Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Подільська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме : квартирою [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що є співвласницею квартири [ADDRESS] разом зі своїм братом [PERSON] на підставі договору дарування від 22.12.2020 № 3-956, посвідченого Чотирнадцятою Київською державною нотаріальною конторою. Зазначила, у цій квартирі зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , За словами батька позивача, це донька на онука його співмешканки з якою він проживав у 2014 - 2016 роках, цих осіб ним було прописано на прохання його співмешканки щоб вони мали можливість отримати закордонні паспорти. Місце проживання вказаних осіб було зареєстровано у квартирі [ADDRESS] з 20.11.2014. Актами КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» від 15.09.2017 та 03.02.2020 встановлено, що [PERSON] та [PERSON] за вказаною адресою не проживають з 2017 року. Позивач посилається, що відповідачі не проживають у вказаній вище квартирі, участі в оплаті житлово-комунальних послуг не приймають чим позбавляють розпоряджатися власністю в повному обсязі. Вважає, що відповідачі не проживають у спірній квартирі без поважних причин понад рік, а тому втратили право користування житловим приміщенням. З огляду на викладене, позивач просить задовольнити позов. 22 січня 2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана на розгляд судді Анохіну А.М. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 25.01.2021 відкрито спрощене позовне провадження в справі. В ухвалі було визначено учасникам судового розгляду строки на подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечень та пояснень щодо позову в порядку передбаченим статтями 179-181 ЦПК України. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30.03.2021 справу було призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відзив на позовну заяву відповідачами не подано. Позивач в судове засідання не з`явилася, проте до суду представником позивача подано заяву в якій просить справу слухати без участі позивача та її представника та в разі неявки відповідачів в судове засідання не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, до суду подано заяву в якій просить справу слухати у її відсутність та вирішити справу у відповідності до чинного законодавства України. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставили. Судова повістка, що направлялась на їх адресу за зареєстрованим місцем проживання, не була отримана відповідачами, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які знаходяться в матеріалах справи. Крім того, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч. 3, 5, 8, 11 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 14-507 цс 18 від 12 грудня 2018 року. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідачів про час розгляду справи належним. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є співвласницею квартири [ADDRESS] разом зі своїм братом [PERSON] на підставі договору дарування від 22.12.2020 № 3-956, посвідченого Чотирнадцятою Київською державною нотаріальною конторою, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 238138698 від 22.12.2020 (а.с.10-11, 12). Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно з ст.ст. 317, 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Встановлено, що між позивачем та відповідачем не було встановлено житлового сервітуту на спірне житлове приміщення. Як вбачається з актів КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» від 15.09.2017 та 03.02.2020, що [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживають з 2017 року. З позовної заяви вбачається, що відповідачі, хоча значаться зареєстрованими у спірній квартирі, однак за спірною адресою не проживають, будь-якої участі в оплаті комунальних послуг та утриманні житла не приймають. Оцінюючи матеріали справи, суд вважає встановленим, що відповідачі не проживають у спірній квартирі. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів солідарно на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн, тобто по 587,33 грн з кожного.

Outcome: approved