Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

05.09.2022р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Березанської міської ради Київської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] померла [PERSON] (спадкодавець), яка на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до змісту якого все те, що буде належати на день її смерті, заповідається [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої ходить спадкове майно, що складається із земельної частки (паю), що перебувала у колективній власності КСП «Хмельовик» розміром 3,33 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості). У встановленому законом порядку він звернувся до Баришівської районної державної нотаріальної контори із повною заявою з метою оформлення спадщини, за наслідками чого було заведено спадкову справу № 697/2004 від 06.11.2004 року. Після спливу встановленого ЦК України шестимісячного строку він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з чим Баришівською районною державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельну ділянку, площею 2,4014 га - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Яблунівської сільської ради, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯД № 675087. 28 серпня 2008 року Яблунівської сільською радою Баришівського району Київської області було видано рішення № 180-20-05 про «Затвердження списку громадян, власників земельних сертифікатів на земельну частку (пай), згідно схеми розпаювання багаторічних насаджень, з метою подальшого паювання земельних ділянок під багаторічними насадженнями (садами) між власниками земельних сертифікатів на земельну частку (пай). Проте, прізвище [PERSON] у списку власників сертифікатів на земельну частку (пай), який є додатком до рішення Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області № 180 від 28 серпня 2008 року, відсутнє. Вважає, що законні права на земельну частку (пай) [PERSON] були порушені. [PERSON] за життя не оформила та не отримала правовстановлюючий документ на вищевказану земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва під багаторічними насадженнями (садами), що знаходиться на території Яблунівського Старостинського округу Березанської міської ради Броварського району Київської області відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серп PH N 351866. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельну частку, орієнтовною площею 0,7 га, яка входить до складу земельної частки (паю), він звернувся до нотаріуса. Проте, нотаріусом було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не є можливим, за відсутності документів, що посвідчують право власності на спадкове майно. \~ \~ \~ \~У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, який просив задовольнити у повному обсязі. Ухвалою суду від 08.09.2022р. відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Проведення підготовчого засідання призначено на 29.09.2022р. 27.09.2022р. на адресу суду надійшла заява представника відповідача Березанської міської ради Броварського району Київської області - щодо визнання позову та розгляду справи у відсутність представника відповідача. 29.09.2022р. на адресу суду надійшла заява представника позивача - [PERSON] - щодо розгляду справи у відсутність позивача та його представника. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлялись належним чином; надали на адресу суду письмове клопотання щодо розгляду справи у їх відсутність, просили задовільнити позов у повному обсязі. Представник відповідача Березанської міської ради Київської області - у підготовче судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлялись належним чином; надали на адресу суду письмове клопотання щодо розгляду справи у їх відсутність, з позовним вимогами погодились у повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з вищевикладеним, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області 17.07.2004р. (а.с. 12). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 липня 2005р., спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , померлої [INFO] , а саме земельної ділянки площею 2, 4014 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Яблунівської сільської ради, ділянка [ADDRESS] , що належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого Баришівською райдержадміністрацією 09 квітня 2003р. та зареєстрованого в книзі записів державних актів № 000408, є [PERSON] . (а.с. 13). Згідно сертифікату на право на земельну частку ( пай) серії РН № 351866, [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства « Хмельовик» , розміром 3,33 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості» (а.с. 11). Згідно рішення Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області № 180-20-05 від 28.08.2008р., затверджено список громадян, власників земельних сертифікатів на земельну частку (пай), згідно схеми розпаювання багаторічних насаджень (а.с. 14). Згідно довідки виконавчого комітету Березанської міської ради Яблунівського Старостинського округу № 638 від 22 грудня 2021 року, « [PERSON] є власником сертифікату на право на земельну частку ( пай) РН № 351866 від 12.03.2001р. Оскільки до прийняття рішення сесії Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області № 180-20-05 від 28.08.2008р., [PERSON] вже померла, її ділянка може бути виділена спадкоємцю з числа нерозподілених земельних часток під багаторічними насадженнями на території Яблунівського Старостинського округу (а.с. 15). Зі змісту довідки виконавчого комітету Березанської міської ради Яблунівського Старостинського округу № 639 від 22 грудня 2021 року, тітка [PERSON] [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала по день смерті [INFO] в [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті були зареєстровані та проживали: -племінник [PERSON] , -невістка [PERSON] , -онука [PERSON] ( а.с .16). Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Київської області № 0.331-253/2-22 від 29.06.2022р., в архіві відділу відсутня Книга реєстрації сертифікатів на право на земельну частку( пай) по КСП « Хмельовик», тому надати інформацію щодо реєстрації сертифікату на земельну частку ( пай) серії РН № 351866 немає можливості. ( а.с. 17) Постановою державного нотаріуса Баришівської державної нотаріальної контори Малиновської Н.В. № 512/02-14 від 09.07.2022р., [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки (а.с.18). Виходячи із змісту статей 1216, 1217, 1218 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися\~внаслідок його смерті. Відповідно до положень статей\~1,\~2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-ІУ\~право на земельну частку (пай) мають громадяни-спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є і свідоцтво про право на спадщину. Аналогічна норма міститься і в п. 15 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України . Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування», передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Пунктом 23 вказаної Постанови закріплено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 4\~ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частини другої статті 16\~ЦК способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням цільового призначення. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, «незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини». Крім того, Пленум Верховного суду України в своїй постанові від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», а саме в п. 11 роз`яснив, що « при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай)». Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам i організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям урегульований Указом Президента України № 720/95 від 08.08.1995 року. Відповідно до пункту 2, 5 зазначеного Указу Президента України № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери. які раніше працювали в ньому залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 Закону N 899-IV "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - свідоцтво про право на спадщину; - посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Враховуючи відсутність правовстановлюючих документів на майно та неможливість оформлення прав на земельну частку (пай), позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, що цілком узгоджується з вимогами діючого законодавства. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, у позовній заяві позивач не ставить вимоги про стягнення судового збору з відповідача. Відтак, ухвалюючи рішення, суд не вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору сплачених позивачем при зверненні до суду с вищевказаним позовом.

Outcome: approved