Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

[PERSON] , в особі уповноваженого представника - адвоката Косаковський Валентин Олександрович звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до закінчення нею навчання. Позовні вимоги мотивує тим, що 16.11.2002 року між батьками позивача матірю [PERSON] та батьком [PERSON] було укладено шлюб, який було розірвано рішенням Свалявського районного суду від 23.03.2017 року. Також даним рішенням суду було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Свалявського районного суду від 13.11.2017 року визначено місцем проживання вказаних дітей із [PERSON] . Позивач зазначає, що [INFO] їй виповнилося 18 років, однак вона на даний час навчається в ДВНЗ «Ужгородський національний університет» на факультеті математики та цифрових технологій. Позивач вказує на те, що вона перебуває на повному утриманні матері, будь якого іншого доходу не має та потребує матеріальної допомоги,а відповідач, окрім вищезазначених дітей, інших осіб на утриманні не має, він є працездатний, отримує дохід, має успішний бізнес, що пов`язаний із бджолярством та розведенням бджіл, має у власності земельну ділянку, будинок, автомобіль та його стан здоровя дозволяє працювати. У зв`язку з викладеним позивач зазначає що потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість, але добровільно відмовляється надавати їй матеріальну допомогу. З посиланням на викладене, на норми ст. 199 СК України, оскильки позивач навчається , не має самостійного доходу та потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість, але добровільно відмовляється надавати їй матеріальну допомогу, позивач просить суд: стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісячно, до досягнення 23 років на час навчання. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити з підстав викладених у позові. Визнала, що отримала від батька гроші в сумі 10 000,00 доларів США. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав наведених у позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, зокрема зазначив, що ним було виплачено доньці [PERSON] 10 000,00 дол. США. У них була домовленість з дружиною, що по досягненню кожного з дітей 18 років , він виплачує 10 000, 00 доларів США на доросле життя . Він виплатив позивачу 10 000, 00 доларів США. Вказав, що не має матеріальної можливості надавати позивачу таку допомогу. Окрім того, він є батьком інших дітей, які є неповнолітніми і сплачує аліменти на їх утримання за рішенням суду. Вказав, що сплачувв аліменти на утримання позивача до досягнення нею повноліття. На даний час він офомлений по догляду за бабусею. Просив суд відмовити у задоволенні позову. В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: 13.06.2022 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду позовну заяву залишено без руху. 15.10.2018 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду. прийнято позовну заяву та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Заслухавши вступне слово позивача, представника позивача, відповідача , вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Як встановлено в судовому засіданні рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 23 березня 2017 року, яке набуло законної сили , шлюб укладений 16.11.2002 року між Між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що стверджується рішенням суду, копія якого приєднана до матеріалів справи.(а.с.9-10) У даному шлюбі у сторін народилися діти : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Як встановлено судом, рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 23 березня 2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення найстаршою повноліття , що стверджується рішенням суду, копія якого приєднана до матеріалів справи.(а.с.9-10) Відповідно до рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 13 листопада 2017 року , яке набуло законної сили , визначено місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з матірю - [PERSON] за місцем її проживання. ( а.с. 7-8) Згідно довідки директора ТОВ «Наш-Добробут» за № 160 від 31.05.2022 року [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] , разом з нею проживають : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] без реєстрації . Дані обставини також підтверджуються актом про фактичне місце проживання виданим директором ТОВ «Наш Добробут» від 31.05.2022 року. ( а.с. 12-13) Відповідно до довідки № 146 від 02.06.2022 року, яка видана деканом Факультету математики та цифрової технології Державного вищого навчального закладу «Ужгородського національного університету» [PERSON] є студентом першого курсу, денної форми навчання факультету математики та цифрових технологій Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет». Термін закінчення навчання 30.06.2025 року. ( а.с. 11) Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У відповідності до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і узв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови,що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом ст.199 СК України обов`язок утримувати повнолітнього доньку (сина), яка (який) продовжує навчання, покладено на обох батьків. Варто також зазначити, що згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів " від 15.05.2006 року № 3 роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З наведених норм чинного законодавства вбачається, що підставою для сплати аліментів на навчання є досягнення дитиною повноліття, факт продовження навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За правилами ч.1 ст.13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5. даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Аналіз положень ст. 199 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, сина які продовжують навчання суд має встановити реальне існування особливих обставин, досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, сина які продовжують навчання. Вказані обставини підлягають доказуванню при розгляді матеріалів справи в суді. Звертаючись до суду із позовом позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання у зв`язку із продовженням нею навчання, на підтвердження чого позивач надала суду довідку № 146 від 02.06.2022 року , яка видана деканом Факультету математики та цифрової технології Державного вищого навчального закладу «Ужгородського національного університету» про те, що [PERSON] є студентом першого курсу, денної форми навчання факультету математики та цифрових технологій Державного вищого навчального закладу «Ужгородського національного університету». Суд зазначає, що позивач [PERSON] , [INFO] досягла віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років. Як встановлено судом, позивач продовжує навчання на денній формі, що на думку суду перешкоджає їй займатись діяльністю, направленою на отримання доходу, зокрема, працевлаштуватись, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Разом з тим , позивач зобов`язана довести також обставини наявності у батька - відповідача по справі можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 12, ч.ч 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів того, що відповідач має змогу надавати допомогу на утримання позивача, остання не надала та таких не здобуто в ході судового розгляду. Відповідач [PERSON] відповідно до рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 23 березня 2017 року сплачує на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. Доводи представника позивача про наявність у відповідача рухомого та нерухомого майна не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Доводи позивача , що відповідач отримує дохід , оскільки має успішний бізнес, що пов`язаний із бджолярством не підтверджені жодними доказами. Водночас, позивачем не надано належні докази розміру отриманих відповідачем доходів. Відповідач заперечуючи проти позовних вимог в судовому засіданні вказав на те, що ним було сплачено [PERSON] десять тисяч доларів США, що позивачем в судовому засіданні було визнано. Жодних належних доказів щодо можливості відповідача сплачувати аліменти у розмірі в якому просить позивач до матеріалів справи позивачем не додано. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, відсутність доказів щодо можливості відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання своєї доньки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача аліменти на користь позивача на її утримання у зв`язку із продовженням нею навчання є не доведеними, а тому у їх задоволенні слід відмовити. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України,№ 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з підстав викладених вище. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed