Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 28.11.1987 року між ним та відповідачем було укладено шлюб. Під час шлюбу на сумісні кошти подружжя була придбана за договором купівлі- продажу від 21.04.2016 року квартира [ADDRESS] , договір купівлі-продажу посвідчений державним нотаріусом Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори. Вказана квартира при купівлі була оформлена на відповідача. З січня 2020 року після погіршення відносин, сторони не проживають разом, відповідач перешкоджає позивачу вказаною квартирою, на даний час між сторонами існують суперечки щодо розпорядження майном, користування квартирою, згоди щодо добровільного поділу майна між ними не досягнуто. 17.04.2020 року відповідач звернулась до Подільського районного суду міста з позовом про розірвання шлюбу з позивачем, по даній справі відкрите провадження. У зв`язку з викладеним позивач просив визнати квартиру [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності подружжя , та в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, визнати за ним право власності на 1/2 частку квартири, припинивши у вказаній частині право власності відповідача. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 30.11.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. В судовому засіданні 25.10.2021 представником позивача заявлено клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 25.10.2021 року клопотання позивача задоволено, витребувано у Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію договору купівлі-продажу серії та номер 1-322, виданого 21.04.2016 року Чотирнадцятою київською державною нотаріальною конторою на об`єкт нерухомого майна - квартиру загальною площею 51,258 кв.м., житловою площею 30,8 кв.м., що розташована за адресою [ADDRESS] , яка була оформлена на [PERSON] , закрито підготовче провадження призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні 06.10.2022 року представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечувала. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнала позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. При розподілі судових витрат, суд керується ч. 1 ст. 141 та ч.1 ст. 142 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved