Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-29 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з грудня 2013 року. Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, відповідач неодноразово застосовував до неї фізичне насильство. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, більше трьох років проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, оскільки це суперечить її інтересам та інтересам дітей. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 вересня 2021 року вказану справу передано для розгляду судді Ішуніній Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу 15-денний термін для надання відзиву. Оскільки розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторони в судове засідання не викликались. Згідно з даними розписки, яка міститься в матеріалах справах, відповідач 20 вересня 2022 року отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками. У встановлений судом строк відповідач не скористалася своїм правом на подання відзиву, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Натомість 20 вересня 2022 року відповідач подав до суду заяву про визнання позову, в якій зазначив, що визнає позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу, строк на примирення не потрібен. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 19 грудня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у встановленому законом порядку, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 19 грудня 2013 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві серії [NUMBER] , актовий запис № 1975. Після одруження прізвище позивача « [PERSON] ». Від шлюбу мають трьох спільних дітей: дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 02 липня 2014 року; сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 13 жовтня 2015 року; сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 13 жовтня 2015 року. Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони проживають окремо один від одного та не ведуть спільного господарства, тобто шлюбно-сімейні відносини фактично припинили своє існування. Відповідач позов визнав про що надав відповідну заяву. Згідно із статтею 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України визначено, що шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає, що подальше збереження шлюбних відносин суперечитиме інтересам позивача та відповідача, враховуючи, що жодна зі сторін не зверталася до суду з клопотанням про надання строку для примирення, тобто між подружжям відсутні будь-які намагання спрямовані на відновлення сімейних відносин. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно з частиною другою статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною першою статті 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем, що включають судовий збір у розмірі 908 грн, підлягають стягненню на його користь з відповідача. З огляду на викладене та

Outcome: approved