Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

29.06.2016 року між Закарпатською обласною кредитною спілкою «Калиновий міст» та [PERSON] укладено договір № 696 про надання йому грошових коштів у сумі 12200 гривень, які він мав повернути до 29.06.2019 року. Того ж дня між позивачем і [PERSON] укладено договір поруки за тим же номером. Позикодавець просить стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за основним зобов`язанням і процентами за користування кредитними коштами з урахуванням\~індексу інфляції\~за весь\~час прострочення,\~а також\~три проценти\~річних від\~простроченої суми\~та неустойку, сума яких за розрахунком позивача склала 99556,36 гривень. Відповідачі про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заяви із\~запереченнями проти\~розгляду справи\~в порядку\~та по\~суті справи не подали. Позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Відповідно до\~кредитного договору\~№ 696\~від 29.06.2016\~року відповідач\~ [PERSON] \~отримав від\~позивача кредит\~у розмірі\~12200\~гривень та\~зобов`язався повернути\~кредит і\~сплатити проценти\~за користування\~кредитом на\~умовах визначених\~Договором (а.\~с.\~6-9),\~за змістом\~якого позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку дії Договору (п. 2.1). Плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 60 (шістдесят)% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 3.1). Договір є чинним з моменту його підписання сторонами та дії протягом 36 місяців (п. 10.1, 10. 2). Дія Договору припиняється у випадках закінчення зазначеного строку, набрання чинності ухвали або рішення суду про його припинення або дострокового розірвання (п. 10.3). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місця під час дії договору (п. 10.4). Згідно з договором поруки № 696 від 29.06.2016 року відповідач [PERSON] поручився перед позикодавцем за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором (а. с. 10). За розрахунками позивача, станом на 31.05.2022 року через неналежне виконання позичальником кредитних зобов`язань утворилася заборгованість у сумі 99556,36 гривень, яка складається з 12018,55 гривень заборгованості за кредитом, 35285,40 гривень заборгованість по відсотках, 40332,39 гривень пеня, 6009,27 штраф, 3349,05 гривень інфляційні втрати від прострочення виконання зобов`язань, 2561,70 гривень три проценти річних від простроченої суми (а. с. 12-13). Згідно\~зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦПК України, інших актів законодавства Статтею 599\~ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою позикодавцю в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві (ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків. Перевіривши правові підстави позову та надані позивачем розрахунки, суд вважає повністю обґрунтованою вимогу позикодавця про стягнення з позичальника 12018,55 гривень заборгованості за основною сумою боргу. Водночас нарахування позивачем процентів за користування кредитом після закінчення строку дії кредитного договору є безпідставним, оскільки припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється. Права та інтереси кредитора в охоронних правовідносинах забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Тож у цій справі з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по відсотках за користування кредитом, яка утворилися за користування кредитом за період з 29.06.2016 р. по 29.06.2019 р. і становить 14224,95 грн. Статтею 611\~ЦК України\~передбачено,\~що в\~разі порушення\~зобов`язання\~настають правові\~наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема сплата\~неустойки,\~якою є\~грошова сума\~або інше\~майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов`язання. Штрафом\~є неустойка,\~що обчислюється\~у відсотках\~від суми\~невиконаного або\~неналежно виконаного\~зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Разом з тим закон передбачає право суду зменшити розмір неустойки, зокрема якщо він значно перевищує розмір збитків (ч. 3 ст. 551 ЦК України). При цьому, як зазначив Верховний Суд України в постанові від 03.09.2014 року (справа 6-100цс14), з огляду на обов`язок суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними своїх прав правило ч. 3 ст. 551 ЦК України може застосовуватись як за клопотанням сторони у справі, так і за ініціативою суду. Зважаючи на те, що розмір заявленої до стягнення у цій справі пені значно перевищує суму заборгованість за кредитним договором (реальні збитки) та заборгованості за процентами (упущена вигода), суд вважає розумним і справедливим стягнення з відповідачів 6000 грн. неустойки. Щодо стягнення штрафу суд виходить з того, що одночасне стягнення штрафу та пені, які відповідно до ст. 549 ЦК України є одним видом цивільно-правової відповідальності, можливе лише за порушення різних умов договору, оскільки інше суперечитиме приписам ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Умовами Договору в розглядувані справі передбачено застосування\~пені\~як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення (п. 7.3). Водночас відповідно до п. 7.4 Договору в разі прийняття позикодавцем рішення про стягнення процентів за користування кредитом та суми кредиту в судовому порядку внаслідок невиконання позичальником зобов`язань встановлених п. 2.3, згідно з яким позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення передбаченого Договором строку, застосовується штраф у розмірі 50% від суми фактичного залишку кредиту на дату прийняття рішення про стягнення простроченої заборгованості в судовому порядку. Тобто фактично за одне й те саме порушення зобов`язання Договором передбачена подвійна відповідальність одного виду, що унеможливлює стягнення з відповідачів штрафу. У цьому зв`язку суд також звертає увагу на те, що за умовами Договору застосування штрафу пов`язується не з порушенням позичальником договірних зобов`язань, а залежить від прийняття позикодавцем рішення щодо звернення до суду з позовом про стягнення з нього заборгованості за кредитом (незалежно від наслідків його розгляду судом), що не має жодних правових підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на 30.06.2019 року (закінчення строку дії кредитного договору) грошове зобов`язання позичальника складалося з суми неповернутого кредиту 12018,55 грн. та відсотків за користування кредитними коштами 14224,95 грн. Провівши власні розрахунки (а.\~с.\~44-46), суд встановив що протягом визначеного позивачем періоду (30.06.2019 р. 31.05.2022 р.) його інфляційні втрати склали 8481,74 грн., а проценти річних від простроченої суми 2299,32 грн. Таким чином, з відповідачів на користь позивача у солідарному порядку підлягає стягненню 12018,55 гривень заборгованості за кредитом, 14224,95 грн. відсотків за користування кредитними коштами, 6000 грн. пені, 8481,74 грн. інфляційних втрати від прострочення виконання зобов`язань, 2299,32 грн. три проценти річних від простроченої суми, а всього 43024 (сорок три тисячі двадцять чотири) гривні 56 копійок. Частково задовольняючи позов, суд не лишає поза увагою той факт, що деякі з наведених вище сум у результаті проведеного розрахунку виявилися дещо більшими за ті, які заявлені позивачем. Проте з огляду на свій обов`язок сприяти учасникам\~судового процесу\~в реалізації\~ними своїх\~прав (п.\~4\~ч.\~5\~ст.\~12\~ЦПК України) суд не вважає їх стягнення виходом за межі заявлених вимог. При цьому загальна сума стягуваних з відповідачів коштів не перевищую розміру заявлених позивачем вимог. На підставі ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача в рівних частках підлягає стягненню сплачений ним судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог, що становить 1072,29 грн. (43,22%). На підставі викладеного,\~\~

Outcome: partial