого, наказами відповідача від 15.07.2019 №46-к та від 02.09.2019 №63-к його було відсторонено від роботи, а наказом від 15.10.2019 №79-к звільнено з роботи. Дані накази підписані особисто [PERSON] , з метою негативного впливу на нього. Окрім того, достеменно знаючи про те, що йому як інваліду III групи, протипоказано нервово психічне навантаження, директор Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м.Знам`янка [PERSON] після його виступу на сесії тобто з 22.02.2019 почала всіма можливими способами чинити на нього психологічний тиск та морально принижувати перед трудовим колективом, що негативно відображалося на його здоров`ї. Так, після чергового конфлікту, який стався між ним та директором [PERSON] під час якого у нього на його робочому місці було вилучено інструменти, він потрапив до лікарні з гіпертонічним кризом. Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.01.2021 у справі №389/2657/19 було задоволено його позовну заяву до Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м.Знам`янка, а саме: визнано незаконним та скасовано накази директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м.Знам`янка [PERSON] «Про проведення повторного медичного огляду» від 01.07.2019 №148, «Про проведення позачергового медичного огляду» від 08.07.2019 №154, «Про відсторонення [PERSON] від роботи» від 15.07.2019 №46-к, «Про відсторонення [PERSON] від роботи» від 02.09.2019 №43-к; стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 4621 грн. 63 коп. та судові витрати у справі, рішення набрало законної сили 25.02.2021. Наказом №79-к від 15.10.2019 його було звільнено з посади робітника комплексного обслуговування і ремонту будинків відділення організації надання адресної натуральної та грошової допомоги у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи, відповідно до п.2 ст.40 КЗпП. Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.01.2021 у справі №389/3327/19 було задоволено його позов: визнано незаконним і скасовано наказ директора Територіального центру соціального обслуговування і надання соціальних послуг м.Знам`янка Костікової Т.М. №79-к від 15.10.2019 про його звільнення; поновлено на посаді робітника з комплексного обслуговування і ремонту будинків відділення організації надання адресної натуральної та грошової помоги Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м.Знам`янка; стягнуто на його користь 65859 грн. 83 коп. середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та судові витрати у справі. Постановою Кропивницького апеляційного суду від 20.04.2021 вищевказане рішення залишено без змін, а апеляційна скарга Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м.Знам`янка без задоволення. Отже, 20.04.2021 рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.01.2021 набрало законної сили. Порушення його законних прав, яке полягало в незаконному відстороненні та звільненні з роботи, призвело до моральних страждань, втратою нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Так, внаслідок незаконних дій відповідача йому була завдана моральна шкода, що полягає у приниженні його честі та гідності, знущання з нього, як з людини, ігноруванні його прав, втраті у зв`язку з цим престижу та ділової репутації серед працівників та знайомих, моральних переживаннях, ушкодженні здоров`я, а також у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість провадження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми. Також, з вини відповідача більше ніж рік, він був позбавлений заробітку (до поки рішення суду про його поновлення не набрало законної сили). Відсутність грошових коштів позбавляло його на належне забезпечення своєї життєдіяльності, змінило спосіб життя, вимагало докладати додаткові зусилля для влаштування свого побуту. Завдану йому моральну шкоду спираючись на висновок судово-психологічної експертизи проведеної за його клопотанням експертом Київського НДІ судових експертиз Кропивнимцького відділення, оцінює в 526500 грн. та просить суд стягнути її з відповідача. На позовну заяву відповідачем 23 травня 2022 року подано відзив, де вказано, що Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Знам`янської міської територіальної громади заявлений позов не визнає та просить суд відмовити в його задоволенні. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Просив позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказуючи на необгрунтованість позовних вимог. Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено,\~що з 01.04.2015 позивач [PERSON] працював на посаді робітника з комплексного обслуговування і ремонту будинків відділення організації надання адресної натуральної та грошової допомоги в Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м.Знам`янка. З 10.05.2017 у зв`язку із загальним захворюванням йому встановлена ІІІ групу інвалідності безстроково. Директором Терцентру [PERSON] 15.10.2019 видано наказ №79-к про звільнення [PERSON] із посади робітника з комплексного обслуговування і ремонту будинків відділення організації надання адресної натуральної та грошової допомоги з 15.10.2019 в зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи, відповідно до п.2 ст.40 КЗпП України. Не погодившись зі вказаним наказом про звільнення позивач оскаржив його до суду подавши позов до Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м.Знам`янка, третя особа Національне агентство з питань запобігання корупції, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградськоїх області 05.01.2021 у справі №389/3327/19 за вказаним позовом [PERSON] ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено. А саме, визнано незаконним та скасувано наказ директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м.Знам`янка Костікової Т.М. «Про звільнення [PERSON] » від 15.10.2019 №79-к. Поновлено [PERSON] на роботі на посаді робітника з комплексного обслуговування і ремонту будинків відділення організації надання адресної натуральної та грошової допомоги Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м.Знам`янка з 15.10.2019. Стягнуто середній заробіток з дати звільнення 15.10.2019 по день ухвалення рішення судом, тобто по 05.01.2021, з розрахунку середньоденної заробітної плати 213 грн. 83 коп. за весь час вимушеного прогулу в сумі 65859 грн. 64 коп. Під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] з 01.04.2015 перебував у трудових відносинах з відповідачем. До прийняття його на роботу ним повідомлено роботодавцю про те, що він є особою з інвалідністю, яка в подальшому встановлена безстроково, та подано відповідні медичні документи. З метою усунення медичного протипоказу роботодавцем внесено зміни до посадової інструкції робітника з комплексного обслуговування і ремонту будинків відділення організації надання адресної натуральної та грошової допомоги, якими зменшено фізичне навантаження. Під час роботи [PERSON] щорічно з позитивним результатом проходив перевірки знань з технічної експлуатації електроустановок споживачів, з галузевих нормативних актів та інструкцій, з охорони праці (правила безпеки, інструкції з охорони праці), з технології робіт (правила експлуатації, виробничі інструкції) та з правил пожежної безпеки, а також допущений до роботи в електроустановках напругою до 1000 В. За час виконання своїх трудових обов`язків [PERSON] не звертався до роботодавця із заявами щодо важкості виконуваної ним роботи чи погіршення в зв`язку з цим стану його здоров`я. Також, за час виконання посадових обов`язків [PERSON] були відсутні й скарги зі сторони роботодавця щодо неналежного виконання ним трудових обов`язків. З огляду на викладене та враховуючи, що про інвалідність позивача та відповідні протипоказання [PERSON] було відомо до укладення трудового договору, а не виявлено під час проходження позивачем медичного огляду, суд прийшов до висновку про те, що відповідач не мав підстав для розірвання трудового договору за п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України. Зазначене рішення оскаржувалося до Кропивницького апеляційного суду та постановою суду другої інстанції від 20 квітня 2021 року залишено без змін. Крім того, стосовно [PERSON] директором Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м.Знам`янка [PERSON] були видані накази «Про проведення повторного медичного огляду» від 01.07.2019 №148, «Про проведення позачергового медичного огляду» від 08.07.2019 №154, «Про відсторонення [PERSON] від роботи» від 15.07.2019 №46-к, «Про відсторонення [PERSON] від роботи» від 02.09.2019 №43-к. Вказані накази [PERSON] також оскаржив до Знам`янського міськрайонного суду, а саме подав позов до Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг), третя особа Національне агентство з питань запобігання корупції, про визнання незаконними та скасування наказів про проведення повторного медичного огляду та позачергового медичного огляду та накази про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Справа ЄУН 389/2657/19. 15.01.2021 у справі прийнято остаточне рішення про задоволення позову. Визнано незаконними та скасувано накази директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м.Знам`янка [PERSON] «Про проведення повторного медичного огляду» від 01.07.2019 №148, «Про проведення позачергового медичного огляду» від 08.07.2019 №154, «Про відсторонення [PERSON] від роботи» від 15.07.2019 №46-к, «Про відсторонення [PERSON] від роботи» від 02.09.2019 №43-к.Стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати відсторонення за періоди з 15.07.2019 по 19.07.2019 в сумі 907,15 грн.; з 02.09.2019 по 25.09.2019; з 05.10.2019 по 15.10.2019 в сумі 2279, 25 грн; лікарняний з 26.09.2019 по 04.10.2019 1435,23 грн., а всього 4621 грн. 63 коп. Вказане рішення не оскаржувалося і набрало законної сили. Під час розгляду справи зазначеної справи, судом встановлено що наказом №46-к\~директора Територіального\~центру соціального\~обслуговування (надання\~соціальних послуг)\~ [PERSON] \~від 15.07.2019\~«Про відсторонення\~від роботи\~ [PERSON] »,№63-к\~директора Територіального\~центру соціального\~обслуговування (надання\~соціальних послуг)\~Костікової Т.М.\~від 02.09.2019\~«Про відсторонення\~від роботи\~ [PERSON] »\~останнього відсторонено\~від виконання\~посадових обов`язків\~у зв`язку\~з ухиленням\~від позачергового\~медичного огляду.\~При цьому,\~судом не\~встановлено,\~порушення порядку\~проходження медичного\~огляду,\~навпаки працівник\~вчасно згідно\~з графіком\~пройшов медичний\~огляд відповідно\~до норм\~чинного законодавства\~з покладення\~проведення та\~організацією даного\~огляду роботодавцем,\~що мав\~відповідний підтверджуючий\~документ,\~а саме\~довідку медичного\~закладу.\~Підстав для\~проведення позачергового\~медичного огляду\~з матеріалів\~справи не\~встановлено.\~Таким чином,\~суд не\~вбачав законних\~підстав для\~видання як\~наказів про\~проведення позачергових\~медичних оглядів,\~так і\~наказів про\~відсторонення від\~виконання посадових\~обов`язків за\~ухилення від\~їх проходження,\~вважавправа позивача порушеними та такими, що підлягають судовому захисту. Дане рішення не оскаржувалося та набрало законної сили. Відповідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вказаними рішеннями Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.01.2021 (справа ЄУН 389/2657/19) та від 05.01.2021 (справа ЄУН 389/3327/19) встановлено незаконність дій відповідача при відстороненні та звільненні з роботи позивача. Відповідно до\~виписок із\~медичної карти\~стаціонарного хворого\~№3423\~від 30.08.2019\~та №3974\~від 04.10.2019,\~ [PERSON] ,\~з 21.08.2019\~по 30.08.2019\~та з\~26.09.2019\~по 04.10.2019\~знаходився на\~стаціонарному лікуванні\~у кардіологічному\~відділенні КЗ\~«Знам`янська міська\~лікарня ім.А.В.\~Лисенка».\~Встановлені діагнози\~серед яких: Постінфарктний кардіосклероз, Стенозуючий атеросклероз коронарних артерій. Стенозуючий атеросклероз. ПКА до 90%. Повна оклюзія ОГЛК. Цукровий діабет, тип ІІ середньої важкості, вперше виявлений. Гіпертонічна хвороба. Неускладнений гіпертонічний криз. У висновку експерта Кропивницького відділення судових експертиз Київсьокго науково-дослідного інституту (КВ КНДІСЕ) №4044/21-27 від 29.12.2021 зробленого за результатами проведення судової психологічної експертизи у даній цивільній спаві за клопотанням представника позивача, вказано, що [PERSON] внаслідок ситуації, що досліджувалася, а саме порушення прав на працю, що виразилися в незаконному звільненні, яка була психотравматичною, з психологічної точки зору нанесено страждання (моральна шкода). Згідно зазначеної\~ситуації психологічний\~вплив психотравмуючої\~ситуації мав\~для [PERSON] \~глибокий та\~травмуючий характер,\~який обумовлений\~довгим за\~часом моральними\~стражданнями.\~Припинення трудової\~діяльності на\~посаді робітника\~з комплексного\~обслуговування і\~ремонту будинків\~відділення організації\~надання адресної\~натуральної та\~грошової допомоги,\~через що\~порушено якість\~та зміст\~життя,\~неможливість фінансового\~утримання родини,\~що в\~свою чергу\~негативно позначилось\~на його\~психологічному стані,\~змусило його\~сильно нервувати\~і переживати\~і як\~результат погіршення\~самопочуття (тривале\~лікування в\~медичних закладах\~з відповідними\~діагнозами (гіпертонічний\~криз),\~серед яких\~за медичною\~документацією виявлений\~вперше цукровий\~діабет,\~тип II\~середньої важкості),\~розлад емоційної\~та вольової\~сфери.\~Пригніченість настрою,\~стрес,\~психосоматичні розлади,\~зневіра у\~загальнолюдських цінностях\~відзначені в\~психоемоційному стані\~ [PERSON] .Рекомендований розмір відшкодування нанесеної [PERSON] моральної шкоди з психологічної точки зору становить 36*1*1,5*1,5 (1-0) = 81 мінімальну заробітну плату, установлених на момент розгляду справи судом. У заяві про збільшення позовних вимог від 14.04.2022, представником позивача розраховано суму 81 мінімальної заробітної плати, яка дорівнює 526500 грн. Відповідно до довідки фінансового управління від 26.09.2022 виконавчого комітету Знам`янської міської ради, станом на 26.09.2022 Територіальному центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Знам`янської міської територіальної громади затверджені випадки по загальному фонду в сумі 6804244 грн., в тому числі: заробітна плата з нарахуванням - 6500560 грн. Дану довідку представником відповідача долучено до матеріалів справи з посиланням на те, що відповідач є бюджетною установою, не має додаткових асигнувань на виплату позивачу моральної шкоди. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист\~\~ цивільних прав та інтересів у разі їх порушення. Частиною 2 ст.16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо. Зокрема, ч.1 ст.23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством. Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди. За змістом вказаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із відповідними змінами) роз`яснено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (ст. ст. 3, 4, 11, 31 ЦПК України). Кодекс законів\~про працю\~України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а ст.237-1 цього Кодексу\~передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин. Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення. За наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, тобто незаконного звільнення, що доведено преюдиційним судовим рішенням в адміністративній справі і згідно з частиною четвертою\~статті 82 ЦПК України\~не підлягає доведенню, відшкодування моральної шкоди на підставі\~статті 237-1\~КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.12.2018 у справі № 640/14909/16-ц. На підставі\~викладених норм\~права,\~враховуючи зібрані\~у справі\~докази,\~в їх\~сукупості,\~суд приходить\~до висновку,\~про підтвердження\~факту порушення\~законних прав\~позивача у\~сфері трудових\~відносин,\~яке полягало\~у незаконному\~відстороненні від\~роботи та\~незаконному звільненні\~з роботи,\~що призвело\~до моральних\~страждань,\~зневірі у\~загальнолюдських цінностях,\~втрати ним\~нормальних життєвих\~зв`язків\~і вимагало\~від нього\~додаткових зусиль\~для організації\~свого життя,негативно\~позначилося на\~його психологічному\~стані,\~самопочутті та\~стані здоров`я,\~змусило його\~нервувати і\~переживати. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12.07.2007 р.). Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, а ніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не повинен призводити до його збагачення за рахунок відповідача. Отже, визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди позивачу, суд враховує конкретні обставини справи, характер та обсяг страждань, яких тривалий час зазнавав позивач, характер немайнових втрат, зокрема, враховує тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає визначити суму моральної шкоди у розмірі 50000 грн., що є справедливим, відповідатиме завданим моральним стражданням позивача та буде достатнім для її відшкодування. Разом з цим, враховуючи встановлені обставини справи суд вважає, що рекомендований розмір відшкодування нанесеної позивачу моральної шкоди, який зазначений у висновку експерта за результатами проведення психологічної експертизи, є завищеним. Згідно зі ст.110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Закон не встановлює обов`язкового призначення у справах про відшкодування моральної шкоди судово-психологічної експертизи і не обмежує доведення факту її заподіяння та розміру відшкодування певними засобами доказування. Відтак, позов підлягає частковому задоволенню на суму 50 000 грн. з підстав зазначених вище. Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положеннями Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством справляється судовий збір. Ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, подана фізичною особою складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а отже, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру (В/КЦС від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц). Виходячи з ціни позову сума судового збору за подання даного позову повинна складати 5265 грн. 00 коп., при цьому як вбачаєттся з матеріалів справи (а.с.7,102) судовий збір сплачено на суму 7897 грн. 50 коп., тобто переплачено на 2632 грн. 50 коп. Відповідно до ст.7 ЗУ «По судовий збір» надміру сплачену суму судового збору 2632 грн. 50 коп. слід повернути позивачу. А з відповідача на користь останнього необхідно стягнути судовий збір в сумі 500 грн. 00 коп., що є пропорційним до розміру задоволених позовних вимог. Щодо заявлених до стягнення відповідачем судових витрат за надання правничої допомоги, суд приходить до наступного. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133\~ЦПК України до\~витрат,\~пов`язаних\~з розглядом\~справи,\~зокрема,\~належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1,2,3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Частиною 5\~ст.\~137\~ЦПК України\~передбачено,\~що разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, зокрема у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. Судові витрати відповідача в сумі 15000 грн. 00 коп. підтверджуються наявними в матеріалах справи ордером про надання правничої допомоги, договором про надання правової допомоги, квитанціями та актом приймання передачі наданих послуг. Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу позивачем не заявлялося. Отже з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1425 грн. 00 коп. Крім того, відповідно до п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати пов`язані із проведенням експертизи. У справі за клопотанням позивача було проведено судово психологічну експертизу, за яку останнім, як свідчить долучена до матеріалів справи квитанція, сплачено 4118 грн. 64 коп. Таким чином, в силу п.3 ч.2 чт. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати за проведення експертизи в сумі 389 грн. 00 коп. Отже, розмір судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становить 2314 грн.

Outcome: partial