Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-06 00:00:00

У квітні 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначив, що 22 липня 2000 року між позивачем та відповідачкою було зареєстровано шлюб. Під час перебування сторін у шлюбі, [INFO] у позивача та відповідачки народилася дочка - [PERSON] . Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 січня 2022 року шлюб між сторонами розірвано. [PERSON] є повнолітньою та навчається на контрактній основі у Поморській Академії в Слупську. У зв`язку із навчанням, [PERSON] не має змоги працевлаштуватись та самостійно себе утримувати на даний час. При цьому зазначає позивач, він самостійно забезпечує дочку всім необхідним для її навчання та отримання освіти, однак відповідачка є працездатною та не надає матеріальної допомоги у необхідному для дочки розмірі. За наведених обставин позивач, звернувся до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчатися, у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідачки щомісячно, починаючи з 17 серпня 2022 року і до закінчення навчання 30 вересня 2024, але не пізніше досягнення [PERSON] 23 років. Ухвалою судді Печерського районного суду м Києва від 20 вересня 2022 року, у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з пропозицією викласти свою позицію у заявах по суті позову з надання відповідних доказів на підтвердження викладених у них обставин. Позивач у судове засідання не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідачка направила заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст позовної заяви, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 липня 2000 року між позивачем та відповідачкою було зареєстровано шлюб. Під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, крім сина у сторін [INFO] народилася дочка, [PERSON] . Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 січня 2022 року шлюб між сторонами розірвано. [PERSON] є повнолітньою, та навчається на контрактній основі у Поморській Академії в Слупську. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Таким чином, судом встановлено, що повнолітня дочка продовжує навчання, у трудових відносинах не перебуває, додаткових джерел для існування немає, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку батьків. Згідно із ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин,зазначених у ст.182 СК України. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що матеріальну допомогу дочці забезпечує саме він, відповідачка допомоги на утримання дочки не надає. Дочка навчається на денній формі навчання, що позбавляє її можливості поєднувати навчання із оплачуваною працею, у зв`язку з чим перебуває на повному утриманні позивача. В той час як відповідачка є працездатною та має змогу надавати допомогу дочці, яка навчається. Стаття 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Відповідачкою не надано жодних доказів на підтвердження того, що вона не може надавати матеріальну допомогу, даних які свідчили про втрату нею працездатності суду також не надано. За приписами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дочки, яка продовжує навчання є обґрунтованою. Вирішуючи питання про їх вид та розмір, суд, оцінивши встановлені судом обставини, надані сторонами пояснення та докази, вважає за доцільне стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчатися, у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідачки щомісячно, починаючи з 17 серпня 2022 року і до закінчення навчання 30 вересня 2024, але не пізніше досягнення [PERSON] 23 років. На думку суду, присуджений розмір аліментів є достатнім та обґрунтованим для утримання відповідачкою своєї дочки та помірним для сплати. Визначаючи вказаний розмір аліментів, враховує стан здоров`я позивача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, відсутність у відповідачки інших осіб, які в силу закону потребують її матеріальної підтримки та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає обґрунтованою до стягнення суму аліментів з урахуванням забезпечення гармонійного розвитку дитини, яка забезпечить нормальне функціонування організму дитини із урахуванням потреб пов`язаних із навчанням у вищому навчальному закладі. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 17 серпня 2022 року (дата направлення позову до суду через відділення поштового зв`язку). Суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України). За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України), а тому сума судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, та ст. ст. 184, 185, 199, 200 СК України,

Outcome: approved