Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

08 вересня 2022 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 28 квітня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 4074217, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надало відповідачеві кредит у розмірі 5000 грн. В подальшому ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» на підставі договору факторингу № 30112021 від 30 листопада 2021 року відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до боржників, в тому числі й до [PERSON] , якому було направлено повідомлення про зміну кредитора у зобов`язанні та визначено порядок погашення заборгованості.Разом із тим, відповідач не виконує своїх зобов`язань зі сплати обов`язкових щомісячних платежів в рахунок повернення кредиту та відсотків за його користуванням. Його заборгованість за вказаним договором складає 15330 грн. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості за кредитним договором. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи за їхньої відсутності; позивач, крім цього, зазначив, що повністю підтримує заявлені вимоги, відповідач вказав, що позов визнає повністю. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов такого. В судовому засіданні встановлено, що 28 квітня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем [PERSON] був укладений договір № 4074217 про надання споживчого кредиту, за умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надало відповідачеві кредит у розмірі 5000 грн. строком на 30 днів із відсотковою ставкою 1,90% в день (а.с. 6-10). Пунктом 5.1.3 вказаного договору передбачено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача. Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 4074217 про надання споживчого кредиту від 28 квітня 2021 року, станом на 29 листопада 2021 року заборгованість [PERSON] становить 15330 грн., з яких 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, а також заборгованість за відсотками в сумі 10330 грн. (а.с. 19-23). 30 листопада 2021 року ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» уклало договір факторингу №30112021 з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», внаслідок чого позивач набув права кредитора у договорах, зазначених у Реєстрі боржників (а.с. 14-15). З витягу з Реєстру боржників до вказаного вище договору факторингу вбачається, що до реєстру боржників включено заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 4074217 від 28 квітня 2021 року в сумі 15330 грн. (а.с. 17). Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. З урахуванням викладеного, а також того факту, що позивач довів належними та допустимим доказами наявність в нього права вимоги до відповідача в обсязі заявлених вимог, а останній свого обов`язку доказування не виконав та не надав до суду доказів, які б спростували твердження позивача, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, позивачеві з державного бюджету має бути повернуто 1240 грн. 50 коп. (50% суми сплаченого судового збору), а решту судового збору слід стягнути на його користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved