Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування вимог якого її представник зазначив, що 10 травня 2005 року вона уклала шлюб зі [PERSON] , від якого мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Після укладення шлюбу сторони почали проживати разом в [ADDRESS] у будинку батьків позивачки. Спільне сімейне життя у позивачки з відповідачем не склалося в силу різних життєвих обставин та діаметрально протилежних поглядів на шлюб та сім`ю. Вони не змогли віднайти взаєморозуміння. Відповідач часто зловживав алкогольними напоями, у зв`язку з чим в сім`ї постійно виникали сварки, конфлікти, що створювало обстановку неможливості подальшого спільного проживання і негативно впливало на виховання дітей. Зрештою, з серпня 2021 року відповідач зібрав речі та переїхав у будинок [ADDRESS] до своєї матері, з того часу сторони фактично припинили спільне подружнє проживання та не підтримують сімейних стосунків. Зазначає, що позивачка з відповідачем неодноразово намагалися примиритися, говорили про їх сімейні проблеми, але ніяких результатів це не дало. Після таких розмов позивачка прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід, який дасть їй та відповідачу змогу побудувати нове щасливе життя, а їх синів убереже від додаткових емоційних потрясінь. Зазначає, що відповідач надає кошти на утримання дітей несистематично і в недостатній кількості. З цього приводу у них не досягнуто згоди. З наведених\~підстав у\~позовній заяві\~висловлено прохання\~розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 2744,00 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 22 вересня 2022 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 17-18). Представник позивачки адвокат Рішко С. І. у судовому засіданні підтримав вимоги з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, зауважив, що не бажає надавати згоди на розірвання шлюбу, не навівши при цьому переконливих цьому доводів. Також не згоден сплачувати аліменти на утримання спільних з позивачкою дітей. Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України (далі ЦПК України), звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України). Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12 ЦПК України). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що між сторонами 10 травня 2005 року зареєстровано шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] та [NUMBER] (а.с. 11-13). Згідно з положеннями статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Згідно зі статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181, частини 1 статті 182 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи наведені норми закону та фактично встановлені обставини справи, те, що відповідач є працездатною особою, оскільки доказів протилежного суду не надано, вік дітей, розмір прожиткового мінімуму встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2022 рік» для дітей відповідного віку, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на думку суду є співмірним до потреб дітей та відповідає таким засадам як справедливості, добросовісності, розумності й не суперечить доказам, які містяться в матеріалах справи. Вимогами частини 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою за подання до суду позовної заяви сплачено 992,40 грн. судового збору (а.с. 1), сума якого підлягає стягненню на її користь з відповідача. Також, відповідно до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви по вимозі про стягнення аліментів.

Outcome: partial