Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~Перший заступник керівника Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області Корчинський І.А. 26.06.2019 року звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з позовом в інтересах держави в особі Чернівецької обласної державної адміністрації до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу Банковської О.Ю. про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування рішень про державну реєстрацію права власності та зобов`язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою. \~ \~ \~ \~Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 05.08.2021 року в порядку, передбаченому ст.51 ЦПК України, до участі у справі залучено як співвідповідачів державного реєстратора відділу з питань реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, речових прав на нерухоме майно Новодністровської міської ради Дзюбенко Х.П. та Новодністровську міську раду Чернівецької області. Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 14.02.2022 року в порядку, передбаченому ст.55 ЦПК України, до участі у справі залучено Дністровську окружну прокуратуру Чернівецької області як правонаступника Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області. Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 14.04.2022 року в порядку, передбаченому ст.55 ЦПК України, до участі у справі залучено Сокирянську міську раду Дністровського району Чернівецької області як правонаступника Чернівецької обласної державної адміністрації. На обгрунтування позовних вимог прокурор посилався на те, що Кельменецькою місцевою прокуратурою здійснювалось процесуальне керівництво у кримінальному провадженні за №42016261100000135 від 09.11.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України. В ході проведення досудового розслідування у вказаному провадженні встановлено, що 27.03.2008 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу бувшого у користуванні блоку-контейнера, вартістю 850 грн. У березні 2014 року [PERSON] звернувся до Новодністровського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу від 27.03.2008 року дійсним. За результатами розгляду вказаного позову, 02.04.2014 року Новодністровським міським судом ухвалено рішення №719/81/4, яким задоволено позовні вимоги в повному обсязі. В подальшому, [PERSON] , з метою узаконення самочинного будівництва проведеного в урочищі «Вишнева» за межами населеного пункту - с.Ломачинці Сокирянського району Чернівецької області, звернулась до реєстраційної служби Сокирянського районного управління юстиції із заявою про реєстрацію права приватної власності на житловий будинок по [ADDRESS] . Державний реєстратор Реєстраційної служби Новодністровського міського управління юстиції Дзюбенко Х.П. на підставі заяви [PERSON] та рішення Новодністровського міського суду від 02.04.2014 року зареєструвала право приватної власності на житловий будинок, загальною площею 47,90 кв. м., в тому числі житловою площею 37,54 кв. м., який знаходиться по [ADDRESS] , про що 25.04.2014 року винесла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №12684259. Оскільки в рішенні Новодністровського міського суду від 02.04.2014 року вказано тільки про встановлення факту купівлі-продажу блоку-контейнеру бувшого у користуванні, вважає, що вказане рішення не має жодного відношення до встановлення будь-яких прав на об`єкти нерухомого майна, в тому числі на житловий будинок. Крім того, як вбачається з листа Ломачинецької сільської ради №201 від 19.06.2017 року, в органі місцевого самоврядування відсутні будь-які документи щодо присвоєння поштової адреси в [ADDRESS] , тобто рішення про присвоєння вказаної поштової адреси не приймалось. Інформація про поштову адресу « [ADDRESS] » зазначена тільки в заяві [PERSON] про державну реєстрацію права приватної власності на житловий будинок від 25.04.2014 року. Таким чином, вважає, що державний реєстратор при винесені рішення про державну реєстрацію об`єкту нерухомого майна за вказаною вище адресою, керувався лише заявою [PERSON] , оскільки в рішенні Новодністровського міського суду від 02.04.2014 року, а також в договорі купівлі-продажу від 27.03.2008 року не вказано місце розташування предмету правочину - блоку-контейнера. Незважаючи на те, що [PERSON] надано рішення суду, на підставі якого у неї виникло право власності на блок-контейнер, загальною площею 47,9 кв.м, та не надано інших документів, передбачених ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що підтверджують право власності саме на об`єкт житлової нерухомості, державним реєстратором Дзюбенко Х.П. без відповідної правової підстави, всупереч вимогам вказаного Закону, прийнято рішення №12684259 про державну реєстрацію права приватної власності та внесено зазначені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У зв`язку із вищевказаним, з метою поновлення порушених прав позивача, вважає, що рішення державного реєстратора №12684259 від 25.04.2019 року підлягає визнанню незаконним та скасуванню. В подальшому, 01.10.2016 року [PERSON] відчужила вищезазначене нерухоме майно, яке розташоване на земельній ділянці за кадастровим номером 7324085500:05:001:0045 в урочищі «Вишнева», за межами населеного пункту с.Ломачинці Сокирянського району Чернівецької області. Так, 01.10.2016 року на підставі договорів купівлі-продажу №820 та №823 [PERSON] відчужила [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині житлового будинку кожному по [ADDRESS] , тобто об`єкт, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення державного реєстратора №12684259 від 25.04.2014 року. Надалі, договори купівлі-продажу нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Сокирянського районного округу Банковською О.Ю., після чого нотаріусом прийнято рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно за №31666832, №31666919 та внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вважає, що вказані договори купівлі-продажу підлягають визнанню недійсними, а рішення приватного нотаріуса - скасуванню, виходячи з наступного. Так, житловий будинок, загальною площею 47,9 м. кв., розташований за адресою: [ADDRESS] збудовано на земельній ділянці за кадастровим номером 7324085500:05:001:0045, яка знаходиться в урочищі «Вишнева», за межами населеного пункту - с.Ломачинці Сокирянського району Чернівецької області та належить на праві власності державі в особі Чернівецької обласної державної адміністрації. Проте, рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування про передачу [PERSON] земельної ділянки в урочищі «Вишнева» за межами населеного пункту с.Ломачинці, за кадастровим номером 7324085500:05:001:0045 в порядку, передбаченому ст.ст.123-125 ЗК України, не приймалось. Як вбачається з листа Чернівецької обласної державної адміністрації №01-4/2-561 від 29.03.2017 року, земельна ділянка за кадастровим номером 7324085500:05:001:0045 також не передавалась в оренду чи користування [PERSON] та [PERSON] . Крім того, відповідно до листа Новодністровського регіонального управління водних ресурсів №99 від 17.04.2018 року, вищезазначена земельна ділянка відноситься до земель прибережної захисної смуги Дністровських водосховищ, на якій відповідно до ст.89 Водного кодексу України, заборонено будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів. Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області в листі №1024-1.20/1-303/466 від 23.03.2018 року вказало, що дозвільні документи на проведення будівельних робіт власникам житлових споруд, які розміщені на земельній ділянці за кадастровим номером 7324085500:05:001:0045, яка знаходиться в урочищі «Вишнева», за межами населеного пункту - с.Ломачинці Сокирянського району Чернівецької області, не видавались. Згідно з листом Сокирянського районного бюро технічної інвентаризації №40 від 31.05.2017 року технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , не виготовлявся. Таким чином, вважає, що у відповідності до ст.376 ЦК України житловий будинок, загальною площею 47,9 м. кв., який знаходиться на земельній ділянці за кадастровим номером 7324085500:05:001:0045 є самочинним будівництвом, оскільки, по-перше, об`єкт нерухомого майна збудовано на земельній ділянці, яка не відводилась відповідачам для зазначених цілей, по-друге, земельна ділянка відноситься до земель прибережної захисної смуги Дністровських водосховищ, на якій забороняється будівництво об`єктів нерухомого майна, крім гідротехнічних споруд. Оскільки укладенню договорів купівлі-продажу №820 від 01.10.2016 року та №821 від 01.10.2016 року передувала державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, яка проведена державним реєстратором з грубим порушенням вимог чинного законодавства, вважає, що вказані договори, укладені між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] підлягають визнанню недійсними, а відповідно підлягають скасуванню рішення приватного нотаріуса Банковської О.Ю. №31666832 від 01.10.2016 року \~ \~ \~ \~та №31666919 від 01.10.2016 року про державну реєстрацію права приватної власності за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Крім цього, вказував на те, що оскільки на земельній ділянці за кадастровим номером 7324085500:05:001:0045 знаходиться самовільно збудоване нерухоме майно, загальною площею 47,9 кв.м., власник земельної ділянки позбавлений можливості розпоряджатись своїм майном у межах та спосіб визначений чинним законодавством, у зв`язку з чим має право вимагати усунення перешкод у користуванні своїм майном. Із урахуванням уточнених позовних вимог прокурор просив: -поновити строк звернення до суду в частині скасування рішення державного реєстратора, як такий, що пропущений з поважних причин; -визнати незаконним та скасувати рішення №12684259 від 25.04.2014 року, прийняте головним спеціалістом сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Новодністровського міського управління юстиції Чернівецької області Дзюбенко Христиною Петрівною про реєстрацію права приватної власності за [PERSON] на житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, розташований за адресою: [ADDRESS] ; -визнати недійсним договір купівлі-продажу №820 від 01.10.2016 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] ; -визнати недійсним договір купівлі-продажу №823 від 01.10.2016 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] ; -скасувати рішення приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу Банковської О.Ю. №31666832 від 01.10.2016 року про державну реєстрацію права приватної власності за [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , номер запису про право власності 348017373240; -скасувати рішення приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу Банковської О.Ю. №31666919 від 01.10.2016 року про державну реєстрацію права приватної власності за [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , номер запису про право власності 348017373240; -зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, за кадастровим номером 7324085500:05:001:0045, рекреаційного призначення, державної форми власності, яка знаходиться в урочищі «Вишнева», за межами населеного пункту - с.Ломачинці Сокирянського району Чернівецької області, шляхом знесення об`єкту нерухомого майна - житлового будинку, загальною площею 47,90 кв. м., який знаходиться на вказаній земельній ділянці; -стягнути з відповідачів на користь Чернівецької обласної прокуратури судовий збір. Представник прокуратури Бандуряк Ю.В. та представник Сокирянської міської ради Сираєва Н.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та з підстав, зазначених у позовній заяві, просили їх задовольнити в повному об?ємі. Розгляд справи здійснювався за відсутності інших учасників справи, які, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з?явилися. Зокрема, приватний нотаріус Банковська О.Ю., та представник Новодністровської міської ради подали до суду письмові заяви, в яких просили розгляд справи провести за їх відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та державний реєстратор Дзюбенко Х.П. про причини своєї неявки суд не повідомили. Представник відповідача [PERSON] адвокат Маркідонов О.В. подав до суду заяву про відкладення розгляду справи, у задоволенні якої судом відмовлено з підстав вичерпання судом усіх можливостей для витребування доказів та вирішено продовжити розгляд справи за відсутності представника відповідача, який не повідомив про причини своєї неявки в судове засідання. 02.01.2020 року представником відповідачів [PERSON] та [PERSON] до суду подано відзив на позовну заяву, а 21.12.2020 року представником відповідача [PERSON] подано відзив на заяву про збільшення позовних вимог, в яких представник відповідачів, посилаючись на викладені у відзиві обставини, а також заявляючи відповідно до вимог ч.3 ст.267 ЦК України про застосування строку позовної давності, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному об`ємі. 15.01.2020 року першим заступником керівника Кельменецької місцевої прокуратури Корчинський І.А. подано до суду відповідь на відзив від 02.01.2020 року, в якому прокурор вважає необгрунтованими викладені у відзиві доводи представника відповідачів, у зв`язку з чим просив задовольнити заявлені позовні вимоги в повному об`ємі. Заслухавши пояснення та доводи учасників справи, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що заявлені прокурором позовні вимоги є обгрунтованими, однак підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 27.03.2008 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] укладено договір купівлі-продажу бувшого у використуванні блоку-контейнера, вартістю 850 грн. (а.с.16-17 Т.1). Рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області від 02.04.2014 року, яке нарало законної сили 22.04.2014 року, визнано договір купівлі-продажу, укладений між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] , дійсним (а.с.18-19 Т.1). 25.04.2014 року [PERSON] звернулася до реєстраційної служби Сокирянського районного управління юстиції із заявою про реєстрацію права приватної власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , додавши до вказаної заяви наступні документи: копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 24.04.2000 року Сокирянським РВ УМВС України в Чернівецькій області; копію рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 02.04.2014 року; копію технічного паспорта на громадський будинок по [ADDRESS] (а.с.22-25 Т.1). На підставі вказаної заяви [PERSON] та доданих до неї документів, державним реєстратором реєстраційної служби Сокирянського районного управління юстиції Дзюбенко Х.П. прийнято рішення №12684259 від 25.04.2014 року про державну реєстрацію права приватної власності за [PERSON] на житловий будинок, загальною площею 47,90 кв.м., в тому числі житловою площею 37,54 кв.м., розташований по [ADDRESS] , та цього ж числа здійснено державну реєстрацію права власності (номер запису про право власності 5477940), що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №20976212 від 25.04.2014 року (а.с.28-29 Т.1). 01.10.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковською О.Ю. та зареєстровано в реєстрі за №820, відповідно до якого [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв у власність 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] (а.с.31 Т.1). Крім цього, 01.10.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковською О.Ю. та зареєстровано в реєстрі за №823, відповідно до якого [PERSON] передала, а [PERSON] прийняла у власність 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] (а.с.32 Т.1). Після укладення вказаних правочинів, приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковською О.Ю. прийнято рішення №31666832 від 01.10.2016 року про державну реєстрацію права приватної спільної часткової власності за [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] та рішення №31666919 від 01.10.2016 року про державну реєстрацію права приватної спільної часткової власності за [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] , а також цього ж числа здійснено державну реєстрацію права власності ( [PERSON] - номер запису про право власності 16685060; [PERSON] - номер запису про право власності 16685144), що підтверджується копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №69497348 від 01.10.2016 року (а.с.33-34 Т.1). Як встановлено із витребуваних матеріалів кримінального провадження №42016261100000138 за ч.1 ст.197-1 КК України, закритого постановою заступника начальника СВ Сокирянського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області Цурканом Р.В. від 28.04.2018 року на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, спірний житловий будинок знаходиться в межах земельної ділянки, площею 2,3891\~га,\~кадастровий номер\~7324085500:05:001:0045,\~цільове призначення:\~землі рекреаційного\~призначення,\~розташованої в\~урочищі «Вишнева»,\~за межами\~населеного пункту\~с.Ломачинці\~Сокирянського (на\~даний час\~ Дністровського)\~району Чернівецької\~області. Вказані обставини також визнаються сторонами у справі. Згідно відомостей, які містяться в Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №165346005 від 02.05.2019 року, земельна ділянка, на якій розташоване спірне майно, на праві державної власності належала Чернівецькій обласній державній адміністрації (а.с.78-81 Т.1). З 20.12.2021\~року спірна\~земельна ділянкина праві комунальної власності належить Сокирянській міській раді Дністровського району Чернівецької області, що підтверджується копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №312809808 від 19.10.2022 року (а.с.149-150 Т.5). Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав визначає Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-IV. Згідно ч.1\~ст.2\~вказаного Закону\~(в\~редакції чинній\~на час\~виникнення спірних\~правовідносин)\~державна реєстрація\~речових прав\~на нерухоме\~майно (далі\~державна реєстрація\~прав)\~-\~офіційне визнання\~і підтвердження\~державою фактів\~виникнення,\~переходу або\~припинення прав\~на нерухоме\~майно,\~обтяження таких\~прав шляхом\~внесення відповідного\~запису до\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно; нерухоме майно - земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення. Відповідно до\~п.1\~ч.1\~ст.4\~Закону обов`язковій\~державній реєстрації\~підлягають речові\~права та\~обтяження на\~нерухоме майно,\~розміщене на\~території України,\~що належить\~фізичним та\~юридичним особам,\~державі в\~особі органів,\~уповноважених управляти\~державним майном,\~ іноземцям\~та особам\~без громадянства,\~іноземним юридичним\~особам,\~міжнародним організаціям,\~іноземним державам,\~а також\~територіальним громадам\~в особі\~органів місцевого\~самоврядування,\~а саме право власності на нерухоме майно. Частиною 2\~ст.9\~вказаного Закону\~визначено,\~що державний\~реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2)\~приймає рішення\~про державну\~реєстрацію прав\~та їх\~обтяжень,\~про відмову\~в державній\~реєстрації,\~про її\~зупинення,\~внесення змін\~до Державного\~реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об`єктів нерухомого майна; 5) присвоює реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6)\~видає свідоцтво\~про право\~власності на\~ нерухоме\~ майно\~ у\~випадках,\~встановлених статтею\~18\~цього Закону; 7)\~надає інформацію\~з Державного\~реєстру прав\~або відмовляє\~у її\~наданні у\~випадках,\~передбачених цим\~Законом; 8)\~у разі\~потреби вимагає\~подання передбачених\~законодавством додаткових\~документів,\~необхідних для\~державної реєстрації\~прав та\~їх обтяжень; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України тощо. Згідно ч.1\~ст.19\~вказаного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Отже, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться тільки на підставі документів, що підтверджують право власності на об`єкт реєстрації, тобто документів, що підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Судом встановлено, що підставою для прийняття державним реєстратором оскаржуваного рішення №12684259 від 25.04.2014 року було рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 02.04.2014 року та технічний паспорт на громадський будинок пункту спостереження «Вишнева» контейнер по [ADDRESS] . Як вбачається із змісту рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 02.04.2014 року, судом лише визнано дійсним договір купівлі-продажу блоку-контейнеру, який було укладено 27.03.2008 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] . Однак, вказане рішення суду жодним чином не підтверджує набуття [PERSON] права власності на об`єкт реєстрації як на нерухоме майно, зокрема житловий будинок. Також не підтверджує набуття [PERSON] вказаного права і наданий нею державному реєстратору технічний паспорт на громадський будинок пункту спостереження «Вишнева» контейнер по [ADDRESS] , оскільки за змістом Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої\~наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за №582/5773, технічний паспорт виготовляється виключно з метою технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна та не віднесений до документів, якими підтверджується виникнення права власності\~на нерухоме майно. Крім цього, як вбачається із письмової відповіді Ломачинецької сільської ради №201 від 19.06.2017 року, будь-яка інформація щодо присвоєння поштової адреси в [ADDRESS] у органа місцевого самоврядування відсутня, а отже, вказана обставина свідчить про те, що вказаною сільською радою не приймалося рішення про присвоєння поштової адреси об?єкту нерухомого майна, зокрема житловому будинку по [ADDRESS] . Відомості про місце розташування об?єкта реєстрації саме за поштовою адресою: [ADDRESS] , також відсутні як у договорі купівлі-продажу від 27.03.2008 року, так і в рішенні суду від 02.04.2014 року. Таким чином, документи, які були підставою для прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №12684259 від 25.04.2014 року,\~\~не є документами, які\~підтверджують право приватної власності [PERSON] на об?єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин, беручи до уваги наведені вище положення\~ч.2 ст.9, ч.1 ст.19 вказаного Закону,\~суд вважає, що у державного реєстратора Дзюбенко Х.П. не було правових підстав для прийняття рішення про державну реєстрацію права приватної власності за [PERSON] на житловий будинок, загальною площею 47,90 кв.м., в тому числі житловою площею 37,54 кв.м., розташований по [ADDRESS] , а тому приходить до висновку, що при його прийнятті відповідач діяв не на підставі законодавства, яке регулює спірні правовідносини та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення. Враховуючи\~\~викладене, суд вважає, що рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №12684259 від 25.04.2014 року є незаконним, а тому підлягає скасуванню. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ч.2 ст.16 ЦК України визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Звертаючись до суду з даним позовом, прокуратура просила визнати недійсними договори купівлі-продажу №820 та №823 від 01.10.2016 року, укладені між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] , як такі, що укладені з порушенням вимог статей 203, 215 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він визнаний судом недійсним (оспорюваний правочини). Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п`ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Оскільки відповідно до п.2 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним, слід зазначити, що ст.215 цього Кодексу розмежовує недійсні правочини на нікчемні - якщо їх недійсність прямо передбачена законом, тобто коли є правова норма, яка безпосередньо визначає недійсність правочину без дотримання її вимог, та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але які у разі, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом, можуть бути судом визнані недійсними. Кожен з видів недійсності правочинів передбачає різні шляхи захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до ч.2 ст.215 цього Кодексу недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 ст.656 ЦК України передбачено , предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому. Відповідно до ст.658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Оскільки судом було встановлено, що документи, які були підставою для прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №12684259 від 25.04.2014 року,\~\~не є документами, які\~підтверджують право приватної власності [PERSON] на об?єкт саме нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , відтак на час укладення договорів купівлі-продажу №820 та №823 від 01.10.2016 року [PERSON] не була його власником та не мала правових підстав для укладення вказаних правочинів. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про те, що вказані договори купівлі-продажу є нікчемним, оскільки їх зміст суперечить ст.658 ЦК України. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 04.06.2019 року у справі №916/3156/17, визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. Тому, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Разом з тим, оскільки оскаржувані позивачем рішення приватного нотаріуса Банковської О.Ю. №31666832 та №31666919 від 01.10.2016 року про державну реєстрацію права приватної спільної часткової власності за [PERSON] та [PERSON] були прийняті на підставі нікчемних договорів купівлі-продажу, суд приходить до висновку про необхідність їх скасування, що сприятиме ефективному захисту прав чи інтересів позивача та унеможливить виникнення у позивача необхідності повторного звернення до суду. Відповідно до ч.1 ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави (ч.1 ст.14 Конституції України). Землі України за основним цільовим призначенням поділяються, зокрема, на землі рекреаційного призначення (ст.19 ЗК України). Як було встановлено судом, земельна ділянка площею 2,3891 га, кадастровий номер 7324085500:05:001:0045, на якій розташоване спірне майно, на праві державної власності належала Чернівецькій обласній державній адміністрації. З 20.12.2021 року спірна земельна ділянка на праві комунальної власності належить Сокирянській міській раді. При цьому, обставини щодо розташування спірного нерухомого майна в межах належної позивачу земельної ділянки, учасниками справи були визнані, а тому відповідно до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил. Як вбачається із листів Управління ДАБІ у Чернівецькій області від 17.10.2017 року та від 23.03.2018 року, відповідно до Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, відсутня інформація щодо видачі будь-яких дозвільних документів або документів, поданих у порядку декларативного принципу, на житлові споруди, які розміщені на земельній ділянці кадастровий номер 7324085500:05:001:0045 в урочищі «Вишнева» в адміністративних межах с.Ломачинці (а.с.67, 70 Т.1). Крім цього, як встановлено із довідки Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про проведену перевірку щодо додержавння земельного законодавства при використанні земельної ділянки (кадастровий номер 7324085500:05:001:0045) в урочищі «Вишнева» на території с.Ломачинці від 20.10.2017 року (а.с.68-69 Т.1)., використання вказаної земельної ділянки здійснюється без правовстановлюючих документів на неї та правових підстав щодо її використання (рішення відповідного органу виконавчої влади, місцевого самоврядування про надання (передачу) у користування або у власність). Крім цього, зазначено, що всі об`єкти, які розташовані на земельній ділянці, знаходяться в прибережній захисній смузі Дністровського водосховища, що, на думку суду, суперечить вимогам ст.89 Водного кодексу України. Таким чином, судом встановлено, що спірне нерухоме майно, право власності на яке було зареєстровано за [PERSON] та в подальшому відчужене нею [PERSON] і [PERSON] , є об`єктом самочинного будівництва. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом частин 4 та 7 ст.376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих приписах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об`єкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат. Відповідно до ч.2, п.б ч.3 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, крім іншого, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав,\~і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі №442/302/17 (провадження №61-20491св19) зазначено, що задоволення вимоги про усунення перешкод в користуванні земельної ділянки шляхом знесення самочинно побудованого нежитлового приміщення за рахунок особи, яка здійснила таке самочинне будівництво є належним та ефективним способом захисту прав власника (користувача). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню шляхом зобов?язання [PERSON] усунути Сокирянській міській раді перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення вказаного самочинно побудованого нерухомого майна. Перевіривши доводи представника відповідача [PERSON] , викладені ним у заяві про застосування строку позовної давності, суд вважає їх необгрунтованими, оскільки як вбачається із матеріалів кримінального провадження №42016261100000138 та матеріалів даної справи, про порушення прав власника землі саме відповідачами прокурору стало відомо лише 08.06.2017 року, після отримання ним інформації, зазначеної у Інформаційній довідці\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~та Реєстру\~прав власності\~на нерухоме\~майно №89129296 (а.с.63-65 Т.1). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial