Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

Позивач - ТОВ «ФК «Профіт Капітал» звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою мотивуючи свої вимоги тим, що 29 жовтня 2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено угоду №С07.173.76389 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, відповідно до п.п. 2, 3 якої банк відкриває клієнту поточний рахунок у валюті гривні, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках угоди та договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту міжнародну платіжну карту MasterCard World терміном дії два роки з моменту її випуску. Банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку на умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000,00 грн. (пп. 3.1. договору); ліміт кредитної лінії, що доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 5 000,00 грн. (пп. 3.2. договору); процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24,00 % річних (пп. 3.3. договору). Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі відкривши поточний рахунок № [NUMBER] та надавши кредитні кошти в розмірі 5 000,00 грн. в межах кредитного ліміту. 03 грудня 2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №12/90 відповідно до якого до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перейшло право за договорами кредиту, у тому числі і за договором №С07.173.76389 від 29 жовтня 2016 року, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] . У зв`язку із неповерненням заборгованості за договором №С07.173.76389 та відповідно до довідки-розрахунку заборгованості за договором станом на 03 грудня 2020 року заборгованість [PERSON] становить 17\~733,09 грн. Крім того, позивач зазначає, що він вправі здійснити нарахування 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення. Оскільки по теперішній час відповідач свої зобов`язання зі сплати заборгованості не виконує, позивач змушений звернутись до суду з цією позовною заявою за захистом своїх прав та законних інтересів, в якій просив стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 20\~098,28 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 5 000,00 грн.; заборгованості за відсотками 12\~733,09 грн.; заборгованості за 3% річних за користування кредитом 574,15 грн.; заборгованості за інфляційними витратами 1\~791,04 грн., а також суму сплаченого судового збору та судові витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2022 року було прийнято до свого провадження цивільну справу та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача - адвокат Мартиненко В.В. у позовній заяві просив суд у випадку неявки позивача та його представників провести розгляд справи за їх відсутності, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечував, а у клопотанні про доручення доказів до матеріалів справи від 26 липня 2022 року просив розгляд справи проводити без його участі та без участі позивача. Відповідач у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст. ст. 128, 130 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить конверт, що повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 52), також виклик відповідача здійснювався шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м. Дніпропетровська (а. с. 30, 34, 51), заперечень проти позову суду не представила, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. 27 вересня 2022 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких\~обставин,\~суд розглянув\~справу у\~відсутність учасників\~справи за\~правилами спрощеного\~позовного провадження\~з можливістю\~ухвалення заочного\~рішення відповідно\~до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подала. При цьому, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав. Положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 29 жовтня 2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено угоду №С07.173.76389 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки (а.с. 5). Відповідно до п. 2 угоди банк відкриває клієнту поточний рахунок у валюті гривні, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках угоди та договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту міжнародну платіжну карту MasterCard World терміном дії два роки з моменту її випуску. Пунктом 3 угоди передбачено, що банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку на умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000,00 грн. (пп. 3.1. договору); ліміт кредитної лінії, що доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 5 000,00 грн. (пп. 3.2. договору); процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24,00 % річних (пп. 3.3. договору). Наявна в матеріалах виписка по рахунку № [NUMBER] за період з 01 червня 2016 року по 03 грудня 2020 року свідчить про користування кредитними коштами відповідачем (а.с. 6-7). Матеріалами справи підтверджено, що 03 грудня 2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» було укладено договір факторингу №12/90 (а.с. 15-17). Згідно із п.п. 2.1, 2.2. договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених договором факторингу. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються ( передаються) в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. Так, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язання за договором факторингу було виконано в повному обсязі, та відповідно перераховано суму на користь АТ «Ідея Банк». За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 03 грудня 2020 року відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право за договором №С07.173.76389 від 29 жовтня 2016 року, що було укладено між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] (а.с. 18). З матеріалів справи вбачається, що згідно довідки-розрахунку заборгованості відповідач своїх зобов`язань за договором не виконує, в зв`язку з чим станом на 03 грудня 2020 року за нею виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 17\~733,09 грн., яка складається із заборгованості за основним боргом 5\~000,00 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 12\~733,09 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями - 0,00 грн. (а.с. 8). Матеріалами справи також підтверджено, що 03 грудня 2021 року на адресу [PERSON] позивачем надіслано досудову вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором №С07.173.76389\~від 29\~жовтня 2016\~року в сумі 17\~733,09 грн., яка позичальником залишена без реагування (а.с. 10-11). За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Будь-яких застережень про неможливість заміни кредитора у зобов`язанні угода № С07.173.76389 від 29 жовтня 2016 року не містить. Також не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань (ст. 525 ЦК України). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач не спростувала відповідними доказами наявність заборгованості як за основним боргом, так і по нарахованим відсоткам, власного розрахунку не продала. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивач просив стягнути з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних 574,15 грн. та інфляційних втрат 1\~791,04 грн. (а.с. 9). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом вказаної норми нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання та є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування чужими грошовими коштами. Наданий позивачем розрахунок розміру трьох процентів річних та інфляційних втрат суд вважає вірним. За таких обставин суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги ТОВ «ФК «Профіт Капітал» про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту 5\~000,00 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 12\~733,09 грн., 3% річних 574,15 грн. та інфляційних втрат 1\~791,04 грн. Згідно із ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позову в сумі 2481,00 грн. Частиною 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. До матеріалів справи, на підтвердження понесених позивачем витрат, долучено: копію договору про надання правової допомоги №28092021-1 від 28 вересня 2021 року, копію акту № 1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 01 червня 2022 року, копію наказу (розпорядження) № ПД000000002 від 13\~серпня 2021\~року про\~прийняття на\~роботу [PERSON] \~на посаду\~адвоката,\~копію платіжного\~доручення №9641\~від 05\~липня 2022\~року про оплату за правову допомогу згідно договору про надання правової допомоги №28092021-1 від 28 вересня 2021 року. З урахуванням викладеного, суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом для їх виконання та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому зазначена сума у розмірі 2 000,00 грн., яка є видом судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved