Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

[PERSON] 16.02.2022 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 03.02.2011 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі року, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02.10.2014 розірвано. У шлюбі [INFO] народилась донька [PERSON] , яка після розірвання шлюбу проживає з позивачкою. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.04.2015 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, починаючи з 23.02.2015 і до досягнення дитиною повноліття. Зазначено, що з 2018 позивачка разом з донькою проживають за адресою нового чоловіка позивачки [PERSON] : [ADDRESS] , з яким позивачка 21.07.2020 зареєструвала шлюб. Позивачка стверджує, що з моменту розлучення з відповідачем - з 2014 року останній не спілкується зі своєю донькою [PERSON] , не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування. Відповідач не виконує обов`язків покладених законом на батьків, не бере педагогічної, матеріальної, грошової або будь якої іншої участі у вихованні доньки. Дитина знаходиться на її повному утриманні, всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.02.2022 позовна заява була залишена без руху з наданням позивачці строку для усунення недоліків позову на протязі трьох днів з дня отримання копії ухвали (а.с. 23). 27.05.2022 [PERSON] через засоби поштового зв`язку на виконання вимог ухвали подала до суду копії документів для вручення відповідачу та третій особі (а.с. 27, 28). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.06.2022 відкрите провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 18.07.2022 на 11.00 год. (а.с. 30, 31). Ухвалою суду від 18.07.2022 задоволено клопотання представника позивачки [PERSON] про витребування доказів, витребувано від Органу опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації висновок про розв`язання спору щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с. 46, 47). Ухвалою суду від 19.08.2022 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 13.10.2022 о 09 год. 20 хв. та визнано обов`язковою явку представника третьої особи в судове засідання (а.с. 63, 64). 26.08.2022 до суду надійшов висновок органу опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 19.08.2022 № 100-6089 про позбавлення батьківських прав. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] просили задовольнити позовні вимоги з викладених у позові підстав. Позивачка додатково пояснила, що дитина [PERSON] з трьох років свого батька не бачила жодного разу, з серпня 2014 року - коли з відповідачем стали проживати за різними адресами, [PERSON] з ними не спілкувався та зв`язок не підтримував, постійно змінював номери телефонів, від всіх переховувався, вона інколи спілкувалась з батьками відповідача. Виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів на примусове виконання вона не подавала, у добровільному порядку коштів на утримання дитини [PERSON] ніколи не давав та жодного разу ніяких подарунків і вітань зі святами та днями народжень дитина від батька не отримувала. Відповідач декілька разів був засуджений, ніколи не працював. Протягом року після розірвання шлюбу з відповідачем до неї зверталися з приводу розшуку відповідача працівники поліції та ріелтори через наявні у [PERSON] борги. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за вказаною у позові адресою, яка є місцем його реєстрації, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Процесуальні документи, які надсилались відповідачу, були повернуті без вручення з довідкою Укрпошти про відсутність адресата. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації Годун Л.М. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наданий суду висновок органу опіки та піклування. Частиною 1 ст. 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно частини 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного та думки позивачки судом протокольно постановлено ухвалу про заочний розгляд справи без участі відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника позивачки, представника третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, думку дитини сторін по справі, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 лютого 2011 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 6-7). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02.10.2014 по справі № 755/23487/14-ц шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано (а.с. 7). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.04.2015 по справі № 755/4140/15-ц з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 23.02.2015 і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 8-9). Позивачка вдруге уклала шлюб 21.07.2020 з гр. [PERSON] , у зв`язку з чим після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] змінила на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 10). За повідомленням позивачки, відповідач коштів на утримання дитини жодного разу не надавав, матеріально доньку не забезпечував, з 2014 року по даний час до дитини жодного разу не з`являвся, з донькою не спілкувався та дитиною не цікавився. Згідно положень ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Як роз`яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За нормою п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно положень частини 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц зроблено висновок по застосуванню п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України та вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. На підтвердження позовних вимог позивачкою надано довідку КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Голосіївського району м. Києва, відповідно якої дитина позивачки [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] спостерігається у вказаному медичному закладі, з 2018 року заключена декларація на медичне обслуговування з лікарем педіатром АЗПСМ № 2 [PERSON] . Щорічно мама з дитиною звертається з приводу проходження планового профілактичного огляду, мама виконує рекомендації лікаря щодо спостереження дівчинки. Дитина своєчасно отримує планові профілактичні щеплення. За медичною допомогою для дитини [PERSON] в заклад завжди своєчасно звертається мати [PERSON] (а.с. 15, 16). Відповідно характеристики від 14.02.2022 № 123, [PERSON] , 2011 року народження, навчається в 5-Г класі ліцею «Голосіївський» № 241 міста Києва з 01.09.2021. Мати [PERSON] зацікавлена в навчанні доньки, контроль за успішністю та поведінкою дівчинку здійснює, класні та загальні батьківські збори відвідує лише мама. Батько [PERSON] навчанням та вихованням дитини протягом навчального періоду не цікавився, з класним керівником не співпрацював, батьківські збори не відвідував (а.с. 11). Згідно довідки про проживання без реєстрації, виданої ОСББ «Домашній затишок» від 13.09.2018 № 3/06, [PERSON] та її дочка [PERSON] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Відповідно довідки про проживання, виданої ОСББ «Домашній затишок» від 31.01.2022 № 1/01-22, за адресою [ADDRESS] проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 245577777 від 23.02.2021, квартира [ADDRESS] , у якій мешкають позивачка з донькою, належить на праві власності чоловіку позивачки [PERSON] (а.с. 14). Відповідно характеристики та довідки про заробітну плату від 27.01.2022, позивачка [PERSON] з 20.03.2017 працевлаштована в розрахунковому департаменті ПрАТ «Київводоканал», характеризується з позитивної сторони, з серпня 2021 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 17, 18). Відповідно положень ст. 171 СК України судом була з`ясована думка дитини сторін по справі у цьому спорі. Дитина [PERSON] пояснила, що вона навчається у 6-Г класі в Ліцеї «Голосіївський» № 241 міста Києва, проживає з матір`ю, вітчимом та молодшим братом [PERSON] . Свого батька [PERSON] вона не пам`ятає та ніколи не бачила, з ним жодного разу не спілкувалась і не зустрічалась, про неї піклується її матір. Батько ніколи не вітав її з днем народження та святами, вона згодна на позбавлення її батька батьківських прав. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно Висновку Органу опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 19.08.2022 за № 100-6089, дитина [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Працівником Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації 01.08.2022 проведено обстеження умов проживання за вказаною адресою та з`ясовано, що умови для проживання і виховання малолітньої [PERSON] створено належним чином. Для дитини виділено окрему кімнату. У кімнаті наявні два спільних місця, дитячий куточок для навчання, наявна сучасна побутова техніка, шафа-купе тощо. Наявні дитячі речі, іграшки, книги, одяг відповідного віку, статі та сезону. На момент проведення обстеження умов проживання малолітня [PERSON] була вдома. 18.07.2022 фахівцем Голосіївського районного в м. Києві центру соціальних служб проведено оцінку потреб сім`ї малолітньої [PERSON] та встановлено, що за вказаною адресою проживають мати [PERSON] разом з малолітніми: [PERSON] , 2011 р.н., [PERSON] , 2021 р.н., та чоловіком [PERSON] . У квартирі дотримуються санітарно-гігієнічних норм, наявні продукти харчування в достатній кількості. Зі спостережень фахівця, базові та психоемоційні потреби дитини мати задовольняє в повній мірі. Зі слів матері, вона перешкод не чинить у спілкуванні дитини з батьком. Батько [PERSON] з донькою не бачиться понад дев`ять років, не телефонує, фінансово не підтримує. Малолітня [PERSON] відвідує ліцей «Голосіївський» № 241 м. Києва, додатково відвідує спортивну секцію з танців, волейболу, футболу. [PERSON] надала підтверджуючі документи про те, що на обліку нарколога та психіатра не перебуває. За інформацією Голосіївського районного в м. Києві центру соціальних служб від 28.07.2021 № 100/09/1366, за результатами проведення роботи психолога з малолітньою [PERSON] , [INFO] , встановлено, що малолітня [PERSON] має тісний емоційний зв`язок з матір`ю [PERSON] . Стосунки із матір`ю можна охарактеризувати як теплі, засновані на взаємоповазі, вмінні вислухати, зрозуміти та допомогти. Стосунки із біологічним батьком [PERSON] емоційно холодні, будь-яка взаємодія відсутня. Матір і біологічного батька [PERSON] не сприймає як подружжя або пару, роздільне проживання батьків сприймає спокійно, без негативної емоційної напруги. Знаходячись вдома разом з матір`ю та/або вітчимом перебуває у ситуації емоційного комфорту. [PERSON] має яскраво виражену прихильність до матері та відчуженість до біологічного батька. [PERSON] . З метою з`ясування думки батька щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки, [PERSON] двічі запрошували до Служби рекомендованими листами з повідомленнями для надання пояснень та необхідного пакету документів. [PERSON] до Служби не з`явився, пояснень та документів не надав. З пояснень [PERSON] вбачається, що адреса проживання батька дитині не відома, батька вона не знає, не спілкується з ним. Батько нічого їй не купує, з днем народження не вітає. Номер його телефону дитині невідомий. Всі необхідні речі [PERSON] купує мати та вітчим. Відповідно вказаного висновку Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . За вимогами частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У спростування наведеного будь яких доказів відповідачем суду не надано. Отже, за вищевикладених обставин судом встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої доньки [PERSON] , не проявляє до дитини батьківської турботи, не піклується про доньку, не цікавиться її життям та здоров`ям, не зустрічається і не спілкується з донькою, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не готує доньку до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням та побутовими потребами, не дає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, дитина проживає з позивачкою, яка займається вихованням та утриманням доньки. За викладених обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у порядку розподілу між сторонами судових витрат, з відповідача підлягає стягненню на користь [PERSON] сплачений позивачкою судовий збір в дохід держави в сумі 992,40 грн. (а.с. 4).

Outcome: approved