Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-29 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У серпні 2022 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] в якому позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування будинком [ADDRESS] Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є власником будинку за договором дарування, починаючи з грудня 2016 року відповідач в будинку не проживає, утворив нову сім`ю, фактично обрав інше постійне місце проживання. Враховуючи те, що у лютому 2016 року року шлюб між сторонами офіційно розірвано позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом. Стислий виклад заперечень відповідача. Відповідач [PERSON] не скористався правом подати відзив на позов. Рух справи в суді. Позовна заява надійшла до суду 31.08.2022. 01.09.2022 відкрито провадження у справі. Визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності та просила задовольнити позовні вимоги, судовий збір стягнути з відповідача. \~ \~ \~ \~ Належним чином повідомлений відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в телефонному режимі просив справу розглянути у його відсутності, проти задоволення позову не заперечив. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини справи. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22.01.2016. З копії будинкової книги та відомостей з підрозділу УДМС України у Волинській області від 28 вересня 2022 року вбачається, що відповідач [PERSON] з 26 грудня 2008 року зареєстрований в будинку [ADDRESS] . Власником даного житлового будинку згідно з нотаріально посвідченим договором дарування будинку № 368 від 10.10.2019 є позивач [PERSON] . Згідно акту обстеження місця проживання від 21.02.2022 відповідач [PERSON] з 2016 року по день подання позову в [ADDRESS] не проживає, в будинку відсутні його речі та майно, плату за користування житлом [PERSON] не здійснює. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Позовні вимоги підлягають до задоволення. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до статті 150 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із частиною четвертою статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 ЖК України. Положеннями частини другої статті 64 ЖК України передбачено що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Статтею 317\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України) передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частин першої, другої статті 319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до частини першої статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно з частиною другою статі 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. У справі встановлено, що відповідач є колишнім членом сім`ї власника житла, не проживає за місцем реєстрації з 2016 року, не має достатніх та триваючих зв`язків із спірним житлом, що свідчить про наявність у нього іншого житла для проживання. Сторони не пов`язані спільним побутом та не мають взаємних прав і обов`язків. Відповідачем не доведено протилежне. За встановлених обставин втручання у права відповідача на користування квартирою відповідає вимогам закону та є необхідним для захисту прав позивача, як власника квартири. Щодо судових витрат. У частині першій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено повністю, тому сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 992,40 грн слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved