Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-29 00:00:00

19.10.2020 керівник Харківської міської прокуратури №1 звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Харківської міської ради до [PERSON] про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, в обґрунтування якого зазначає, що відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою [ADDRESS] , зареєстрований нежитлові приміщення першого поверху №1,2 загальною площею 34,5 кв.м. в житловому будинку літ. «Б-2». ЗА вказаною адресою державним реєстратором КП «Постачальник послуг» Солоницівська селищна рада Луценко П.Г. 08.02.2019 прийнято рішення про державну реєстрацію права приватної власності за [PERSON] на вказаний об`єкт. Реєстрація вказаного нерухомого майна проведена державним реєстратором на підставі п. 41 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Проте, документи, надані державному реєстратору, не відповідали вимогам законодавства, а отже не підлягало реєстрації право приватної власності на нерухоме майно. У зв`язку з чим позивач просить визнати незаконним та скасувати рішення №45464218 державного реєстратора КП «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Харківської області від 11.02.2019 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень , права [PERSON] власності на нежитлові приміщення першого поверху №1.2 у житловому будинку літ. «Б-2». Представник позивача звернувся з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, звернувся до суду з заявою про відкладення розгляду справи, посилаючись на участь в іншому судовому засіданні у Верховному Суді. Проте, суд не вбачає підстав для відкладення справи, оскільки справа тривалий час знаходиться в провадженні суду, сторони мали змогу надати всі докази, на підтвердження своїх заперечень, але від відповідача не надходило навіть відзиву проти позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази\~ подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів\~\~змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що відповідно до пункту 4 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 №\~113-\~IX з 15.03.2021 утворено окружні прокуратури. Тобто, Харківська місцева прокуратура №1 реорганізована та на теперішній час має назву Шевченківська окружна прокуратура міста Харкова. З наданої позивачем інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.07.2020 №216601954 вбачається, що 11.02.2019 о 15-02 год. КП «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради, реєстратор Луценко П.Г. внесено відомості про приватну власність [PERSON] на об`єкт нерухомого майна нежитлові приміщення першого поверху №1-1,1-3-:-1-7, площею 46,1 кв.м., другого поверху №1-5а площею 24,5 кв.м. в літ. А-2, розташовані за адресою [ADDRESS] . Листом №12153/0/226-20 від 03.08.2020 директора Департаменту територіального контролю виконавчого комітету Харківської міської ради надано інформацію щодо нежитлових приміщень першого поверху №1.2 в житловому будинку літ Б-2 по [ADDRESS] та повідомлено, що інформація про документи, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт та засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, міститься у відкритому доступі в реєстрі будівельної діяльності, розміщеному на офіційному сайті Держархбудінспекції України. Департамент не володіє інформацією стосовно надання містобудівних умов та обмежень Предметом оскарження у цій справі є рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права спільної часткової власності на житловий будинок за відповідачами. При цьому, прокурор вважав, що вказане рішення державного реєстратора прийнято з порушенням вимог містобудівного законодавства, оскільки надані документи не відповідали вимогам законодавства та спірним рішенням фактично легалізовано самочинне будівництво на території м. Харкова, яке проведено на земельній ділянці, що перебуває у власності територіальної громади міста Харкова. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений\~статтею 16 ЦК України. Як способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування. Такий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц. Необхідність звернення до суду із розглядуваним позовом в інтересах Харківської міської ради прокурор обґрунтував порушенням прав міської ради, як власника земельної ділянки, на який, за його твердженням, відповідачами здійснено самочинне будівництво. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13 вказала, що реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного. У разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням (частина перша\~статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»). У таких спорах орган державного архітектурно-будівельного контролю діє лише як адміністративний орган, а метою звернення з позовом є приведення будівлі у відповідність до імперативних вимог публічно-правових норм, спрямованих на захист суспільних інтересів. Повноваження зі здійснення контролю за технічним станом, використанням, утриманням і схоронністю об`єктів житлового фонду передбачають не лише виявлення факту правопорушення, притягнення винуватої особи до юридичної відповідальності, але також припинення цього правопорушення й усунення його негативних наслідків, зокрема на виконання владного управлінського припису. Тобто, зазначені правовідносини не завершуються фіксацією факту адміністративного правопорушення та притягненням винуватої особи до юридичної відповідальності, а продовжують існувати до моменту припинення правопорушення, усунення його негативних наслідків, виконання владного припису або визнання його незаконним і скасування. Зазначене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 579/968/17. У подібних правовідносинах Верховний Суд вказав, що ефективним способом усунення виявлених порушень для органу державного архітектурно-будівельного контролю є винесення припису щодо власника об`єкту нерухомості про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису та у разі невиконання такого припису в установлений строк, - звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням (постанови від 17 лютого 2021 року у справі № 642/5660/18, від 03 березня 2021 року у справі № 641/2156/19-ц). Відповідно до частини першої\~статті 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини другої\~статті 152 Земельного кодексу України\~(далі -\~ЗК України) власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Під способами захисту суб`єктивних земельних прав власника розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення, що передбачено пунктом 4 частини другої\~статті 16 ЦК України. Статтею 212 ЗК України\~передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. У постановах Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 523/6532/14-ц, від 21 липня 2021 року у справі № 520/3561/18 вказано, що у разі доведеності факту самовільного зайняття земельної ділянки та розміщення на ній самочинного будівництва, власник не позбавлений можливості захищати свої права у спосіб, який відповідатиме положенням статей\~376,\~391 ЦК України\~і статей\~152,\~212 ЗК України, зокрема вимагати усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинного будівництва, звільнення земельної ділянки та приведення її у попередній стан. Прокурор, звертаючись до суду з позовом та вказуючи на порушення прав Харківської міської ради, як власника земельної ділянки, вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою не заявляв. При цьому, в матеріалах справи взагалі відсутнє як саме рішення № 45464218 державного реєстратора КП «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Харківської області від 11.02.2019, яке прокурор просив скасувати, так і документи на підставі яких воно було прийнято. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (пункт 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18, пункт 6.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19). Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (пункт 77 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed