Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

У серпні 2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина. Заповіт батько не складав, тому вона та її брат [PERSON] як спадкоємці першої черги звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. За їх заявами 30 жовтня 2013 року Старосинявською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу №175-2013. Мати позивача від спадщини відмовилася. За життя батько розпочав процедуру приватизації земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,9000 га, кадастровий номер 6824487500:02:001:0143, яка розташована за межами населеного пункту с. Харківці Старосинявського району Хмельницької області. Розпорядженням Старосинявської райдержадміністрації №267/2012-р від 03 жовтня 2012 року йому був наданий дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який був розроблений ТОВ «Землевпорядно-геодезичний центр» та пройшов всі необхідні погодження і експертизи. 03 грудня 2012 року на підставі розробленого проекту землеустрою було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки. Однак, рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної ділянки у власність [PERSON] за його життя компетентним на це органом не приймалось та його право власності в Державному реєстрі речових прав па нерухоме майно не було зареєстроване. Оскільки за життя [PERSON] не отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, не завершив процедуру її приватизації, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на таке спадкове майно було відмовлено. Рішенням Старосинявського районного суду від 25 березня 2021 року за [PERSON] визнано право на завершення процедури приватизації та отримання на його ім`я документів, що посвідчують права власності на 1/2 частку даної земельної ділянки. З метою завершення приватизації іншої частини земельної ділянки позивач зверталася у березні 2021 року до Старосинявської селищної ради із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у власність вказаної земельної ділянки, проте їй відмовлено, оскільки проект землеустрою виготовлений на ім`я батька [PERSON] . З огляду на це вона звернулась до суду та просила визнати за нею право на завершення процедури приватизації 1/2 частини земельної ділянки з кадастровим номером 6824487500:02:001:0143 площею 1,9000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту с. Харківці Старосинявського району Хмельницької області та отримання нею на своє ім`я документів, що посвідчують її право на 1/2 вказаної ділянки. Відповідачі не скористалася правом подати відзив на позов. Позивач [PERSON] в судове засідання не з?явилася, попередньо направила до суду заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (арк.спр.111). Відповідач Старосинявська селищна рада в судове засідання представника не направила, 03 жовтня 2022 року подала до суду заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи за відсутності представника (арк.спр.105). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову(арк.спр. 73). Ухвалою судді Старосинявського районного суду Хмельницької області від 04 серпня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків (арк.спр. 19). 19 серпня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження (арк..спр.66). Ухвалою Старосинявського районного суду Хмельницької області від 21 вересня 2022 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів, оголошено перерву в підготовчому засіданні (арк.спр. 76). Ухвалою Старосинявського районного суду Хмельницької області від 06 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті (арк.спр. 107). Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд згідно з частиною другою статті 247, частиною третьою статті 211 ЦПК України, здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів. З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов слід задовольнити, зважаючи на таке. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28 травня 2013 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старосинявського районного управління юстиції у Хмельницькій області (арк.спр. 6). До складу спадщини після смерті [PERSON] увійшло право на завершення процедури приватизації земельної ділянки площею 1,9000 га з кадастровим номером 6824487500:02:001:0143 для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за межами населеного пункту с. Харківці Старосинявського району Хмельницької області, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Так, розпорядженням Старосинявської районної державної адміністрації №267/2012-р від 03 жовтня 2012 року «Про надання дозволу на виготовлення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок» [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Харковецької сільської ради (арк.спр. 25). За заявою [PERSON] ТОВ «Землевпорядно-геодезичний центр» було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, де зазначено земельнуі ділянку площею 1,9000 га та землекористувача [PERSON] (арк.спр. 27-63). 16 травня 2013 року відділ Держземагенства у Старосинявському районі Хмельницької області погодив вказаний проект земелеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,9955 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Харківецька сільська рада (за межами населенного пункту) та вважав за можливе передати у власність [PERSON] зазначену ділянку (арк.спр. 26). Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6812981842020 від 16 грудня 2020 року щодо земельної ділянки площею 1,9000 га, кадастровий номер 6824487500:02:001:0143, інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня (арк.спр. 8). За заявою [PERSON] та [PERSON] від 30 жовтня 2013 року Старосинявською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа №175-2013 після смерті [PERSON] (арк.спр.81); [PERSON] (дружина спадкодавця), як спадкоємець за законом, відмовилась від прийняття спадщини після смерті чоловіка, а також повідомила, що не претендує на видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя на майно, набуте в період зареєстрованого шлюбу (арк.спр. 82). Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Старосинявської державної нотаріальної контори Гоменюк О.О. №110/02-31/2019 від 30 січня 2019 року, [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [PERSON] , осікльки ними не надані документи, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно (арк.спр.12). Відповідно до листа Старосинявської селищної ради №731 від 16 березня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Старосинявської селищної ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,9000 га кадастровий номер 6824487500:02:001:0143 та передачу їй у власність зазначеної земельної ділянки, однак їй повідомлено, що оскільки земельна ділянка ділянка не перебуває в комунальній власності Старосинявської селищної ради, а тому розпорядження такою не входить до її повноважень; окрім того погоджений проект землеустрою розроблений на ім`я [PERSON] , тому позивачу було рекомендовано звернутися до суду (арк.спр. 13). Відповідно до рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 25 березня 2021 року, за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , визнано право на завершення процедури приватизації 1/2 частки земельної ділянки з кадастровим номером 6824487500:02:001:0143 площею 1,9000 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с. Харківці Старосинявського району Хмельницької області та право отримання ним на своє ім`я документів, що посвідчують права власності на 1/2 частки даної земельної ділянки (арк.спр. 14-15). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (частина перша статті 1220, стаття 1216 ЦК України). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом Відповідно до статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1217 ЦК України). Згідно з статтею 1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті). Відповідно до частини першої 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частиною третьою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї Зібрані по справі та досліджені у судовому засіданні докази свідчать про те, що [INFO] помер [PERSON] . Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , як спадкоємці за законом першої черги, прийняли спадщину, оскільки подали заяви про прийняття спадщини нотаріусу у визначений законом строк. [PERSON] дружина померлого відмовилася від прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка на користь дітей [PERSON] та [PERSON] . Умовою для переходу в порядку спадкування права на спадкове майно є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Згідно з пунктом г частини першої статті 81\~ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина перша статті 1225 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Частиною третьою статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом . Приписи статті 118 ЗК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачали, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Згідно з частиною першою\~статті 125 ЗК України, в редакції\~Закону № 1066-VI від 05 березня 2009 року, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Стаття 125 ЗК України, в редакції чинній до внесення вказаних змін, передбачала, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами (стаття 126 ЗК України). Отже, земельним законодавством, на час виникнення спірних правовідносин, були передбачені певні етапи набуття у власність земельної ділянки, а саме: надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки; розроблення проекту відведення; погодження проекту відведення; затвердження та передача у власність земельної ділянки; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю та його державної реєстрації. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до роз`яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Згідно з наданими роз`ясненнями, правильною є практика судів, які у випадку незавершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право. Оскільки позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , який за життя розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не завершив її; рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу такої у його власність не приймалося; право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не було зареєстровано, тому вважається, що позивач набув права на спадкування прав та обов`язків, що належали [PERSON] на підставі статей 1216 та 1218 ЦК України. Враховуючи, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли позивач та відповідач [PERSON] як спадкоємці за законом першої черги, тому виходячи із рівності часток частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом, права позивача [PERSON] підлягають захисту шляхом визнання за нею права на завершення процедури приватизації та отримання 1/2 даної земельної ділянки у власність, яке належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини та не припинилося внаслідок його смерті. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141\~ЦПК України та такими засадами цивільного судочинства, як справедливість та верховенство права, тому враховуючи, що спір виник не внаслідок винних дій відповідачів, які проти позову не заперечували, будь - яких дій, які б порушували право позивача на оформлення спадщини не вчиняли, тому суд покладає судові витрати у виді судового збору на позивача незалежно від результатів вирішення спору та підстав для їх стягнення з відповідачів не вбачає.

Outcome: approved