Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовом, в якому зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Між сторонами 14.11.2018 року укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В.Я. за реєстровим номером № 12152. Згідно договору набувач [PERSON] , за умови набуття у власність вищевказаної квартири після смерті відчужувача [PERSON] , зобов`язується виконувати розпорядження відчужувача, які полягають у забезпеченні придатним для носіння одягом та взуттям, необхідним лікуванням, наданні побутових послуг, забезпеченні потреб відпочинку, здійсненні догляду та наданні необхідної допомоги, здійснені поточного ремонту квартири. Позивач зауважує, що впродовж з 2019 року відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, усі витрати відчужувач несе самостійно. Сторона посилається на положення ст. 1308 ЦК України та просить розірвати спадковий договір, укладений між [PERSON] та [PERSON] , скасувати заборону на нерухоме майно, номер запису обтяження: 28918145 від 14.11.2018 року, реєстратор: приватний нотаріус Сєтак В.Я., підстава виникнення обтяження: спадковий договір, серія та номер: 12152 від 14.11.2018 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень номер: 44045621 від 14.11.2018 року. Ухвалою суду від 24.06.2022 року по справі відкрите загальне позовне провадження. В судове засідання від 28.09.2022 року, призначене для розгляду справи по суті, сторони не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримає, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності представника позивача та відповідача, що відповідає положенню ст.ст. 211, 280 ЦПК України. Судом встановлено наступні обставини. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Між [PERSON] та відповідачем [PERSON] 14.11.2018 року укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В.Я. за реєстровим номером № 12152. Згідно договору сторони домовились про перехід права власності на квартиру до набувача [PERSON] після смерті відчужувача [PERSON] з моменту державної реєстрації права власності відповідно до вимог чинного законодавства України за умови виконання набувачем розпоряджень: -забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям; -забезпечення необхідними лікувальними засобами; -надання побутових послуг; -забезпечення потреби у відпочинку; -здійснення догляду та надання необхідної допомоги; -здійснення поточного ремонту квартири; -забезпечення необхідним для поховання; -забезпечення відчужувача готівковими коштами; -придбання і ремонт побутової техніки; -забезпечення телефонним зв`язком; -сплата квартирної плати; -забезпечення санаторно-курортним лікуванням. У зв`язку із посвідченням договору приватним нотаріусом накладено заборону відчуження зазначеного у договорі майна. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень на квартиру [ADDRESS] зареєстровано обтяження з наступними відомостями: номер запису обтяження: 28918145 від 14.11.2018 року, державний реєстратор: приватний нотаріус Сєтак В.Я., підстава виникнення обтяження: спадковий договір, серія та номер: 12152 від 14.11.2018 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень номер: 44045621 від 14.11.2018 року. Відповідно до ст. 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. За змістом ст. 1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Згідно з ч.1 ст. 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надаючи оцінку наявним на час вирішення спору доказам по справі у їх окремому значенні та взаємному зв`язку, а саме, лікарському висновку за наслідком медичного огляду [PERSON] з рекомендованим лікуванням, квитанціям про нарахування заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг, які в розрізі виниклого спору та вказаних позивачем обставин свідчать про ухилення відповідача від взятих на себе зобов`язань за спадковим договором, суд приходить до висновку про невиконання набувачем визначених у такому договорі розпоряджень, що, у свою чергу, є підставою для розірвання договору. Додатково є необхідним звернути увагу, що на час розгляду справи суд керується відомостями щодо фактичного проживання відповідача за межами території України. Вказана обставина, за висновком суду, суттєво утруднює реальне виконання взятих на себе зобов`язань з боку відповідача, які полягають, у тому числі, у необхідності фізичного супроводу певного виду розпоряджень, як: надання побутових послуг; здійснення догляду та надання необхідної допомоги. З приводу вимог про скасування заборони на нерухоме майно суд зауважує таке. Відповідно до ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції Закону № 2255-IX від 12.05.2022 року, відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Приймаючи до уваги висновок суду про необхідність розірвання спадкового договору, що фактично охоплюється змістом вищевказаної норми як передуючого юридичного факту, який полягає у визнанні на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, відповідне зареєстроване обтяження на спірне нерухоме майно підлягає припиненню з поверненням у попередній стан без додаткового судового втручання. Позовні вимоги у вказаній частині не підлягають до задоволення.

Outcome: partial