Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до Деснянського районного суд міста Києва із заявою, в якій просить встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , який помер [INFO] в м. Рубіжне Сєвєродонецького району Луганської області, у віці 61 років, причина смерті - в результаті осколкового поранення в голову, яке не сумісне з життям. Заявлені вимоги вмотивовані тим, що [PERSON] [INFO] , являється дружиною [PERSON] [INFO] внаслідок обстрілу збройними силами відомств РФ мирних жителів під час евакуації загинув чоловік заявниці. Так, 11 березня 2022 року заявниця разом з чоловіком [PERSON] , донькою [PERSON] , малолітньою онукою [PERSON] та [PERSON] і з її малолітньою донькою [PERSON] на власному автомобілі Skoda Activia в зв`язку з активними бойовими діями терміново евакуювались з Сєвєродонецька Луганської області. Близько 10 ранку 11 березня 2022 року на блокпості при виїзді з Рубіжного в напрямку Кремінна Сєвєродонецького району Луганської області авто з вищезазначеними особами потрапило під час обстрілу з російської воєнної техніки зі знаками «Z». Чоловік заявниці [PERSON] загинув на місці. Інші пасажири отримали поранення. Внаслідок обстрілу загорілося авто, пасажири вискочили з нього та лежали поруч з ним під щільними обстрілами близько двох годин. Коли почало горіти тіло чоловіка заявниці, остання витягнула його з автомобіля. Тяжкі поранення, несумісними з життям, отримала також [PERSON] . Коли щільність обстрілів зменшилась, під`їхав автомобіль, водій якого [PERSON] , врятував заявницю з рештою виживших пасажирів та відвіз у Рубіжне Сєвєродонецького району Луганської області. В автомобілі згоріли всі документи. Тіла [PERSON] та [PERSON] залишились на окупованій території в Рубіжному і їх доля невідома. Відносно загибелі [PERSON] - [INFO] були внесені відповідні відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань та відкрито кримінальне провадження. В зв`язку з тим, що тіло чоловіка заявниці залишилось на непідконтрольній території, відсутня медична довідка через неможливість доправити тіло в медичний заклад. В зв`язку з неможливістю з об`єктивних причин отримати на території, де ведуться бойові дії, документів, що підтверджують факт смерті за формою, встановленою чинним законодавством України, заявниця змушена звернутись до суду для встановлення факту смерті чоловіка [PERSON] . Ухвалою суду від 07.10.2022 рокувідкрито провадження в даній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження, призначено судове засідання. В судовому засіданні заявниця заяву підтримала та просила суд винести рішення про задоволення заяви. Представник заінтересованої особи: Деснянський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності представника заінтересованої особи, про що не заперечувала заявник та ухвалити рішення за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, заслухавши пояснення свідка [PERSON] , яка підтвердила, що 11 березня 2022 року на блокпості при виїзді з Рубіжного в напрямку Кремінна Сєвєродонецького району Луганської області авто з її батьками, з нею, її дочкою, її подругою та малолітньою дитиною останньої потрапили під обстріл з російської воєнної техніки зі знаками «Z». ЇЇ батько [PERSON] загинув на місці відразу від осколкового поранення в голову, а свідок отримала поранення. Тяжкі поранення, несумісними з життям, отримала також [PERSON] . Також свідок підтвердила, що коли щільність обстрілів зменшилась, під`їхав автомобіль, водій якого, врятував їх та відвіз у Рубіжне Сєвєродонецького району Луганської області. Суд оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до такого висновку. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як роз`яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до повторної копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] заявник [PERSON] , [INFO] зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції у Луганській області зроблено відповідний актовий запис №731. Після реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Згідно копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, № кримінального провадження:12022141410000202 від 17.03.2022 року, відносно загибелі [PERSON] - [INFO] були внесені відповідні відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань та відкрито кримінальне провадження. За змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-УІ від 01 липня 2010 року, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи з певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого. Відповідно до п. 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5 (зі змінами від 07.05.2022), державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 (зі змінами від 07.05.2022) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів. Законом України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII надано особливий статус територій, які не контролюють сили АТО. Згідно з цим законом в окремих районах Донецької та Луганської областей на період дії особливого порядку місцевого самоврядування діє з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ст. 2). Перелік районів і населених пунктів, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, визначений рішенням Верховної Ради України. Відповідна постанова прийнята 17 березня 2015 року. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст. 1, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Указом Президента України Зеленського В.О. №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено: ввести в Україні воєнний стан, який подальшими Указами Президента України його було продовжено. За положеннями ст. 19 Конституції України та ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно до вимог ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Оскільки заявник не може отримати від закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, що створені за законодавством України, документ встановленої форми про смерть [PERSON] , у зв`язку з чим є перешкоди в здійсненні реєстрації смерті та отриманні заявником свідоцтва про смерть її чоловіка, убачаються перешкоди реалізації заявником права на проведення державної реєстрації смерті в установленому законом порядку. Виходячи з наявних у справі доказів убачається, що реєстрація смерті [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, можливості зареєструвати смерть у заявника немає, тому відновлення порушених прав заявника не можливо в інший спосіб, як встановлення даного юридичного факту в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Встановлення факту смерті заявнику необхідне для проведення реєстрації смерті [PERSON] у встановленому законом порядку. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved