Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] , де постійно й проживає. Окрім неї, за даною адресою зареєстровані її колишній чоловік [PERSON] та син [PERSON] , однак вже більше року у вказаній вище квартирі вони не проживають, комунальні платежі не сплачують та в утриманні житла участі не беруть. Її син [PERSON] 20 травня 2019 року поїхав на роботу до м. Києва, і більше до місця реєстрації свого проживання не повертався, засоби зв`язку з ним відсутні, місце його проживання їй не відоме. [PERSON] з належної їй квартири виїхав у травні 2021 року, від того часу до квартири не повертався. Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 07 червня 2021 року за її позовом шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. Після цього він змінив номер свого телефону. Місце його проживання їй не відоме. Також зазначає, що реєстрація відповідачів у зазначеній квартирі створює їй перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном. За вказаних обставин, та зважаючи на те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] понад один рік без поважних причин відсутні за місцем реєстрації, позивач просить суд визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням -квартирою [ADDRESS] . Представник позивача в судове засідання не з`явилася, а надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просить справу розглядати без її участі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду. Відзив на позов не подав. Відповідач [PERSON] до суду також не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду. Відзив на позов не подав. Враховуючи викладене та зважаючи на положення ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення по справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Так, судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Глухівського міського нотаріального округу Сумської області Зарубою О.В. 17 липня 2018 р., р.№ 1379 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 131526871 від 20.07.2018 ( а.с.6-7) Також встановлено, що у вказаній квартирі разом з позивачкою зареєстровані її син та колишній чоловік - відповідачі по справі [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується картками реєстрації осіб та інформаційними довідками сектору ведення Реєстру територіальної громади Глухівської міської ради Сумської області від 28.06.2022 за вих. №275/02-06 та від 29.08.2022 за вих. №. 410/02-06 (а.с. 9-10, 26, 32). Проте, як вбачається з довідок голови «ОСББ№2» Полевик Н.С. від 10.06.2021, 10.09.2021, 12.12.2021 та 14.05.2022 відповідачі [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] хоча і зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , однак фактично більше року за даною адресою не проживають, [PERSON] - з 08 травня 2021 року, а[PERSON] - з 20 травня 2019 року (а.с. 11-14). Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. При цьому, ч.2 цієї статті передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] вже понад один рік без поважних причин не проживають у спірній квартирі, і будь-яких письмових домовленостей стосовно користування ними зазначеним житлом не існує, то у відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України їх слід визнати такими, що втратили право на користування зазначеним житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] .

Outcome: approved