Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

29.12.2015 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та просив суд стягнути з відповідача збитки у загальному розмірі 244 048, 13 грн., витрати пов`язані із залученням оцінювача у розмірі 1 400, 00 грн. та витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 15 056, 00 грн. Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на те, що 06.05.2015 з вини відповідача, який допустив порушення правил дорожнього руху, сталася дорожньо-транспортна пригода, у якій було пошкоджено зазначений автомобіль у результаті зіткнення з автомобілем CHEVROLET AVEO, д.н.з. [NUMBER] , яким керував відповідач. В наслідок ДТП його автомобілю було завдано пошкодження, а йому як власнику матеріального збитку, який визначений у звіті №295, складеному оцінювачем ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» [PERSON] як вартість відновлювального ремонту автомобіля KIA SORENTO, д.н.з. [NUMBER] у розмірі 212 494, 91 грн., при цьому фактичні затрати на ремонт автомобіля відповідно до рахунку ТОВ «Інтерциклон» від 27.05.2015 №IBP0003255 складають 240 825, 38 грн., з яких 50 000, 00 грн. відшкодовано страховою компанією ПАТ «Брокбізнес», у якій була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача згідно полісу обов`язкового страхування. Крім того, з метою відновлення свого порушеного права ним понесено ряд додаткових витрат, в тому числі витрати пов`язані з розглядом справи про адміністративне правопорушення відносно відповідача, а саме: оплата на користь ТОВ «ОЛЛІ ТРАНС» 1 188, 00 грн. та 594, 00 грн. за надання відеозапису, який використаний в подальшому для доведення вини відповідача; витрати пов`язані із залученням оцінювача у розмірі 1 400, 00 грн.; витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 16 056, 00 грн. Оскільки відповідач є особою відповідальною за завдані збитки, позивач просить стягнути з нього зазначені додаткові витрати, та основну суму збитку у розмірі 190 825, 38 грн. Крім того, як вказує позивач, до моменту пошкодження його автомобіля, останній використовувався ним як суб`єктом підприємницької діяльності для отримання прибутку. Зокрема, позивач посилається на те, що 01.04.2015 між ним та [PERSON] укладено договір оренди транспортного засобу, відповідно до умов якого позивач зобов`язався передати у користування [PERSON] автомобіль KIA SORENTO, д.н.з. [NUMBER] , а [PERSON] зобов`язався сплачувати орендну плату у розмірі 700, 00 грн. в день. Однак порушення його прав з боку відповідача потягло за собою неналежне виконання зобов`язання за договором оренди транспортного засобу перед [PERSON] , у зв`язку з чим ним, по-перше, не було отримано доходу у вигляді орендної плати в сумі 21 700, 00 грн., по-друге, були понесені додаткові витрати у вигляді сплати неустойки та штрафу у загальному розмірі 21 000, 00 грн. Зазначає, що у зв`язку з перебуванням його пошкодженого автомобіля на стоянці СТО ним, у відповідності до рахунку ТОВ «Інтерциклон» №IBP0003902, понесені витрати станом на 14.12.2015 у розмірі 11 348, 13 грн. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить стягнути з відповідача збитки у загальному розмірі 244 048, 13 грн., витрати пов`язані із залученням оцінювача у розмірі 1 400, 00 грн. та витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 16 056, 00 грн. Ухвалою суду від 25 січня 2016 року в справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду. Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року позов був задоволений частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 165 108, 86 грн., витрати на правову допомогу в сумі 16 098,00 грн., витрати з оплати судового збору в сумі 1 651,08 грн.. В задоволенні інших вимог - відмовлено. 03.03.2017 на адресу суду надійщла заява [PERSON] про перегляд заочного рішення суду від 28.02.2017 з доданими до неї звітом про оцінку вартості матеріального збитку, складеним 22.05.2015 оцінювачем ПП «ТА-Експерт-Сервіс» [PERSON] та рецензією на йього. Ухвалою суду від 12 вересня 2017 року заочне рішення суду було скасовано, а справу призначено до судового розгляду. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 19.02.2019 справу передано судді Усатовій І.А. Ухвалою суду від 08.07.2021 у справі за клопотанням представника відповідача призначено експертизу із поставленням питань, що мають значення для справи, матеріали цивільної справи надано експертам у розпорядження, оплату за проведення судової автотоварознавчої експертизи покладено порівну на сторони. Згідно листа КНІДСЕ від 08.12.2021 №26803/21-56, матеріали справи повернуто до суду, без виконання вищезазначеної ухвали, оскільки оплата за проведення судової експертизи до Інституту не надійшла у повному обсязі. У судовому представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, про причини своєї неявки не повідомив. За таких обставин, оскільки відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в даному судовому засіданні, в заочному порядку, проти чого не заперечував позивач та його представник. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи і оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.05.2015 в м. Києві на пл. Тульській відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів KIA SORENTO, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та CHEVROLET AVEO д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в наслідок якої автомобілі зазнали механічних ушкоджень. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача [PERSON] , що вбачається із постанови Оболонського районного суду м. Києва від 18.11.2015, відповідно до якої винні дії відповідача виразилися в порушенні п.п. 10.1, 16.5 ПДР України, який перед початком руху, не переконався, що дозволено рух та не надав дорогу транспортному засобу, що завершував рух через перехрестя, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Позивач [PERSON] є власником автомобіля KIA SORENTO, д.н.з. [NUMBER] , що вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . У результаті ДТП автомобіль позивача отримав ряд механічних ушкоджень, характер та локалізація яких відображені в довідці відділу ДАІ Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві, протоколі огляду транспортного засобу, приєднаних до справи фотоматеріалах. Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що в результаті винних та протиправних дій відповідача, пошкоджено належне позивачу майно, та відповідно завдано збитків та матеріальної шкоди. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно положень ст.ст. 1187, 1188 ЦК України діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Положеннями ч. 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, з урахуванням вищевикладеного вбачається, що у результаті вчинення відповідачем правопорушення у останнього виник обов`язок відшкодувати позивачу завдану матеріальну шкоду. При цьому межі цивільно-правової відповідальності визначаються її компенсаційним характером, і у зв`язку з цим необхідністю еквівалентного відшкодування потерпілому завданої йому шкоди чи збитків, так як кінцева ціль застосування цивільно-правової відповідальності полягає у відновлені майнової сфери потерпілої сторони. Так, з наданого позивачем звіту від 28.05.2015 №295, складеного оцінювачем ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» [PERSON], права та фахова кваліфікація якого на проведення оцінки автотранспортних засобів засвідчені кваліфікаційним свідоцтвом оцінювача від 01.11.2003 МФ №634, свідоцтвом про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів від 12.01.2004 №954, сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності від 16.09.2013 №15177113, вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля KIA SORENTO, д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження в ДТП складає 171 008, 86 грн. Однак, суд не приймає до уваги наданий позивачем звіт від 28.05.2015 №295 з огляду на таке. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі. Права, обов`язки та відповідальність суб`єктів оціночної діяльності встановлюються цим та іншими законами. Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Відповідно до п. 1.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту. Згідно п. 1.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 методика застосовується з метою: визначення ринкової вартості КТЗ, їх складників у разі відчуження; визначення стартової ціни КТЗ для їх продажу на аукціоні чи за конкурсом; визначення вартості КТЗ як об`єкта застави; визначення вартості КТЗ у складі майна фізичних осіб для його декларування; визначення вартості КТЗ для страхування фізичними та юридичними особами; визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ; визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ; визначення вартості КТЗ для розв`язання майнових суперечок; визначення вартості арештованих, конфіскованих або визнаних безхазяйними КТЗ, їх складників у разі вимушеного їх продажу; визначення вартості КТЗ, його складників, що ввозяться на митну територію України; визначення вартості відокремленого КТЗ в складі основних засобів юридичних осіб; в інших випадках у разі визначення вартості відокремленого КТЗ для встановлення розміру обов`язкових платежів до бюджету. Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження за наявності однієї з нижчезазначених умов: - вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість; - сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ і втрати товарної вартості не менша за ринкову вартість КТЗ за умови що вартість ремонту менша вартості ТЗ. Згідно наданого позивачем звіту від 28.05.2015 №295, складеного оцінювачем ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» [PERSON], визначено, що вартість завданого власнику автомобіля KIA SORENTO, д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження в ДТП складає 171 008, 86 грн. При цьому, враховано коефіцієнт фізичного зносу складників автомобіля KIA SORENTO, д.н.з. [NUMBER] , що складає 0,29991. Натомість, з доданого відповідачем до заяви про перегляд заочного рішення звіту про оцінку вартості матеріального збитку, складеного 22.05.2015 оцінювачем ПП «ТА-Експерт-Сервіс» [PERSON] , вбачається, що власником КТЗ в процесі огляду було повідомлено, що оцінюваний КТЗ вже раніше був пошкоджений, про що ним власноруч вказано в Акті огляду транспортного засобу. Таким чином, у звіті про оцінку вартості матеріального збитку, складеним 22.05.2015 оцінювачем ПП «ТА-Експерт-Сервіс» [PERSON] , у відповідності до вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092, експертом було враховано дану обставину та визначено, з врахуванням попереднього пошкодження автомобіля, коефіцієнт фізичного зносу складників автомобіля KIA SORENTO, д.н.з. [NUMBER] , що складає 0,51. Відповідно до наданого відповідачем суду звіту про оцінку вартості матеріального збитку, складеного 22.05.2015 оцінювачем ПП «ТА-Експерт-Сервіс» [PERSON] та рецензією на йього, права та фахова кваліфікація якого на проведення оцінки автотранспортних засобів засвідчені кваліфікаційним свідоцтвом оцінювача від 27.12.2003 МФ №846, свідоцтвом про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів від 30.03.2005 №2543, сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності від 25.06.2014 №16639/14, посвідченням про підвищення кваліфікації оцінювача від 27.11.2015 МФ №1405-ПК вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля KIA SORENTO, д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження в ДТП складає 93 306,00 грн. Крім того, відповідно до калькуляції доданої до звіту вартість відновлювального ремонту автомобіля KIA SORENTO, д.н.з. [NUMBER] визначена у розмірі 211 657,27 грн., відповідно до представленого позивачем рахунку від 27.05.2015 № IBP0003255, виставленого ТОВ «Інтерциклон», вартість ремонту автомобіля KIA SORENTO, д.н.з. [NUMBER] на СТО складає 240 825, 38 грн. Разом з цим, умовами покладення обов`язку по відшкодуванню шкоди (майнової відповідальності) є неправомірність дій заподіювача, наявність між ними і шкодою безпосереднього причинного зв`язку, а також вина зазначеної особи. В той же час, п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», роз`яснено, що враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Стаття 56 ЦПК України встановлючи вимоги до належності доказів визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України на кожну сторону покладено обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що у справі відсутні докази, які б давали суду підстави стверджувати, що для усунення порушень права власності позивача, тобто, у даному випадку відновлення його пошкодженого автомобіля до стану, який той мав до моменту отримання механічних пошкоджень, завданих з вини відповідача, необхідним є виконання всіх робіт, перелік яких наведений у калькуляції до звіту від 22.05.2015 №10-01-16VN та у рахунку від 27.05.2015 № IBP0003255, виставленому ТОВ «Інтерциклон». Також у справі відсутні докази, які б давали суду підстави стверджувати, що проведення всіх робіт із заміною всіх відповідних складових, зазначених у калькуляції оцінювача та рахунку ТОВ «Інтерциклон», є необхідним для усунення саме тих пошкоджень, які завдані в результаті протиправних дій відповідача. Виходячи із зазначеного, суд дійшов висновку, що калькуляція оцінювача та рахунок від 27.05.2015 № IBP0003255 не є належним доказом для обгрунтування розміру матеріальної шкоди, заданої позивачу в результаті пошкодження його автомобіля. За таких обставин, суд приймає до уваги звіт від 22.05.2015, складнений оцінювачем ПП «ТА-Експерт-Сервіс» [PERSON] , та виходить з того, що розмір матеріального збитку завданого позивачу в результаті його пошкодження автомобіля KIA SORENTO, д.н.з. [NUMBER] становить 93 306,00 грн. При цьому, суд не приймає до уваги звіт від 28.05.2015 №295, складений оцінювачем ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» [PERSON] . Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована страховою компанією ПАТ «Брокбізнес». На виконання зобов`язання за договором страхування ПАТ «Брокбізнес» сплачено на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 50 000, 00 грн. Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що у відповідності до положень ст.ст. 1166, 1192, 1194 ЦК України, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу завдану матеріальну шкоду у розмірі 43 306,00 грн. У зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди належить задовольнити частково у зазначеному розмірі. Згідно ст. 22 ЦК України, передбачено право особи на відшкодування збитків, завданих у результаті порушення її цивільного права. Відповідно до зазначеної норми права, збитками є 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На основі наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що в результаті протиправних дій відповідача, які призвели до порушення права власності позивача, останньому завдано збитків, що вбачається з наступного. 01.04.2015 між [PERSON] , як фізичною особою-підприємцем та [PERSON] , як фізичною особою-підприємцем, укладено договір оренди транспортного засобу, відповідно до умов якого позивач зобов`язався передати у тимчасове платне користування [PERSON] автомобіль KIA SORENTO, д.н.з. [NUMBER] , а [PERSON] зобов`язався сплачувати орендну плату у розмірі 700, 00 грн. за один день користування. У зв`язку із пошкодженням відповідачем належного позивачу автомобіля, останнім не виконано зобов`язання за вказаним договором оренди транспортного засобу. 03.06.2015 ФОП [PERSON] до позивача пред`явлено претензію з вимогою сплати штрафних санкцій за порушення зобов`язання, передбачених п. 9.2 договору оренди транспортного засобу. 18.06.2015 позивачем на користь ФОП [PERSON] сплачено 7 000, 00 грн. штрафу за прострочення більше ніж на 15 календарних днів виконання зобов`язання по передачі предмету оренди в користування та 14 000, 00 грн. неустойки за 28 календарних днів прострочення виконання вказаного зобов`язання, що підтверджується платіжним дорученням ПАТ «Універсал банк» від 08.06.2015 № 052В520151590008. Так як виконання ФОП [PERSON] свого обов`язку по внесенню орендної плати, обумовлене виконанням позивачем свого обов`язку по передачі транспортного засобу, пошкодження відповідачем належного позивачу автомобіля обумовило неможливість отримання останнім доходу від передачі майна в оренду у розмірі 21 000, 00 грн., що відповідає періоду 31 календарний день оренди. Таким чином, оскільки в результаті протиправних дій відповідача, які призвели до порушення права власності позивача, останньому завдано зазначених збитків, відповідач зобов`язаний відшкодувати їх у повному обсязі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування збитків у цій частині належить задовольнити. Разом з тим, враховуючи те, що судом не прийнято до уваги як доказ наданий позивачем звіт від 28.05.2015 №295, складений оцінювачем ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» [PERSON], вимоги позивача щодо відшкодування понесених ним витрат, пов`язаних із залученням оцінювача у розмірі 1 400, 00 грн., задоволенню не підлягають. Окрім того, у матеріалах справи також відсутні докази, які підтверджують, що у зв`язку з перебуванням пошкодженого автомобіля на стоянці СТО позивачем у відповідності до рахунку ТОВ «Інтерциклон» №IBP0003902 понесені витрати станом у розмірі 11 348, 13 грн., як про це стверджується останнім. Оскільки позивачем пред`явлено вимоги до відповідача про відшкодування зазначених витрат, але не надано доказів, які підтверджують, що такі витрати були фактично понесені, суд дійшов висновку, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю. З вищевикладеного вбачається, що в цілому позов [PERSON] до [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 43 306,00 грн. та стягнення збитків у розмірі 21000,00 грн., що у сукупності складає 64 306,00 грн. З урахуванням того, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно ч.ч. 1 та 3 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання даного позову сплачено 2 605, 06 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією від 28.12.2015 №ПН401596. Тому, з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню судовий збір в сумі 1081,07 грн. Крім того, відповідач просив вирішити питання щодо стягнення з з позивача на його користь витрат на правничу допомогу у розмірі 15 056,00 грн., на що суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 59 Конституції закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до п.п.6, 9 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Згідно зі ст.19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Статтею 30 Закону передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Так, в матеріалах справи є надана позивачем разом з позовною заявою, належним чином завірена копія договору про надання адвокатських послуг від 07 травня 2015 року, який був укладений між адвокатом Юрчик М.В. та клієнтом [PERSON] , копія Додатку №1 до договору про надання адвокатських послуг від 07 травня 2015 року, копія квитанції №45 від 03.06.2015 на суму 10 056,00 грн. Окрім того, 04.08.2016 разом з додатковими поясненнями позивачем було надано акт приймання-передачі виконаних робіт до Додатку №1 до договору про надання адвокатських послуг від 07 травня 2015 року, згідно якого адвокат Юрчик М.В. для отримання позитивного результату по справі вчинив наступні дії та надав послуги, що пов`язані з предметом доказування по зазначеній справі або є необхідними, а саме: консультація клієнта щодо порядку дій потерпілого внаслідок ДТП, 1 год, 400 грн.; отримання у ТОВ «ОЛЛІ ТРАНС» 594,00 грн. трьох відеозаписів ДТП з автомобілем позивача 06.05.2015, 3 год., 1050 грн.; оримання у КП «Київдорсервіс» даних організації дороднього руху на перехресті просп.. Московський - просп..Оболонський (м. «Петрівка») у м.Києві згідно бази дислокації ТЗРДР та паспортних даних світлофорного об`єкту станом на 06.05.2015, 2,5 год., 750 грн.; отримання звіту №295 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 28.05.2015, складеного оцінювачем [PERSON] ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія», 4 год., 1400 грн.; підготовка та подання до Оболонського районного суду м.Києва доводів та міркувань потерпілого по справі №756/6322/15-п щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення ним Правил дорожнього руху, внаслідок яких були завдані збитки автомобілю клієнта в ДТП, що сталась 06.05.2015, 2 год., 900 грн.; участь у чотирьох судових засіданнях Оболонського районного суду м.Києва по справі №756/6322/15-ц щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення ним Правил дорожнього руху, внаслідок яких були завдані збитки автомобілю клієнта в ДТП, що сталась 06.05.2015, 6 год., 2700 грн.; підготовака та подання до Солом`янського районного суду м.Києва позовної заяви про стягнення з [PERSON] матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 2 год., 800 грн.; участь у трьох судових засіданнях Солом`янського районного суду по справі щодо стягнення з [PERSON] на користь клієнта збитків, які завдані клієнту [PERSON] внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху, що стало причиною ДТП, що сталась 06.05.2015, 4,5 год., 2056 грн., всього - 10056,00 грн. Також 28.10.2016 позивачем було подано до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнененя судових витрат на правову допомогу до 16 056,00 грн., з доданими копією Додатку №2 від 02.08.2016 до договору про надання адвокатських послуг від 07 травня 2015 року, копією акту приймання-передачі виконаних робіт до Додатку №2 від 02.08.2016 до договору про надання адвокатських послуг від 07 травня 2015 року, копіями квитанцій №68 від 11.10.2016 на суму 3021,00 грн. та №12 від 27.10.2016 на суму 3021,00 грн. Згідно акту приймання-передачі виконаних робіт до Додатку №2 від 02.08.2016 до договору про надання адвокатських послуг від 07 травня 2015 року адвокат Юрчик М.В. для отримання позитивного результату по справі вчинив наступні дії та надав послуги, що пов`язані з предметом доказування по зазначеній справі або є необхідними, а саме: консультація щодо вироблення правової позиції позивача суду по справі щодо стягнення з [PERSON] внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху, що стало причиною ДТП, що сталась 06.05.2016 щодо заперечень відповідача, які подані до суду 15.06.2016 представником відповідача в заперечення частини позовних вимог позивча щодо стягнення з відповідача на користь позивача прямих та непрямих збитків позивача, 5 год, 2500 грн.; підготовка та подання до суду пояснень позивача щодо заперечень відповідача, які подані до суду 15.06.2016 представником відповідача в заперечення частини позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідачан а користь позивача прямих та непрямих збитків позивача, 4 год., 1500 грн.; участь у звох судових засіданнях щодо стягнення з [PERSON] на користь клієнта збитків, які завдані клієнту [PERSON] внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху, що стало причиною ДТП, що сталась 06.05.2015, 4 год., 2000 грн. Оцінивши надані відповідачем матеріали в обґрунтування розміру понесених ним витрат на правничу допомогу, враховуючи, що адвокат приймав часть у розгляді даної справи у двох судових засіданнях 15.06.2016 та 28.02.2017, суд вважає їх обґрунтованими частково. Так, суд вважає, що виправданими є витрати по наданню правової допомоги, що включає: консультація клієнта щодо порядку дій потерпілого внаслідок ДТП, 1 год, 400 грн.; підготовка та подання до Оболонського районного суду м.Києва доводів та міркувань потерпілого по справі №756/6322/15-п щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення ним Правил дорожнього руху, внаслідок яких були завдані збитки автомобілю клієнта в ДТП, що сталась 06.05.2015, 2 год., 900 грн.; підготовака та подання до Солом`янського районного суду м.Києва позовної заяви про стягнення з [PERSON] матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 2 год., 800 грн.; консультація щодо вироблення правової позиції позивача суду по справі щодо стягнення з [PERSON] внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху, що стало причиною ДТП, що сталась 06.05.2016 щодо заперечень відповідача, які подані до суду 15.06.2016 представником відповідача в заперечення частини позовних вимог позивча щодо стягнення з відповідача на користь позивача прямих та непрямих збитків позивача, 5 год, 2500 грн.; підготовка та подання до суду пояснень позивача щодо заперечень відповідача, які подані до суду 15.06.2016 представником відповідача в заперечення частини позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідачан а користь позивача прямих та непрямих збитків позивача, 4 год., 1500 грн. Окрім того, враховуючи, що адвокат приймав часть у розгляді даної справи у двох судових засіданнях 15.06.2016 та 28.02.2017, приймаючи до уваги їх тривалість, суд вважає обґрунтованими витрати на правову допомогу на представництва позивача у суді у розмірі 282,00 грн.. При цьому, витрати на отримання у ТОВ «ОЛЛІ ТРАНС» 594,00 грн. трьох відеозаписів ДТП з автомобілем позивача 06.05.2015, 1050 грн.; оримання у КП «Київдорсервіс» даних організації дороднього руху на перехресті просп.. Московський - просп..Оболонський (м. «Петрівка») у м.Києві згідно бази дислокації ТЗРДР та паспортних даних світлофорного об`єкту станом на 06.05.2015, 750 грн.; участь у чотирьох судових засіданнях Оболонського районного суду м.Києва по справі №756/6322/15-ц щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення ним Правил дорожнього руху, внаслідок яких були завдані збитки автомобілю клієнта в ДТП, що сталась 06.05.2015, 2700 грн., суд вважає такими, що не пов`язані з предметом доказування у даній справі. Витрати на отримання звіту №295 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 28.05.2015, складеного оцінювачем [PERSON] ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія», 1400 грн., суд вважає такими, що не відносяться до витрат на правничу допомогу адвоката. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України, розмір задоволених позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 6382,00 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial