Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням. В обґрунтування вимог вказав, що з 13.03.2019 року по 21.07.2021 року він перебував у трудових відносинах з ПрАТ «ШУ «Покровське». 24.07.2021 року його згідно наказу № 1486 було звільнено з роботи на підставі п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку невідповідністю займаній посаді за станом здоров`я. 07.06.2022 згідно довідки МСЕК йому вперше було встановлено 65% втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання та визначено третю групу інвалідності, причиною чому є тривалий період в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, що підтверджується актом П-4, складеним за результатами розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. Вказуючи на те, що отримане на виробництві професійне захворювання значно погіршило стан його здоров`я і призвело до вимушених та негативних змін у його житті, так як, втративши працездатність, він втратив роботу і заробіток, а також втратив можливість вести активний спосіб життя, що його сильно пригнічує, призводить до психологічного дискомфорту, негативно впливає на його взаємовідносини з близькими та знайомим людьми і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, проходження лікування, щоо завдає йому моральних страждань, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь у відшкодування спричиненої йому моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я, в розмірі 120 000 грн. Згідно відзиву представника відповідача [PERSON] на позовну заяву, відповідач заявлені позовні вимоги не визнає повністю. Доводами своєї позиції зазначає нетривалий час роботи позивача в ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське» (2 роки 4 місяці), те, що працевлаштовуючись на підприємство, він усвідомлював, що працюючи в шахті, буде піддаватися впливу негативних факторів, що жодного разу протягом всього періоду роботи він не заявляв про порушення умов його праці, а також на недоведення позивачем заподіяння йому моральної шкоди, ненадання суду доказів її спричинення, якими могли б бути медичний висновок лікаря-психіатра, висновок лікувально-профілактичної установи, медично-консультаційної або медично-соціально експертної комісії про стрес, якого зазнав потерпілий в результаті професійного захворювання. Акцентує увагу на ненадання позивачем суду розрахункових чи інших документів на підтвердження витрат, пов`язаних з відновленням його психологічного стану та стану здоров`я, який він мав до встановлення професійного захворювання. Також представник відповідача [PERSON] у своєму відзиві вказує на навмисне сприяння позивачем розвиненню професійного захворювання, так як перебуваючи під наглядом лікарів і розуміючи наслідки погіршення здоров`я, він свідомо продовжував працювати в умовах впливу шкідливих факторів, не дбаючи про особисту безпеку, чим допустив порушення вимог ст.14 Закону України «Про охорону праці». У зв`язку з цим в задоволенні позову просить відмовити повністю. Встановивши характер спірних правовідносин та надавши оцінку дослідженим доказам, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. Як вбачається\~з трудової\~книжки позивача,\~з 13.03.2019\~ по\~21.07.2021\~року він\~перебував у\~трудових відносинах\~з Приватним акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське», де працював прохідником 4 та 5 розряду з повним робочим днем в шахті. 21.07.2021 він був звільнений з роботи у зв`язку з невідповідністю займаній посаді за станом здоров`я (а.с.8). До роботи на ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» позивач працював на підземних роботах в ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська», ДП «Красноармійськвугілля» на шахті «Стаханова» та ОП «Шахта 1-3 Новогродівська»(а.с.7-8). Згідно медичного висновку Лікарсько-експертної комісії клініки професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини праці імені Ю.І.Кундієва Національної академії медичних наук України» від 19.01.2022 № 3/46, у позивача [PERSON] виявлено професійного характеру захворювання: хронічну радикулопатію L5, S1 праворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язево-тонічним та больовим синдромами; хронічну двобічну сенсоневральну приглухуватість, легкого ступеню; хронічний бронхіт II ст. у фазі затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ (один - два), встановлені вперше. Підґрунтям для визначення професійної категорії захворювань явились дані клінічного обстеження, динаміка захворювань, інформація щодо умов праці, яка надана в інформаційній довідці від 15.12.2021, згідно якої [PERSON] підлягав впливу фізичних навантажень, робочої пози, нахилів корпусу та шуму, рівні яких перевищували гранично-допустимі, а також пилу, концентрації якого перевищували гранично-допустимі, профмаршрут (а.с.12). Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 01.02.2022, встановленого на підставі діагнозу клініки професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини праці імені Ю.І.Кундієва Національної академії медичних наук України» від 19.01.2022 професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи позивача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів важкості праці та пилу фіброгенної дії. Причинами виникнення хронічного професійного захворювання, визначеними у п.18 Акту, є пил переважно фіброгенної дії, кремнію діоксин кристалічний при вмісту вільного діоксину кремнію від 5 до 10% - фактична величина 192,2 мг/м кубічний при нормативному значенні 2 мг/м кубічний. Тривалість дії упродовж зміни 90,3% зміни. Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів нижніх кінцівок та тулуба) - фактична величина 224 Вт при нормативному значенні 90 Вт: фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів рук та плечового поясу) фактична величина 116,7 Вт, при нормативному значенні 45 Вт; маса вантажу, що підіймається та переміщується фактична величина 40 кг при нормативному значенні 30 кг. Робоча поза в нахиленому положенні більше 30 градусів 52% зміни при нормативному значенні до 30 градусів 25% зміни. Нахили корпусу 230 разів за зміну при нормативному значенні 51-100 разів за зміну. Фактичні рівні звукового тиску, еквівалентні рівні шуму 90 дБА при нормативному значенні 80 дБА. Стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів становить 14 років 02 місяці 28 днів (а.с.18). З них, як вбачається з трудової книжки - 2 роки 4 місяці в Приватному акціонерному товаристві «Шахтоуправління «Покровське» (а.с.8). У зв`язку з тривалою роботою [PERSON] в умовах дії шкідливих виробничих факторів, осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, не встановлено. Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААА №106683 від 07.06.2022, [PERSON] 07.06.2022 первинно за профзахворюванням було встановлено втрату професійної працездатності 65 % і визнано інвалідом 3 групи з датою переогляду 07.06.2024 та рекомендовано медикаментозне та санаторно-курортне лікування (а.с.14). \~\~\~\~\~\~ Правовідносини, які виникли між сторонами, є трудовими і регулюються\~ст.237-1 КЗпП України, згідно якої відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно\~ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Згідно ч.4 ст.43\~та ч.1 ст.46 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, забезпечення яких, згідно ч.1 і ч.2\~ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 6 Закону України «Про охорону праці»\~визначено, що умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства. Згідно\~\~ст.13 зазначеного Закону\~роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці, оскільки державна політика в галузі охорони праці базується на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. А відповідно до\~ст.153 КЗпП України\~саме на власника або уповноважений ним орган покладається забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці. Відповідно до частини першої\~ст.1168 ЦК України\~моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно з частинами першою, п`ятою\~ст.23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок про відшкодування моральної (немайнової) шкоди відповідно до\~ст. 237-1 КЗпП України\~\~покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Отже, моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного зв`язку. Оскільки всі перелічені умови знайшли своє відображення в матеріалах справи та судом встановлено, що позивач отримав професійне захворювання безпосередньо під час виконання трудових обов`язків на підприємстві, яке належним чином не забезпечило безпечних умов праці, суд погоджується з доводами позивача, що саме діями відповідача йому спричинені моральні страждання, пов`язані із професійним захворюванням, які негативно впливають на його життєву активність, позбавляючи можливості вести повноцінний спосіб життя, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, в тому числі до вжиття заходів, направлених на лікування і підтримку здоров`я, що тягне за собою моральні страждання.\~\~ Доводи представника відповідача про те, що позивач, усвідомлюючи наявність шкідливих та небезпечних виробничих факторів на робочому місці, сам сприяв розвиненню професійного захворювання, продовжуючи працювати в таких умовах і сам порушував вимоги ст.14 Закону «Про охорону праці», не дбаючи про особисту безпеку і здоров`я,\~суд не\~бере до\~уваги,\~вважаючи їх\~безпідставними.\~ \~ Не бере суд до уваги і доводи відповідача про відсутність доказів підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди, обґрунтовуючи свою позицію рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 10рп/2004, згідно якого моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні та фізичні страждання, і висновок МСЕК на підтвердження спричинення особі моральної шкоди не вимагається. Отже, сам факт втрати професійної працездатності свідчить про спричинення позивачу моральної шкоди і не вимагає необхідності документального підтвердження її глибини і тривалості, на чому наголошує відповідач. З огляду на це доводи відповідача про недоведеність позивачем завдання йому моральної шкоди суд вважає безпідставними. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер, обсяг, тривалість зазнаних позивачем страждань,\~ступінь втрати ним професійної працездатності, тривалість та\~наслідки розладу\~його здоров`я,\~ істотність вимушеності змін у життєвих стосунках, необхідність докладання додаткових зусиль для організації позивачем свого життя, а також бере до уваги доводи відповідача про те, що на його підприємстві позивач пропрацював в умовах впливу шкідливих факторів лише невелику частину зі свого стажу, а саме 2 роки 4 місяці (з 13.03.2019 по 21.07.2021 року) зі свого стажу роботи в умовах впливу шкідливих факторів, який становить становить 14 років 02 місяці 28 днів, і виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне визначити позивачу розмір відшкодування моральної шкоди в 30 000,00 грн. Приймаючи до уваги положення п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України\~щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди в редакції, діючої з 23.05.2020, сума моральної шкоди повинна бути стягнута з утриманням податків та зборів згідно чинного законодавства України, оскільки станом на 01 січня 2022 року розмір мінімальної заробітної плати становить 6500 грн 00 коп., а сума стягнутої моральної шкоди в розмірі 30000 грн 00 коп. перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати (6500 х 4 = 26000 грн 00 коп.). Судові витрати у справі, які складаються з судового збору, відповідно до ст.141 ч.1, ч.6 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 300 грн.

Outcome: partial