Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

27.09.2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розподіл судових витрат на правничу допомогу, посилаючись на те що, в провадженні суду перебувла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів. Заявник зазначив, що рішенням Фастівського міськрайонного суду від 06.07.2022 по справі № 381/322/22 (2/381/488/22) позов [PERSON] було задоволено. В позовній заяві заявник вказував попередній розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10\~000 гривень та витрати зі сплати судового збору в сумі 99,40 гривень. [PERSON] подаючи заяву про стягнення витрат з відповідача на правничу допомогу долучає копію Договору № 1 від 05.08.2021, копію Додатку№2 від 01.12.2021 до Договору №1 від 05.08.2021, копію Акту про надані послуги №2 від 15.09.2022 до Договору №1 про надання правової допомоги від 05.08.2021, копію квитанції №2 від 15.09.2022, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. На підставі викладеного, [PERSON] просив поновити строк на подання заяви про розподіл судових витрат та доказів про такі витрати, долучити до матеріалів справи вищезазначені документи та стягнути з відповідача [PERSON] понесені судові витрати в розмірі 10\~992,40 гривень. Сторони повідомлені про дату судового розгляду заяви шляхом направлення смс-повідомлення, про що свідчать довідки про іх доставку. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. З аналізу положень статті 270 ЦПК України вбачається, що зазначена стаття передбачає можливість ухвалення у справі додаткового судового рішення з метою усунення такого недоліку, як неповнота судового рішення, тобто невирішеність якихось питань, які необхідно було вирішити у рішенні, в даному випадку - не вирішення питання про судові витрати. Суд,\~дослідивши письмові\~докази по справі, вважає заяву такою, що не підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Фастівського міськрайонного суду від 06.07.2022 по справі № 381/322/22 (2/381/488/22) позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів було задоволено. Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року №6-рп/2013). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Частиною 1 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За умовами ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. З матеріалів справи вбачається, що 06.07.2022 представником позивача адвокатом Льовкіним М.О. відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України до суду подано заяву про те, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду позивач має намір стягнути з відповідача понесені судові витрати про що подати відповідну заяву. Отже, строк подання заява про стягнення судових витрат сплинув 11 липня 2022. Проте, лише 22 серпня 2022 позивач Момот подав до суду заяву про видачу копії рішення суду від 06.07.2022 і згідно рекомендованого повідомлення про вручення 15.09.2022 [PERSON] отримав рішення Фастівського міськрайонного суду від 06.07.2022. Заява, яка є предметом даного судового розгляду подана до суду лише 27 вересня 2022. З урахуванням викладеного вище, суд не вбачає поважності причин пропуску встановленого процесуальним законом строку для подання заяви про стягнення судових витрат. Крім цього, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, [PERSON] долучив до заяви Договору № 1 від 05.08.2021, копію Додатку№2 від 01.12.2021 до Договору №1 від 05.08.2021, копію Акту про надані послуги №2 від 15.09.2022 до Договору №1 про надання правової допомоги від 05.08.2021, копію квитанції №2 від 15.09.2022, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Як вбачається з вищезазначених документів, правову допомогу надано заявнику [PERSON] іншим адвокатом Матвійчуком Д.В., який не представляв інтереси позивача [PERSON] при розгляді справи по суті. Квитанція № 2 від 15.09.2022 (а.с.22) не є документом, що підтверджує фактичну сплату коштів за договором про надання правничої допомоги, оскільки не є фінансовим документом. Отже, заявником не надано належних та допустимих доказів в підтвердження сплати позивачем коштів в розмірі 10\~000 гривень, зокрема, не надано відповідної квитанції банківської установи, платіжного доручення чи будь-якого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява про стягнення судових витрат є такою, що подана з порушенням встановлених законом строків та є недоведеною належними доказами.

Outcome: dismissed