Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 05 жовтня 2022 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Обухівської районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання недійсним розпорядження, державного акта на право власності на земельну ділянку, договору купівлі-продажу, припинення права власності, скасування державної реєстрації земельної ділянки, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хрипун Олександра Вікторівна відмовлено повністю. 11 жовтня 2022 року представник відповідача звернувся із заявою про винесення додаткового рішення обґрунтовуючи її тим, що судом не було ухвалено рішення в частині компенсації витрат на правничу допомогу для відповідача [PERSON] , а тому виникла необхідність в ухваленні додаткового рішення. Просив постановити додаткове рішення та сягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати за надання правової допомоги в розмірі 16000 грн. Суд розглядає заяву про ухвалення додаткового рішення у відсутності сторін по справі, що не суперечить ч.4 ст.270 ЦПК України. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1\~ст.133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі\~статтею 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача. Частиною 8 ст.141 ЦПК\~України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення\~суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення, так як при винесенні рішення, судом не вирішено питання про розподіл судових витрат. Відповідно до\~ст.30\~ЗУ\~«Про\~адвокатуру та\~адвокатську\~діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката\~за\~здійснення захисту,\~представництва\~та\~надання\~інших видів правової допомоги клієнту. Порядок\~обчислення\~гонорару\~(фіксований\~розмір,\~погодинна оплата), підстави для міни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про\~надання правової\~допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження доказів несення витрат на професійну правничу допомогу, представник відповідача, адвокат Мішустін М.К. долучив до заяви попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат відповідно якого вказаний перелік наданих послуг: усної консультації з вивченням документів та правовий аналіз правочину/розписки у розмірі 1200, 00 грн. , вивчення останніх рішень/судової практики з аналогічних спорів 3 год., що становить в розмірі 2550, 00 грн., складення відзиву в розмірі 2300, 00 грн., участь у суді першої інстанції, в двох засіданнях, в розмірі 6000,00 грн., 1600 грн. витрати на проїзд. Договір про надання правової допомоги від 27.09.2021 року укладений між [PERSON] та адвокатом Мішустіним М.К. Акт приймання передачі наданих послуг від 05.10.2022 року до Договору №556 про надання правової допомоги від 27.09.2021 року. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Адвокатом Мішустіним М.К. була надана [PERSON] правнича допомога під час розгляду даної справи у суді. Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, позивачем не заявлялось. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу розмірі 16000 грн.

Outcome: approved