Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, в якому просить арешт з квартири [ADDRESS] , накладений на підставі постанов старшого слідчого в ОВС СУ ГУМВС України у м. Києві Святини І. А. від 15 квітня 2009 року та від 08 вересня 2009 року, шляхом припинення запису про обтяження від 21 квітня 2009 року № 37788767 та запису про обтяження від 21 вересня 2009 року № 37788790 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що 03 вересня 2008 року між [PERSON] та Акціонерний комерційно-інноваційний банк «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого у правовідносинах є ТОВ «ФК «Гефест», уклали договір про надання споживчого кредиту № 11389301000, на забезпечення виконання умов якого сторони того ж дня уклали договір іпотеки № 93006, відповідно до умов якого передано в іпотеку квартиру [ADDRESS] . 12 серпня 2020 року позивач у позасудовому порядку набув право власності на цю квартиру. Водночас, під час реєстрації права власності на квартиру за позивачем, державний реєстратор переніс записи про обтяження нерухомого майна від 21 квітня 2009 року № 37788767 та від 21 вересня 2009 року № 37788790, внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майна під час здійснення кримінального провадження на підставі постанов про арешт майна боржника [PERSON] від 15 квітня 2009 року та від 08 вересня 2009 року. Враховуючи, що спірне майно обтяжене іпотекою до накладення на нього арештів у межах кримінального провадження, ТОВ «ФК «Гефест», яке не є учасником кримінального провадження, набуло право власності на таке майно, а тому вважає, що такі записи про обтяження порушують його права як нового власника майна, що заважає позивачу в повній мірі реалізувати права власника. Ухвалою суду 23.06.2022 року за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Судом в ухвалі зазначено, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 178 ЦПК України. Станом на 06 жовтня 2022 року відповідачем письмовий відзив не подано. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 03 вересня 2008 року між [PERSON] та Акціонерним комерційно-інноваційним банком «УкрСиббанк» правонаступником якого є ТОВ «ФК «Гефест», уклали договір про надання споживчого кредиту № 11389301000, на забезпечення виконання умов якого, сторони того ж дня уклали договір іпотеки № 93006, відповідно до умов якого передано в іпотеку квартиру [ADDRESS] про що було внесено запис в Державний реєстр іпотек. У зв`язку з невиконанням зобов`язання за Кредитним договором іпотеко держатель ТОВ «ФК «Гефест» звернув стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку та 12.08.2020 року набуло право власності на квартиру [ADDRESS] . Вказане майно знаходиться під арештом на підставі Постанов про арешт майна боржника від 21 квітня 2009 року № 37788767 та від 21 вересня 2009 року № 37788790, внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майна під час здійснення кримінального провадження на підставі постанов про арешт майна боржника [PERSON] від 15 квітня 2009 року та від 08 вересня 2009 року, оскільки під час перебування квартири у власності попереднього власника - [PERSON] , відносно якого здійснювалось кримінальне провадження №18-400 за процесуальним керівництвом Старшого слідчого в ОВС СУ ГУМВС України в м. Києві Святини І.А. У постанові від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19 (провадження № 14-516цс19) Велика Палата Верховного Суду конкретизувала наведені висновки щодо юрисдикції спорів та зазначила, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та не знятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи, потрібно розглядати за правилами цивільного судочинства. Спеціальні підстави законного обмеження особи у реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання у право мирного володіння майном. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати усунення будь-яких порушень права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. З огляду на те, що встановлені судом обставини, а саме те, що накладений арешт на квартиру, що належить позивачу порушує його права, як власника, оскільки накладений арешт позбавляє позивача права розпорядження належним майном, суд вважає правильним позов задовольнити.

Outcome: approved