Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 30.10.2017 року між АТ «СК «Країна» та [PERSON] було укладеного договір добровільного страхування наземного транспорту № 34/УА/0169367. Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Мерседес», державний номерний знак « [NUMBER] ». У відповідності до умов вказаного Договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхового відшкодування. 04.10.2018 року відповідач [PERSON] керуючи транспортним засобом «Фольксваген», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », в м. Корсунь-Шевченківський на вул. Осипенка допустив зіткнення з транспортним засобом «Мерседес», д.н.з. « [NUMBER] ». Внаслідок вказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) відповідач [PERSON] визнав свою вину у настанні дорожньо-транспортної пригоди. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся Страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих документів було складено страхові акти. На підставі страхового акту АТ «СК «Країна» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 12874,10 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом обов`язкового страхування, АТ «СК «Країна» було відшкодовано шкоду страховою компанією відповідача у розмірі 8220,75 грн. Таким чином різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 4653,35 грн. Отже у [PERSON] виникло зобов`язання перед АТ «СК «Країна» відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого його страховою компанією страхового відшкодування. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 4653,35 грн. та судовий збір в сумі 2481 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.08.2022 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача до судового засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову, та вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими. Зазначає, що до даного позову необхідно застосувати термін позовної давності, оскільки з дати дорожньо-транспортної пригоди пройшло три роки. 01.09.2022 року представником позивача скеровано до суду відповідь на відзив відповідача, в якому зазначає, що з 12.03.2020 на усій території України було установлено карантин у зв`язку із (COVID - 19), який в подальшому було продовжено Постановами КМ України. Позивачем було подано позов в період дії карантини, а саме 15.04.2022 року. Вважає, що строк позовної давності було продовжено на період дії карантини та до моменту закінчення такого карантину. 07.09.2022 року позивачем надано до суду відзив, в якому вказано, що вважає застосування позивачем п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID - 19), строки визначені статтями 257, 258 ЦК України, продовжуються на строк дії карантину є протизаконним та неконституційним. Представник третьої особи ПАТ «СК «УНІКА» в судове засідання не з`явився. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В судовому засіданні встановлено, що 04.10.2018 року [PERSON] керуючи транспортним засобом «Фольксваген», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », в м. Корсунь-Шевченківський на вул. Осипенка допустив зіткнення з транспортним засобом «Мерседес», д.н.з. « [NUMBER] », внаслідок вказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. 30.10.2017 року між АТ «СК «Країна» та [PERSON] було укладеного договір добровільного страхування наземного транспорту № 34/УА/0169367, предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Мерседес», державний номерний знак « [NUMBER] ». У відповідності до умов вказаного Договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) відповідач [PERSON] визнав свою вину у настанні дорожньо-транспортної пригоди. Власником автомобіля «Мерседес», державний номерний знак « [NUMBER] » є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] . За таких обставин суд вважає доведеним наявність вини відповідача [PERSON] у виникненні вказаної вище ДТП. 04.10.2022 року [PERSON] звернувся до ПАТ «СК «Країна» із повідомленням про настання страхового випадку. 12.10.2018 року [PERSON] звернувся до ПАТ «СК «Країна» із заявою на виплату страхового відшкодування. Згідно страхового акту № 16/51421/2.1.5.1 вартість матеріального збитку, завданого застрахованому позивачем транспортному засобу марки «Мерседес», д.н.з. « [NUMBER] », склала 12874,10 грн., яка була виплачена позивачем потерпілому [PERSON] , що підтверджується наявним в справі платіжним дорученням від 07.11.2018 р Відповідно до претензії про відшкодування шкоди від 19.11.2018 року № 10535, третій особі ПРАТ «СК «УНІКА» була направлена вимога про здійснення виплати страхового відшкодування на користь ПАТ «СК «КРАЇНА» у розмірі 12874,10 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована за полісом обов`язкового страхування у ПрАТ «СК «УНІКА», тому зазначеною страховою компанією було відшкодовано шкоду АТ «СК «Країна» у розмірі 8220,75 грн, що підтверджується випискою банку. Відповідно до\~претензії про\~відшкодування шкоди\~від 20.06.2019\~року №\~51421,\~ [PERSON] \~ була направлена вимога про перерахунок 4653,35 грн. на банківський рахунок АТ «СК «Країна» для забезпечення досудового врегулювання спору. Однак така претензія залишена відповідачем без реагування. На підставі ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка причинила цю шкоду. У відповідності до ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно ст. 27 ЗУ «Про страхування», ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленого законодавством. Таким чином, різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини настав страховий випадок, оскільки у страховика, в даному випадку, не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Отже, у зв`язку з тим, що матеріальна шкода потерпілому [PERSON] у ДТП завдана з вини відповідача [PERSON] , останній свою вину у настанні дорожньо-транспортної пригоди визнав, що підтверджується Європротоколом. Зважаючи на те, що АТ «СК «Країна» здійснила виплату страхового відшкодування потерпілому в розмірі 12874,10 грн., в свою чергу страховою компанією відповідача [PERSON] - ПАТ «СК «УНІКА» було відшкодовано шкоду позивачу у розмірі 8220,75 грн., тому суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає різниця між фактичним розміром шкоди яку виплатила потерпілому АТ «СК «Країна» та розміром страхового відшкодування позивачу страховою компанією відповідача [PERSON] , що становить 4653,35 грн. Щодо спливу строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом, як вказує відповідач, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Ч. 1 ст. 261 ЦК України за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З матеріалів справи вбачається та є очевидним, що позивачем пропущено встановлений законом трирічний строк позовної давності, оскільки право вимоги до відповідача виникло у позивача з моменту настання ДТП (04.10.2018 року) та відповідно сплинуло 03.10.2021 року. Посилання позивача у відповіді на відзив, на те, що з 12.03.2020 на усій території України було установлено карантин у зв`язку із (COVID - 19), який в подальшому було продовжено Постановами КМ України, а даний позов позивачем було подано в період дії карантину, а саме 28.06.2022 року, тому строк позовної давності було продовжено на період дії карантини та до моменту закінчення такого карантину, а отже строк позовної давності не сплинув, у зв`язку із продовженням карантину на момент подачі позовної заяви до суду, суд вважає обґрунтованими з наступних підстав. З урахуванням п. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби СОVID-19» від 30.03.2020 № 540-IX, що набрав чинності 02.04.2020, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2» (зі змінами та доповненнями), а також постановою Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами та доповненнями), в Україні встановлено карантин з 12.03.2020, що діє і на день винесення судом рішення, адже дію карантину продовжено до 31.12.2022. Відтак, позовна давність на території України подовжується на строк дії карантину. З урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства, строки позовної давності продовжено, а тому вимоги відповідача про застосування строків позовної давності не підлягають задоволенню. Згідно ч. 1\~ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що сума збитків заподіяна автомобілю «Мерседес», д.н.з. « [NUMBER] », підлягає стягненню з особи винної у скоєнні ДТП, саме з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», а тому позовна заява про стягнення суми страхового відшкодування підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Outcome: approved