Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Бабійчук І.В. звернулась до суду з позовом, в якому просить зняти арешт із належної позивачу земельної ділянки, площею 0,0300 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 5121084200:02:004:0856, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА 078449, 15.09.2010, винесеною Відділом державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції Одеської області за зобов`язаннями відповідача [PERSON] , [INFO] , та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про арешт земельної ділянки реєстраційний номер обтяження 10254156. Свої вимоги мотивує тим, що 16.06.2009 року позивач придбав у відповідача житловий будинок та земельну ділянку, кадастровий номер: 5121084200:02:004:0856, які розташована за адресою: [ADDRESS] . У лютому 2022 року позивачу стало відомо про наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна) запису про обтяження належного йому нерухомого майна (земельної ділянки), а саме згідно інформаційної довідки №299918307 від 16.02.2022 року майно позивача обтяжене: реєстраційний номер обтяження 10254156; зареєстровано 16.09.2010 року 11:09:10; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 078449 від 15.09.2010, винесеної ВДВС Біляївського РУЮ Одеської області. Об`єкт обтяження: земельна ділянка, 0,0300 га, адреса: [ADDRESS] , кадастровий номер: 5121084200:02:004:0856. Власник (особа, права якої обмежуються) [PERSON] . Таким чином, більш ніж через рік (15.09.2010) після того, як позивач став власником (16.06.2009) вказаної земельної ділянки, державні виконавця ВДВС Біляївського РУЮ Одеської області наклали арешт на належну позивачу земельну ділянку за зобов`язаннями відповідача перед третіми особами. При цьому, позивач не є боржником по виконавчому провадженню та взагалі не є стороною виконавчого провадження, що свідчить про те, що обтяження майна позивача за зобов`язаннями третьої особи є незаконним. За таких обставин, представник позивача вважає, що є всі підстави для зняття арешту із належної позивачу земельної ділянки та виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження майна. Позивач в судове засідання не з`явився, але від його представника до суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглянути у їх відсутність та задовольнити позовну заяву у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча повідомлявся про день розгляду справи належним чином, відзив на позов не подав. Представник відповідача Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, але направив до суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 16.09.2009 року позивач [PERSON] придбав у відповідача [PERSON] житловий будинок без надвірних споруд, загальною площею 122,90 кв.м, в тому числі житловою площею 91,50 кв.м, та земельну ділянку, площею 0,0300 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5121084200:02:004:0856, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується дублікатами договорів купівлі-продажу, які мають силу оригіналу, посвідченими приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області 16.09.2009 року та зареєстрованими в реєстрі за №№1705, 1710 (а.с.8-11, 12-13). Право власності на вищевказаний житловий будинок зареєстроване за позивачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.04.2018 року, номер запису про право власності: 25634996, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №299918307 від 16.02.2022 року (а.с.14-17). Водночас, із даної інформаційної довідки вбачається, що 16.09.2010 року Одеською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови ВДВС Біляївського РУЮ Одеської області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 078449 від 15.09.2010 року в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна були внесені відомості про арешт земельної ділянки, площею 0,0300 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5121084200:02:004:0856, власником якої є [PERSON] , [INFO] . Біляївський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на запит суду надав відповідь №11013/21.12 від 29.06.2022 року про те, що надіслати належним чином завірену копію постанови серії АА 078449 від 15.09.2010 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не представляється можливим, оскільки згідно «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Міністерством юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5», термін зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки (а.с.42). Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) листом №4158/03.02-07 від 17.02.2022 року повідомило, що не може надати будь-яку інформацію у відношенні [PERSON] , оскільки [PERSON] не є стороною виконавчого провадження (а.с.19-20). Згідно положень ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, а ч. 1 ст. 319 цього Кодексу встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ст. 391 ЦК України, особа має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майно. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» №1404-VIII\~від 02.06.2016 року, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У п. 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). За таких обставин, приймаючи до уваги те, що земельна ділянка, площею 0,0300 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з 16.06.2009 року фактично належить позивачу, а арешт було накладено на майно боржника [PERSON] 15.09.2020 року, тобто більш, ніж через рік, як позивач став власником даної земельної ділянки, позивач взагалі не є стороною виконавчого провадження, яке наразі знищено, а тому суд вважає, що відсутні законні підстави для продовження існування арешту, який є перешкодою в реалізації прав власності позивача, що в свою чергу, є підставою для задоволення позову. Суд також вважає, що підлягає задоволенню вимога позивача в частині виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про арешт земельної ділянки, оскільки пунктом 7 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №1844/5 від 14.12.2012 року, передбачено, що у разі коли при розгляді заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якої державній реєстрації підлягає припинення обтяження речового права на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в Державному реєстрі прав, встановлено наявність запису про таке обтяження в Реєстрах, державний реєстратор переносить відомості запису про таке обтяження до спеціального розділу Державного реєстру прав, після чого на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію припинення обтяження речового права на нерухоме майно вносить запис про припинення такого обтяження до Державного реєстру прав. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved