Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

У жовтні 2021 року позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із позовом до відповідача, у якому просить: - припинити право [PERSON] на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належить відповідачу, [PERSON] ; - виплатити [PERSON] 542 970 (п`ятсот сорок дві тисячі дев`ятсот сімдесят) гривень, внесені [PERSON] на депозитний рахунок суду. В обґрунтування позивних вимог вказує, що позивач та відповідач з 17.09.2016 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину. Однак, спільне життя між ними не склалося, рішенням суду від 24.09.2020 шлюб було розірвано. Зазначає, що позивачу та відповідачу на праві спільної часткової власності в рівних частинах належить квартира. Проте, спільне володіння та користування квартирою неможливе з огляду на погані відносини, що склались між ними, вони не проживають разом, не ведуть спільне господарство, не спілкуються, родинних зв`язків не підтримують, відповідач жодних сплат комунальних послуг не здійснює, не утримує майно, а тягар утримання своєї частки у цій квартирі переклав на позивача, яка проживає там разом з їх малолітньою дитиною. Вказує, що квартира є невеликою та неподільною. При цьому, звертає увагу, що припинення власності на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, оскільки останній тривалий час проживає окремо, має окреме житло, також у батьків відповідача є житло, з якими він може разом проживати. З метою повноцінного користування та обслуговування квартири позивач просить припинити право відповідача на частку квартири, виплативши при цьому йому компенсацію вартості його частки, яка у гривневому еквіваленті становить 542 970 гривень. Разом з тим, позивачем на депозитний рахунок суду внесено суму коштів у розмірі 544 000 грн. 12.10.2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу передано до провадження судді Букіної О.М. 18 жовтня 2021 року ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків, шляхом подання до суду оригіналу квитанції про сплату судового збору та квитанції про внесення компенсації на депозитний рахунок суду. 29 жовтня 2021 року ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва відкрити провадження в цивільній справі. Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву від 11.07.2022 у якому остання проти позовних вимог заперечувала та просила суд відмовити у їх задоволенні. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений. Вислухавши думку позивача та її представника, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору купівлі-продажу від 27.06.2017 позивачу та відповідачу на праві спільної часткової власності в рівних частинах належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Вартість квартири становить 1 027 000 (один мільйон двадцять сім тисяч) гривень. Згідно з платіжним дорученням №41 від 29.06.2017 позивачем сплачено половину вартості квартири, в розмірі 513 500 (п`ятсот тринадцять тисяч п`ятсот) гривень. Згідно із висновком щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна від 24.09.2021 №09/21-1, вбачається, за технічними показниками об`єкт не може бути поділено через відсутність ще одного окремого виходу з об`єкту нерухомого майна та порушень положень ДБН В.2.-15:2019 Житлові будинки, які можуть виникнути в результаті поділу. З довідки начальника ЖЕД № 901/Т-238/09 від 24.03.2021 вбачається про те, що відповідач не проживає за місцем реєстрації, за адресою: [ADDRESS] , що також вбачається із акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 24.09.2021. Заявою від 15 квітня 2021 року відповідач повідомив позивача про свій намір продати належну йому Ѕ частину квартири. Посилаючись на статтю 362 Цивільного кодексу України, згідно якої позивач, як учасник спільної часткової власності, має право привілейованої купівлі. Відповідач зазначив, що продасть свою частину квартири за 840 000 (вісімсот сорок тисяч) гривень. У листі-відповіді на заяву [PERSON] від 15.04.2021 позивач повідомила, що має намір придбати Ѕ частину квартири, що належить відповідачу на праві власності за ринкову вартість - 542 970 ( п`ятсот сорок дві тисячі дев`ятсот сімдесят) гривень. Відповідно до цінової довідки ТОВ «Консалтингова фірма «Євротерра» від 27.04.2021 вбачається, що ринкова вартість квартири складає 1 085 940 (один мільйон вісімдесят п`ять тисяч дев`ятсот сорок) гривень, а ринкова вартість Ѕ частини квартири складає 542 970 (п`ятсот сорок дві тисячі дев`ятсот сімдесят) гривень. Позивач внесла на депозитний рахунок Солом`янського районного суду м. Києва 544 000 (п`ятсот сорок чотири тисячі) гривень, що підтверджується квитанцією № 17 від 05.10.2021. Згідно із частинами 1 та 2 статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Судом встановлено, що квартира є невеликою, складається з двох житлових кімнат. Житлова площа квартири - 28,4 кв. м., загальна - 52,3 кв. м. Обладнати дану квартиру перегородкою, додатковою ванною кімнатою, окремим входом-виходом без втрати її цільового призначення є технічно неможливо, тобто відповідно ч. 2 ст. 183 ЦК України квартира є неподільною. В судовому засіданні також встановлено, що спільне володіння і користування квартирою неможливе, оскільки між сторонами існують неприязні відносини і в добровільному порядку вирішення спору не можливо. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що наявні підстави вважати, що спільне користування вказаною квартирою неможливе, задоволення позову не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, оскільки дана квартира не є єдиним житлом, де він може проживати, при цьому відповідач тривалий час проживає в іншому місці та відповідно сам виявив бажання здійснити викуп його частки, запропонувавши це позивачу. Суд також враховую, що оскільки відповідач тривалий час не проживає у вказаній квартирі за адресою: [ADDRESS] , з урахуванням здійсненого позивачем відшкодування дійсної вартості частки відповідача, шляхом внесення на депозитний рахунок суду вартості цієї частки, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача. Отже, у зв`язку зі припиненням відповідача права на частку у спільному майні, йому повністю відшкодовуються її вартість. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову, а відповідачу мають бути виплачені кошти, які внесені позивачем на депозит суду згідно квитанції № 17 від 05.10.2021. Задовольняючи позов про припинення права власності відповідача на Ѕ частку квартири з виплатою їй вартості цієї частки, суд виходить із того, що таке припинення (пункт 4 частини першої статті 365 ЦК України) не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, оскільки він не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальних послуг, а проживає тривалий час в іншому місці. При визначені вартості частки квартири судом враховано висновки цінової довідки ТОВ «Консалтингова фірма «Євротерра» від 27.04.2021, визначена вартість якої відповідачем не заперечується. Крім того, втручання у право власності може бути виправданим згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і буде відповідати усталеній прецедентній практиці Європейського суду з прав людини (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»), якщо воно здійснено: з метою врегулювання спору і врахування права власності іншого співвласника (суспільний інтерес); на підставі закону; з дотриманням вимог співмірності і пропорційності. З урахуванням указаного та виходячи з того, що спірна квартира є неподільною, частка відповідача у праві спільної часткової власності на указану квартиру не може бути виділена в натурі, спільне володіння і користування майном є неможливим, а тому є підстави для припинення права відповідача на Ѕ частини спірної квартири. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою ним за подачу позову 908,00 грн. судового збору. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4521, 70 грн., оскільки ціна позову становить 542970,00 грн.

Outcome: approved