Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та інших учасників справи. Позивач [PERSON] в особі свого уповноваженого представника адвоката Мундяка М.М. (ордер про надання правничої допомоги серія ВС № 1143126 від 26.07.2022 року, оригінал приєднаний до матеріалів позовної заяви), скориставшись канцелярією, 28.07.2022 року звернувся у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою (зареєстрована в діловодстві суду за вх. № 9996), в якій просить ухвалити рішення про визначення йому додаткового строку тривалістю у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті діда [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у с. Кавське Стрийського районну Львівської області. \~ \~ \~ \~ Позов обґрунтовано\~тим,\~що на підставі рішення Стрийського районного суду Львівської області, ухваленого 15.03.2005 року у справі № 2-571/05, Стрийським державним комунальним міжрайонним бюро технічної інвентаризації було зареєстровано про право власності на нерухоме майно житловий будинок [ADDRESS] , котре посвідчує, що вказане нерухоме майно належить на праві приватної власності [PERSON] . У свою чергу [PERSON] 22.12.2021 року склав заповіт, котрий був посвідчений приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Палінською О.В., номер у реєстрі: 2343, та за змістом котрого, з-поміж іншого, належний йому згаданий житловий будинок на випадок своєї смерті заповів своєму онукові [PERSON] .. З огляду на вказане, спадкування після смерті [PERSON] щодо зазначених прав та обов`язків повинно відбуватися за заповітом. Позивач [PERSON] зазначає, що після смерті діда [PERSON] , котра настала [INFO] , прийняв спадщину, а тому вважає, що саме він є єдиним спадкоємцем за законом прав та обов`язків, котрі залишились після смерті діда [PERSON] за заповітом, зокрема права на житловий будинок [ADDRESS] , однак оформити таке право на нього позивач [PERSON] не може у зв`язку із пропуском строку на подання заяви при прийняття спадщини за заповітом. До того ж, позивач [PERSON] до дня смерті діда [PERSON] не проживав разом в одному житлі, а тому не встиг протягом шести місяців подати у відповідну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, оскільки про зміст заповіту дізналися лише у липні 2022 року. Відтак, коли позивач [PERSON] 26.07.2022 року невідкладно звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, приватним нотаріусом у вчиненні такої нотаріальної дії було відмовлено у зв`язку із пропуском терміну на подання відповідної заяви. З огляду на вказане, отримавши попередньо також відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивач [PERSON] був змушений звертатися за захистом своїх невизнаних прав до суду із даним позовом. Відповідач Стрийська міська рада у запропоновані судом строки та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] до неї про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, не подала. Заяви та клопотання учасників справи. 28.09.2022 року від приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Палінської О.В. на адресу Стрийського міськрайонного суду Львівської області надійшли витребувані судом письмові докази у вигляді заяви (повідомлення) про відсутність спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у с. Кавське Стрийського району Львівської області (зареєстроване в діловодстві суду за вх. № 12879). 18.10.2022 року від уповноваженого представника позивача [PERSON] адвоката Мундяка М.М. на адресу Стрийського міськрайонного суду Львівської області надійшло клопотання про\~розгляд цієї\~справи по\~суті за\~його відсутності\~та відсутності\~його довірителя(зареєстроване в діловодстві суду за вх. № 13626). Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 29.07.2022 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі зал судових засідань у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 29.08.2022 року, 12:30 год.. Ухвалою Стрийського\~міськрайонного суду\~Львівської області\~(головуючий\~ суддя\~Микитин В.Я.)\~від 29.08.2022\~року підготовче\~засідання у\~цій справі\~закрито,\~а справу\~призначено до\~розгляду по\~суті.\~Визначено місце,\~дату та\~час судового\~засідання щодо\~розгляду цієї\~справи по\~суті \~зал судових\~засідань у\~приміщенні Стрийського\~міськрайонного суду\~Львівської області\~за адресою:\~вул.\~Т.\~Шевченка,\~89,\~м.\~Стрий,\~Львівська область,\~18.10.2022\~року о\~11.00\~год.. Витребувано від приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Палінської О.В. належно засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у с. Кавське Стрийського району Львівської області, якщо така заводилася. Учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження, проте ніхто з учасників у призначене судове засідання щодо розгляду цієї справи по суті не з`явилися (не забезпечили явку своїх уповноважених представників), про поважні причини такої неявки суд не повідомляли, жодних заяв чи клопотань з приводу неможливості проведення розгляду цієї справи по суті не заявляли. Судом також було задоволено клопотання уповноваженого представника позивача [PERSON] адвоката Мундяка М.М. про розгляд даної справи по суті за його відсутності й відсутності його довірителя та, виходячи з положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, а також враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, суд вважав за доцільне та можливе здійснювати судовий розгляд даної справи по суті за відсутності її учасників на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Усі заяви та клопотання були вирішені судом у встановленому порядку. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене право на суд разом з правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. рішення Європейського Суду з прав людини від 21.02.1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36). Згідно із статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Крім того, за змістом ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивача [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, та причетність до порушення таких його прав відповідача Стрийської міської ради, встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Так, судом встановлено, що [PERSON] , після смерті якого позивач [PERSON] має намір оформити спадщину за заповітом, помер [INFO] у віці 75 років у с. Кавське Стрийського району Львівської області, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 25.01.2022 року Стрийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (копія міститься у справі, а. с. 6). Вказаний день смерті [PERSON] є часом відкриття спадщини після його смерті. За життя спадкодавець [PERSON] у м. Стрий Львівської області 22.12.2021 року склав заповіт, що був посвідчений приватним нотаріусом Стрийського районного\~нотаріального округу\~Львівської області\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Львів)\~Палінською О.В.та зареєстрований у реєстрі за № 2343-23 (копія міститься у справі, а. с. 7), котрим, з-поміж іншого, належний йому житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями й спорудами, розташований по [ADDRESS] , заповів своєму внукові [PERSON] , тобто позивачеві у справі. Зазначений заповіт до дня смерті спадкодавця [PERSON] ним не змінювався та не скасовувався. У свою чергу, наявним у справі Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу: 7828117, дата видачі: 20.07.2005 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомо майна: 5738189 (копія міститься у справі, а. с. 8), підтверджується право власності спадкодавця [PERSON] на вищевказане домоволодіння. Враховуючи наявність складеного спадкодавцем [PERSON] заповіту, який до дня його смерті ним не змінювався та не скасовувався, спадкування у даному випадку з приводу вищевказаних прав та обов`язків щодо об`єкта нерухомого майна житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями й спорудами, розташованого по [ADDRESS] , здійснюється за заповітом. Як встановлено судом, на час відкриття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] разом з ним у його ж житловому будинку позивач [PERSON] постійно не проживав, однак він про відмову від спадщини після смерті діда не заявляв, а, навпаки, має намір прийняти її. Як вбачається\~з листа-відмови приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Палінської О.В. від 26.07.2022 року за вих. № 75/01-16 (копія міститься у справі, а. с. 10), позивачеві [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями й спорудами, розташований по [ADDRESS] , котрий залишився після смерті [PERSON] , оскільки останній пропустив строк на подання заяви про прийняття спадщини. Згідно заяви (повідомлення) приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Палінської О.В. від 28.09.2022 року за вих. № 100/01-16 (оригінал міститься у справі, а. с. 23), спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у с. Кавське Стрийського району Львівської області, не заводилася. Встановлено, що позивач [PERSON] протягом визначеного законом строку не подав заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті свого діда у нотаріальну контору, оскільки не був обізнаним із наявністю та змістом заповіту, а про існування такого дізнався лише у липні 2022 року. Релевантні норми та джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування. Встановлені судом цивільні правовідносини щодо реалізації права на спадкування регулюються\~Конституцією України,\~Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року й протоколами до неї, Цивільним кодексом\~України (надалі ЦК України). Так, за загальним правилом, наведеним у статтях 15, 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених у ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. В силу статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Здійснення права на спадкування у повній мірі залежить від прийняття спадкоємцями спадщини у порядку, визначеному главою 87 (статті 1268-1287) ЦК України. Так, в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частина 1 ст. 1270 ЦК України встановлює строк для прийняття спадщини, який складає шість місяців і починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частин 1 та 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 вказаного Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Однак, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз`яснюється у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання при визначенні особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У свою чергу про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі\~№ 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі\~№ 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі\~№ 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі\~№ 315/765/14-ц, а також від 15 квітня 2021 року у справі № 591/1271/18, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Висновок суду за результатами розгляду справи. \~ \~ \~ \~Судом на підставі зібраних та перевірених у судовому засіданні письмових доказів у їх сукупності та взаємозв`язку встановлені поважні причини пропуску позивачем [PERSON] визначеного законом строку для прийняття спадщини після смерті свого діда [PERSON] , оскільки його необізнаність про наявність та зміст заповіту останнього безперечно свідчить про істотні труднощі зазначеного позивача як спадкоємця на вчинення дій, пов`язаних із прийняттям спадщини після смерті свого діда. Тож суд, дотримуючись принципу верховенства права, одним з проявів якого є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства, переконаний, що норми чинного ЦК України щодо здійснення права на спадкування не допускають дій з боку інших осіб, у тому числі й уповноважених органів державної влади та місцевого самоврядування, інших посадових осіб, щодо можливості усунення позивача [PERSON] від спадкування й ненадання можливості прийняти спадщину, охоплену заповітом, а, особливо, коли позивач [PERSON] значиться у заповіті спадкоємцем і на це була воля заповідача [PERSON] .. За таких обставин суд вважає, що позиція позивача [PERSON] узгоджується з приписами статей 2, 4, 10 ЦПК України, котрі визначають справедливість як одну із загальних засад цивільного судочинства. Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги\~ підлягають\~задоволенню, що буде у повній мірі справедливим по відношенню до позивача [PERSON] й забезпечить дотримання принципу верховенства права. Зокрема, слід визначити йому додатковий строк тривалістю у три місяці для подання ним заяви у відповідну нотаріальну контору про прийняття спадщини за заповітом після смерті свого діда [PERSON] , який помер [INFO] у с. Кавське Стрийського району Львівської області. Щодо розподілу судових витрат у справі. Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачем [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із однією вимогою немайнового характеру, у розмірі 992 грн. 40 коп. і підтверджується квитанцією філії Львівського обласного управління АТ «ОЩАДБАНК» № 96 від 26.07.2022 року (наявна у справі, а. с. 1), слід здійснити у порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, та, з урахуванням відповідної позиції позивача [PERSON] з вказаного приводу, слід покласти на останнього та залишити за ним. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved