Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати припиненими правовідносини за кредитним договором № 112/МБ-48 від 19.08.2007 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «КБ «Надра», та у зв`язку із припиненням основного зобов`язання визнати припиненою заставу транспортного засобу, автомобіля марки BMW 525 сірого кольору, рік випуску 1989, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого 18.10.2007 року Львівським Відділом реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ, яка виникла на підставі кредитного договору № 112/МБ-48 від 19.08.2007 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «КБ «Надра» та договору застави від 19.10.2007 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «КБ «Надра», зареєстрованого в реєстрі за № 3841. Свої вимоги мотивує тим, що 19.08.2007 року між сторонами було укладено кредитний договір № 112/МБ-48. Кредит отриманий на суму 5300 доларів США та кошти мали бути повернуті до 05.10.2009 року. В порядку забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було укладено 19.10.2007 року договір застави, який був нотаріально посвідчений. Заставою визначено транспортний засіб: автомобіль марки ВMW 525 сірого кольору, рік випуску 1989, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . У зв`язку із прострочкою оплати за кредитним договором банк звернувся до Залізничного районного суду м. Львова із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги банку задоволено у повному обсязі, вирішено стягнути з [PERSON] 54844,13 грн. заборгованості за кредитним договором № 112/МБ-48 від 19.10.2007 року. На підставі рішення видано виконавчий лист № 462/1319/13-ц, відкрито виконавче провадження № 47858569. Боржник [PERSON] виконав рішення суду та оплатив борг, у зв`язку із виконанням рішення суду 27.04.2016 року головним державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Пазиняк Г.Я. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 27.04.2016 року. Правовідносини, які виникли на підставі кредитного договору №112/МБ-48, укладеного 19.08.2077 року припинилися, у зв`язку із повним виконанням зобов`язань позивачем на користь банку, а відтак в силу ч. 1 ст. 28 Закону України «Про заставу» застава також припинилася. Позивач звертався до відповідача з метою скасування договору застави та скасування відомостей в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Станом на день подання позову до суду, позивач відповіді не отримав. На підставі вищевикладеного, просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 30 вересня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач відзив на позовну заяву, у визначений судом п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження, не подав, заяви про поновлення строку для подання такого до суду також не подано. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України суд постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами. У відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Як вбачається із матеріалів справи, між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» 19.08.2007 року було укладено кредитний договір № 112/МБ-48. Кредит отримано у сумі 5\~300 доларів США, кошти мали бути повернуті до 05.10.2009 року. В порядку забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 19.10.2007 року було укладено договір застави Предметом застави визначено автомобіль марки ВMW 525 сірого кольору, тип- легковий седан, рік випуску 1989, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] ./а.с.3-4/. Таким чином, судом встановлено, що за кредитним договором позичальник отримав валютний кредит. У зв`язку із простроченням виконання кредитного зобов`язання, банк звернувся до Залізничного районного суду м. Львова із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 17.04.2013 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Надра» заборгованість у розмірі 6861,52 доларів США, що в гривневому еквіваленті на час розгляду справи становило 54\~844,13 грн. Стягнуто із [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» судовий збір у розмірі 548,44 грн. /а.с.12-14/. На підставі рішення видано виконавчий лист № 462/1319/13-ц, та відкрито виконавче провадження № 47858569. Згідно із платіжним дорученням № 3327 від 29.12.2015 року кошти в сумі 65373,93 грн. перераховані позивачем на користь ДВС у Залізничному районі м. Львова із врахуванням виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій /а.с. 7/, а 28.03.2016 року кошти у сумі 55392,57 грн. перераховані у порядку погашення боргу на рахунок операційного управління НБУ /а.с. 8/. Згідно із частинами 1, 2 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За положеннями частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражена у грошовій одиниці України гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Загальні положення про виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті,\~сума,\~що підлягає\~сплаті у\~гривнях,\~визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Тлумачення частини\~2\~ст.\~533\~ЦК України\~дозволяє зробити\~висновок,\~що сторони\~можуть визначити\~грошовий еквівалент\~зобов`язання в\~іноземній валюті.\~Таким чином,\~ЦК України\~надає сторонам\~можливість встановити\~«валютне застереження»\~у вигляді\~грошового еквівалента\~в іноземній\~валюті при\~укладенні договору.\~За загальним\~правилом при\~наявності «валютного\~застереження»,\~сума,\~яка підлягає\~сплаті,\~визначається за\~офіційним курсом\~відповідної валюти на день платежу, якщо інше не встановлено договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Наведене узгоджується із позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 15.04.2021, справа 369/3414/16-ц, провадження № 61-12336св20, постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.06.2020 року у справі № 296/10217/1-ц, провадження № 14-727цс19. Таким чином, у разі якщо кредит наданий в іноземній валюті та кредитодавець просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частини зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ст. 533 ЦК України. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05.02.2020 року у справі № 750/2000/18, провадження №61-38514св18, постанові Верховного Суду України від 12.07.2017 у справі № 127/25249/14-ц. У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу\~має бути\~перерахована саме\~іноземна валюта,\~визначена судовим\~рішення,\~а не\~її еквівалент\~у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається\~належним виконанням\~судового рішення. З огляду на зазначене, виконання за виконавчим листом повинне було здійснюватися в іноземній валюті. Зазначене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, сформульованим у постанові від 04.06.2018 року у справі №761/12665/14-у (провадження № 14-134цс18). Станом на день платежу, а саме 29.12.2015 року, офіційний курс долара США до гривні становив: USD 23,80 грн. за 1 долар США. Таким чином, на час платежу позивачем сплачено 2327,41 долари США. Враховуючи наведене, а також те, що між сторонами існувало валютне грошове зобов`язання, позивачем на день платежу в валютному еквіваленті сплачено лише частину суми заборгованості, а отже не грошове зобов`язання не може вважатися належно виконаним зобов`язанням, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed