Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-29 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернувся в суд з позовом до Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, [PERSON] , [PERSON] сектору з питань державної реєстрації Рахівської районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. В обґрунтування\~позову зазначив,\~що відповідно до рішення сьомої (позачергової) сесії сьомого скликання Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №160 від 17 червня 2016 року "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність йому надано дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Дана земельна ділянка розташована по [ADDRESS] . В порядку положень ст. 118 Земельного кодексу ним розробляється та знаходиться на стадії кінцевого виготовлення проєкт землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки у власність, який містить в собі Договір дарування №2361 від 22 вересня 2005 року, укладений між [PERSON] , [PERSON] , та Обдарованим, [PERSON] , відносно житлового будинку [ADDRESS] , який розташовується на даній земельній ділянці, зібраний кадастровий план земельної ділянки, акт прийому-передачі межових знаків на зберігання від 18.07.2016 року. Крім того, відповідно до рішення сьомої (позачергової) сесії сьомого скликання Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №161 від 17 червня 2016 року "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Дана земельна ділянка розташована по [ADDRESS] . В порядку положень ст. 118 Земельного кодексу ним розробляється, а отже знаходиться на стадії виготовлення, проєкт землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки у власність, який містить в собі Довідку звітності з кількісного обліку земель про наявність земель та їх розподіл за власниками земель - землекористувачами, угіддями №34-7-0ю25-402/170-17 від 03 жовтня 2017 року, акт погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами від 30 грудня 2016 року, рішення 17 (позачергової) сесії 7 скликання №372 від 18 серпня 2017 року "Про погодження меж земельних ділянок", згідно з яким погоджено межі земельної ділянки із суміжними землекористувачами [PERSON] та [PERSON] , зібраний кадастровий план земельної ділянки, погодження проекту землеустрою Відділом містобудування та архітектури Рахівської РДА Закарпатської області №311 від 29.01.2017 року, Висновок про розгляд проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 22 грудня 2017 року №22324/82-17 експерта державної експертизи. Таким чином, в порядку виготовлення зазначених проєктів землеустрою щодо відведення даних земельних ділянок у власність, він звернувся до відділу у Рахівському районі Головного управління держгеокадастру у Закарпатській області із відповідними заявами та необхідними для цього документами про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру 29.09.2017 року (реєстраційний номер ЗВ-2102653032017) та до Державного земельного кадастру 06.01.2018 (реєстраційний номер ЗВ-9700005212018), однак у вчиненні таких дій йому було відмовлено. Так, рішенням №РВ-2100230002017 від 20.11.2017 та рішенням №РВ-2100232182018 від 19.01.2018 державним кадастровим реєстратором Відділу у Рахівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області було прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до державного кадастру та винесено з цього приводу Висновки щодо перевірки електронного документа з підстав: відносно земельної ділянки площею 0,15 га з приводу невідповідності електронного документа установленим вимогам, зокрема XSD Схема наявні зауваження щодо валідності електронного документа. Перетин ділянок з ділянкою - 2123681500:09:001:0056, площа співпадає на 7,0981%, а відносно земельної ділянки площею 0,25 га з приводу невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме XSD Схема наявні зауваження щодо валідності електронного документа. Перетин ділянок з ділянкою - 2123681500:09:001:0056, площа співпадає на 0,698%. Згідно з Технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадян [PERSON] та [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на території [ADDRESS] , кадастровий номер 2123681500:09:001:0056 був присвоєний земельній ділянці, яка є суміжною земельною ділянкою, що межує із землями, які відводяться йому у власність. При цьому зовнішні межі земельної ділянки площею 0,15 га, яка відведена у власність Відповідачам, визначені виконавцем робіт за наявними на місцевості старими межовими знаками, якими являється огорожа, встановлена між суміжними земельними ділянками попередніми власниками/землекористувачами цих земель. Водночас відповідно до рішення 22 сесії 7 скликання Верхньоводянської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області №472 від 02.02.2018 року "Про затвердження технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), Відповідачам, [PERSON] та [PERSON] , затверджено технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,1500 га, яка знаходиться по [ADDRESS] , однак, згідно з доказами, якими являються рішення №№ РВ-2100230002017 від 20.11.2017 року та РВ- 2100232182018 від 19 січня 2018 року, винесених Державним кадастровим реєстратором Відділу у Рахівському районі Головного управління держгеокадастру у Закарпатській області вбачається, що розмір земельної ділянки, яка передана у власність Відповідачам є більшим. Зокрема: на 7.0981 відсотка від загальної площі земельної ділянки площею 0,15 га, яка передана Позивачу для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд [ADDRESS] Водяне або на 106,48 м.кв.; на 0,698 відсотка від загальної площі земельної ділянки площею 0,25 га, яка відводиться Позивачу для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по [ADDRESS] або на 17,45 м.кв. Таким чином, враховуючи наведені обставини його позов з вимогами щодо визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, за яким передано у власність Відповідачам спірну земельну ділянку, та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на цю земельну ділянку, викликано порушенням прав на приватизацію земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні та право на приватизацію земельної ділянки, право на яку набуте ним в порядку положень ст. 120 Земельної ділянки. Таке право на майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання, оскільки воно не визнається іншою особою. Відповідно до положень ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України, та положень п. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", крім задоволення вимог щодо визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, підлягають задоволенню вимоги щодо скасування державної реєстрації за відповідачами прав власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2123681500:09:001:0056. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, це сплачений судовий збір в сумі 2000 грн та 8000 гривень - процесуальні витрати. У зв`язку з наведеним, просить рішення 22 сесії 7 скликання Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №472 від 02 лютого 2018 року "Про затвердження технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)", яким затверджено технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано у власність громадянці [PERSON] та громадянину [PERSON] , мешканцям [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,1500 га, яка знаходиться по [ADDRESS] та відведена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий якої 2123681500:09:001:0056, визнати незаконним та скасувати. Рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та обтяжень щодо прав власності [PERSON] та [PERSON] , мешканця [ADDRESS] на земельну ділянку площею 0,1500 га, кадастровий номер земельної ділянки 2123681500:09:001:0056, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільовим призначенням якої являється - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, скасувати із внесенням до Державного реєстру прав запису про скасування державної реєстрації прав та обтяжень. Також просить вирішити питання розподілу судових витрат. Ухвалою Рахівського районного суду від 14.06.2018 було відкрито провадження у даній справі та запропоновано Відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, подати суду відзив на позовну заяву і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову. Ухвалою суду від 14.12.2018 за клопотанням позивача було залучено до участі у даній справі Головне управління Держгеокадастру в Закарпатській області в особі відділу в Рахівському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області. Відповідач, Головне управління Держгеокадастру в Закарпатській області, надіслало відзив на позов, де зазначено, що земельна ділянка з кадастровим номером 2123681500:009:001:0056, про яку йдеться у позовній заяві, надана у власність [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] , площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, відповідно до рішення органу місцевого самоврядування 22 сесії 7 скликання Верхньоводянської сільської ради від 02.02.2018 №472 «Про затвердження технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянка в натурі (на місцевості). Згідно з нормами Земельного кодексу України Верхньоводянською сільською радою відповідно до своїх повноважень зазначеним вище рішенням надано відповідачам [PERSON] та [PERSON] спірну земельну ділянку за рахунок земель житлової та громадської забудови на території Верхньоводянської сільської ради в межах населеного пункту та в межах норм, визначених ст. 121 Земельного кодексу України на підставі технічної документації, розробленої спеціалістом із землеустрою. Дана земельна ділянка межує із землями [PERSON] , землями [PERSON] , землями загального користування, а під`їзд до земельної ділянки здійснюється по землях Верхньоводянської сільської ради. Технічна документація на земельну ділянку була погоджена землевласниками та землевпорядником сільської ради, а також рішенням Верхньоводянської сільської ради від 22.03.2016 №109 погоджено громадянам [PERSON] та [PERSON] фактичні межі земельної ділянки, що знаходиться у [ADDRESS] із сусідом [PERSON] відповідно до встановлених меж земельних ділянок. Таким чином, відповідачі набули право власності на спірну земельну ділянку відповідно до вимог чинного законодавства на підставі рішення уповноваженого органу, а отже позовні вимоги є надуманими та вважають, що підстав для задоволення позову немає. Скасовуючи рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого зареєстровано право власності [PERSON] та [PERSON] позивач намагається припинити право власності на земельну ділянку розміром 0,1500 га (кадастровий номер 2123681500:009:001:0056), яка розташована по [ADDRESS] , але земельне законодавство містить вичерпний перелік підстав для припинення права власності на землю й такої підстави припинення права власності на земельну ділянку, як скасування рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого було зареєстровано право власності на земельну ділянку, Земельним кодексом України не передбачено, а отже й скасування рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого було зареєстровано право власності на земельну ділянку, не є підставою для припинення права власності на земельну ділянку. Крім того, рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність є ненормативним актом органу місцевого самоврядування або виконавчої влади, що застосовується одноразово, з прийняттям якого виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, та яке вичерпує свою дію фактом його виконання. Скасування такого акта не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку або укладання договору оренди земельної ділянки має вирішуватися за нормами цивільного законодавства, отже оскаржуване рішення вичерпало свою дію, у зв`язку з чим не може бути оскаржене. Також зазначають, що позивач не навів жодного факту та не наддав жодного доказу порушених, невизнаних або оспорюваних прав з боку відповідача Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області щодо права власності на земельну ділянку. Враховуючи вищенаведене перший заступник начальника головного управління просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] повністю. [PERSON] подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначив, що враховуючи, що основною вимогою його позовної заяви являється вимога про скасування рішення органу місцевого самоврядування, яким було затверджено технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано у приватну власність Відповідачам земельну ділянку, відносно якої Державним кадастровим реєстратором проведено державну реєстрацію земельної ділянки з присвоєнням їй кадастрового номеру, тому слід збільшити вимоги в частині скасування з внесенням до Державного земельного кадастру відомостей/запису про скасування державної реєстрації земельної ділянки. У зв`язку з наведеним крім первісних позовних вимог просить рішення Державного кадастрового реєстратора про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1500 га, з присвоєнням їй кадастрового номера земельної ділянки 2123681500:09:001:0056, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільовим призначенням якої являється - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за громадянами [PERSON] та [PERSON] , мешканцями [ADDRESS] скасувати із внесенням до Державного земельного кадастру відомостей/запису про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалою Рахівського районного суду від 05.03.2019 було прийнято до розгляду заяву про збільшення позовних вимог. Перший заступник начальника Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області Якубець В. 22.03.2019 подав відзив на позовну заяву про збільшення позовних вимог [PERSON] , в якому зазначив, що відповідно до ч. 7 статті 9 Закону України «Про державний земельний кадастр» втручання будь-яких органів, посадових чи службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність державного кадастрового реєстратора, пов`язану зі здійсненням державної реєстрації земельних ділянок, забороняється. Чинним законодавством встановлена процедура прийняття відповідних рішень (рішень щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру) державним кадастровим реєстратором, і суд не може підміняти цю процедуру та орган, до компетенції якого віднесено прийняття таких рішень. Суд є правозастосовуючим органом, тобто не створюючи нових правових норм, не підміняючи собою органи виконавчої та законодавчої влади, на підставі закону у встановленому процесуальним законодавством порядку вирішує справи. Чинним законодавством встановлена процедура прийняття відповідних рішень державними кадастровими реєстраторами і суд не може підміняти цю процедуру та адміністративного суб`єкта, до компетенції якого віднесено прийняття відповідних рішень. Відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Закону України «Про державний земельний кадастр» внесення відомостей до державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюється державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний кадастровий реєстратор є державним службовцем, а отже у розумінні п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України є суб`єктом владних повноважень. Юрисдикція адміністративних судів, відповідно до ст. 19 КАС України, поширюється на справи у публічно-провових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законодавством встановлено інший порядок судового провадження. Враховуючи наведені обставини Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області вважає, що доводи позову не грунтуються на законі та матеріалах справи, позовні вимоги не доведені належними й допустимими доказами, а в частині скасування рішення кадастрового реєстратора про державну реєстрацію спірної земельної ділянки просять закрити провадження, оскільки ця вимога має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Відповідно до ухвали Рахівського районного суду Закарпатської області від 13.04.2021 було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 02.07.2021 було залучено до участі в даній справі в статусі відповідача Великобичківську селищну раду Рахівського району Закарпатської області, яка є правонаступником Верхньоводянської сільської ради. \~Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та наполягали на задоволенні позову, оскільки [PERSON] виготовив проектну документацію на земельну ділянку, але отримати її у власність не має змоги, оскільки є накладка земельної ділянки з ділянкою відповідачів [PERSON] та [PERSON] , які самовільно перемістили огорожу й таким чином у їх користуванні перебуває більша за площею земельна ділянка, ніж насправді їм виділялася, що й зумовило накладку. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що позовні вимоги [PERSON] вважають безпідставними, [PERSON] і [PERSON] отримали земельну ділянку відповідно до рішення органу місцевого самоврядування в межах норм, визначених Земельним кодексом України, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, як власники житлового будинку [ADDRESS] . Ця земельна ділянка знаходиться у їхньому користуванні у тих межах, яка їм надавалася, тобто 0,1500 га, жодних будівель чи інших споруд [PERSON] на цій ділянці немає, а передача цієї земельної ділянки жодним чином не порушує прав [PERSON] , тому просять відмовити у задоволенні позову. Представник Великобичківської селищної ради в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник Голонвого управління Держгеокадастру в судове засідання не з`явився, представник головного управління Держгеокадастру Сатмарі Н. надіслала заяву про розгляд даної справи без участі представника Головного управління з урахуванням їхнього відзиву на позовну заяву. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно з частиною 1 статті 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом цієї норми, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частин другої та третьої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Статтею 122 ЗК України передбачено, що вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи, що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень. (Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 368/1158/16-ц, провадження № 14-140цс18). Норми процесуального права визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором. З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності (відсутності) цивільних прав в інших осіб. Реалізації права на позов передує порушення, невизнання чи оспорення права. Вимоги про визнання незаконними та скасування відповідних рішень органу місцевого самоврядування щодо земельної ділянки та договору оренди цієї земельної ділянки можуть бути заявлені особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цієї особи. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 363/3641/17 (провадження № 61-36341св18). Враховуючи заявлені у цій справі вимоги, позивач зобов`язаний довести, що рішення Верхньоводянської сільської ради, яке ним оскаржується, про затвердження технічної документації та передачу у власність земельної ділянки відповідачам порушує його права та інтереси. З матеріалів справи суд встановив, що відповідно до договору дарування від 22.09.2005, [PERSON] є власником будинку з надвірним спорудами, що розташований у [ADDRESS] . Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори Маріна А.С. 22.09.2005 року. Являючись власником зазначеного вище будинку, [PERSON] звернувся до Верхньоводянської сільської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Рішенням сьомої (позачергової) сесії сьомого скликання Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області від 17.06.2016 року було надано дозвіл [PERSON] , мешканцю [ADDRESS] на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,15 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS] . Крім того, [PERSON] рішенням сьомої (позачергової) сесії сьомого скликання Верхньоводянської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області від 17.06.2016 року було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS] . Наразі [PERSON] в порядку виготовлення зазначених проєктів землеустрою щодо відведення даних земельних ділянок у власність, звернувся до відділу у Рахівському районі Головного управління держгеокадастру у Закарпатській області із відповідними заявами та необхідними для цього документами про внесення відомостей до Державного земельного кадастру 29.09.2017 року (реєстраційний номер ЗВ-2102653032017) та до Державного земельного кадастру 06.01.2018 (реєстраційний номер ЗВ-9700005212018), однак у вчиненні таких дій йому було відмовлено. Так, зокрема, рішенням №РВ-2100230002017 від 20.11.2017 державним реєстратором відділу у Рахівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області було відмовлено [PERSON] у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, у зв`язку з невідповідністю електронного документа установленим вимогам, а саме: наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Перетин ділянок з ділянкою 2123681500:09:001:0056. Площа співпадає на 7,0981%. Також, рішенням №РВ-2100235182018 від 19.01.2018 державним реєстратором відділу у Рахівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області було відмовлено [PERSON] у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, у зв`язку з невідповідністю електронного документа установленим вимогам, а саме: наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Перетин ділянок з ділянкою 2123681500:09:001:0056. Площа співпадає на 0,698%. Отже, Позивач вважає, що є накладення земельної ділянки 2123681500:09:001:0056, яка належить відповідачам [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку, яка перебуває у його користуванні. Відповідно до довідки виконкому Верхньоводянської сільської ради №1090 від 18.03.2014 згідно записів у погосподарських книгах Верхньоводянської сільської ради за будинком [ADDRESS] значиться земельна ділянка в розмірі 0,55 га в тому числі 0,15 га для обслуговування житлового будинку та 0,40 га для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями майна [PERSON] . Спадкове майно складається з будинку [ADDRESS] . Згідно з матеріалами справи спірна земельна ділянка з кадастровим номером 2123681500:09:001:0056 була передана у власність [PERSON] та [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд і знаходиться по [ADDRESS] на підставі рішення двадцять другої сесії сьомого скликання Верхньоводянської сільської ради від 02.02.2018. Згідно з технічною документацією на земельну ділянку з кадастровим номером 2123681500:09:001:0056, зокрема ситуаційним планом місця розташування земельної ділянки, описом меж, таблицею координат поворотних точок меж земельної ділянки, описом меж, актом встановлення та погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами, атом прийому-передачі межових знаків на зберігання від 18.04.2014 вбачається, що спірна земельна ділянка, що передана [PERSON] та [PERSON] має площу 0,15 га. Позивач звертаючись до суду із даним позовом стверджував, що земельна ділянка, яка перебуває у власності [PERSON] та [PERSON] є насправді більшою, ніж їм передано у власність за рішенням 22 сесії 7 скликання Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №472 від 02.02.2018 року, тому їхня земельна ділянка накладається на його ділянку, що перешкоджає йому оформити право власності на земельну ділянку, відповідно до рішень сьомої (позачергової) сесії сьомого скликання Верхньоводянської сільської ради №160 та №161. На підтвердження зазначених у позовній заяві обставин щодо накладення земельної ділянки, за клопотанням Позивача 22 квітня 2019 року Рахівський районний суд Закарпатської області призначив у даній справі земельно-технічну експертизу з питаннями, на які суд самостійно не міг дати відповіді, оскільки необхідні були спеціальні знання у сфері топографо-геодезичних робіт. Зокрема суд просив визначити фактичну площу земельної ділянки, якій присвоєно кадастровий номер: 2123681500:09:001:0056, чи відповідає фактична площа земельної ділянки з кадастровим номером: 2123681500:09:001:0056, земельній ділянці, яка за рішенням 22 сесії 7 скликання Верхньоводянської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області №472 від 02 лютого 2018 року «Про затвердження технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)», передана у приватну власність громадянам [PERSON] та [PERSON] , та відведена в натуру (на місцевості) згідно з актом встановлення та погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами та актом прийому-передачі межових знаків на зберігання, площі, конфігурації, місцю розташування відносно суміжних меж земельної ділянки, вказаній у технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовленій [PERSON] та [PERSON] , та технічних документацій/проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 0,15 га та 0,25 га, виготовлених громадянину [PERSON] . Також просив вказати вид межових знаків, суміжних меж (тимчасові, постійні, капітальні огорожі, зелені насадження тощо), якими розділяються земельні ділянки суміжних землекористувачів - [PERSON] та [PERSON] , з одних землекористувачів, та [PERSON] , як іншого землекористувача. Встановити чи є порушеними фізично суміжні межі та/чи межові знаки (в тому числі, огорожі, за їх наявності) суміжних земельних ділянок [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] внаслідок відведення в натуру (на місцевості) земельної ділянки (кадастровий номер: 2123681500:09:001:0056), розташованої за адресою: [ADDRESS] , громадянам [PERSON] та [PERSON] ? Чи має місце захоплення/накладання частини земельної ділянки/частин земельних ділянок, які відводяться у власність громадянину [PERSON] , внаслідок відведення в натуру (на місцевості) земельної ділянки (кадастровий номер: 2123681500:09:001:0056), розташованої за адресою: [ADDRESS] , громадянам [PERSON] та [PERSON] ? Якщо так, то вказати місце, конфігурацію та площу захоплених/накладених земельних ділянок. Проведення експертизи було доручено експертам Закарпатській філії Львівського НДІСЕ, а витрати пов`язані з проведенням експертизи покладено на ініціатора проведення експертизи - [PERSON] . \~ \~ Директор Львівського НДІСЕ 17.12.2019 повернув ухвалу суду від 22.04.2019 про призначення експертизи без виконання, оскільки від позивача [PERSON] надійшла заява про відмову від проведення судової земельно-технічної експертизи, у зв`язку з неможливістю проведення її оплати. Жодних інших доказів фактичного розміру земельної ділянки 2123681500:09:001:0056, яка перебуває у власності [PERSON] та [PERSON] , які б вказували на більшу площу цієї земельної ділянки, ніж насправді їм передана, та можливе накладення земельної ділянки, що перебуває у власності відповідачів на земельну ділянку, що перебуває у користуванні [PERSON] , позивач суду не надав. Порядок безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок визначений статтею 118 ЗК України. Згідно з частинами першою, другою, четвертою, дев`ятою, десятою статті 118 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного\~висновку\~такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Статтею 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара. Відповідно до частини 1 статті 122 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Частиною першою статті 125 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з частинами першою, другою статті 55 Закону України "Про землеустрій" в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів . Встановлення\~(відновлення)\~меж земельної\~ділянки в\~натурі (на\~місцевості)\~здійснюється на\~основі технічної\~документації із\~землеустрою,\~якою визначається\~місцеположення поворотних\~точок меж\~земельної ділянки\~в натурі\~(на\~місцевості). Межі земельної\~ділянки в\~натурі (на\~місцевості)\~закріплюються межовими\~знаками встановленого\~зразка. Власники землі\~та землекористувачі,\~у тому\~числі орендарі,\~зобов`язані дотримуватися\~меж земельної\~ділянки,\~закріпленої в\~натурі (на\~місцевості)\~межовими знаками\~встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям. Відповідно до частини першої статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України). Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є його невідповідність вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. При цьому передумовою та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою в судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо). Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України). Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. В ході розгляду даної справи позивач належними та допустимими доказами не довів чия земельна ділянка (його чи відповідачів) накладається на іншу і чи дійсно така накладається, позивач не довів, що площа земельної ділянки, яка на даний час перебуває у фактичному користуванні [PERSON] та [PERSON] є більшою, ніж перебуває у їх власності, також не довів, яка фактична конфігурація даних земельних ділянок на даний час по фактичному користуванню. Обставини справи також не свідчать про незаконність отримання земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] , які набули права власності на будинок та надвірні споруди [ADDRESS] як спадкоємці [PERSON] , та приватизували земельну ділянку, яка не була приватизована, але перебувала у користуванні у попереднього власника домоволодіння [PERSON] . Відповідачі замовили проект землеустрою спірної земельної ділянки, який був виготовлений Рахівським міськрайонним відділом ЗРФ ДП "Центр ДЗК". Під час виготовлення проекту рішенням п`ятої сесії сьомого скликання Верхньоводянської сільської ради №109 від 22.03.2016 року було погоджено межі земельної ділянки із сусіднім землекористувачем [PERSON] відповідно до встановлених в натурі меж земельних ділянок. В подальшому проект землеустрою був затверджений рішенням двадцять другої сесії сьомого скликання Верхньоводянської сільської ради №472 від 02.02.2018 та відповідачам надано у власність спірну земельну ділянку й проведено відповідну державну реєстрацію. Земельної ділянка передана у власність не перевищує допустимих меж, які визначені ст. 121 Земельного кодексу України. Тобто [PERSON] та [PERSON] є законними власниками вказаної вище земельної ділянки і мають право вільно володіти своїм майном та немає підстав для визнання недійсним і скасування рішення 22 сесії 7 скликання Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №472 від 02 лютого 2018 року "Про затвердження технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)", яким затверджено технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано у власність громадянці [PERSON] та громадянину [PERSON] , мешканцям [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,1500 га, яка знаходиться по [ADDRESS] та відведена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий якої 2123681500:09:001:0056, а як наслідок немає й підстав для скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень на цю земельну ділянку за [PERSON] та [PERSON] та й скасування державної реєстрації самої земельної ділянки з присвоєнням їй кадастрового номера. Позбавити Позивачів права на цю земельну ділянку шляхом втручання в право на мирне володіння майном, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, можна тільки за умови, що таке втручання є законним, переслідує «суспільний», «публічний» інтерес, і таких захід є пропорційним визначеним цілям (правовий висновок ВСУ в постанові від 16 грудня 2015 року №62510цс15). Крім того, суд зазначає, що навіть при доведенні позивачем факту користування [PERSON] та [PERSON] земельною ділянкою у більшому розмірі, ніж 0,1500 га, яка їм передана на підставі оскаржуваного рішення, тобто порушення меж земельної ділянки позивача відповідачами, [PERSON] мав би право на інший спосіб захисту свого права, зокрема усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, що не належить відповідачам, але не позбавлення права останніх на земельну ділянку, яка перебуває у їх власності на законних підставах, тобто [PERSON] має обрати такий спосіб захисту, який би призвів до захисту та відновлення його прав та законних інтересів. Суд відхиляє заперечення відповідача Головного управління Держгеокадастру щодо закриття провадження у справі в частині скасування рішення кадастрового реєстратора про державну реєстрацію спірної земельної, оскільки ця вимога має розглядатися в порядку адміністративного судочинства з огляду на таке. У\~статті 124 Конституції України\~закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Поняття "суд, встановлений законом" включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності. Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів. Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ. Відповідно до\~статті 19 ЦПК України\~ \~суди\~розглядають у\~порядку цивільного\~судочинства справи,\~що виникають\~з цивільних,\~земельних,\~трудових,\~сімейних,\~житлових та\~інших правовідносин,\~крім справ,\~розгляд яких\~здійснюється в\~порядку іншого\~судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. У порядку цивільного судочинства може розглядатися будь-який приватноправовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. Юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення (виконання або невиконання такою стороною зазначених функцій). До адміністративної юрисдикції відносяться ті справи, які виникають зі спорів в публічно-правових відносинах, що стосуються цих відносин, коли один із його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин. Слід зазначити, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій. Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень. Під час вирішення питання щодо компетенції суду слід урахувати суб`єктний склад спірних правовідносин, одним з яких є участь суб`єкта владних повноважень, визначити характер правовідносин, з яких виник спір, і кінцеву мету пред`явлення позову. За змістом\~статті 96 ЗК України\~землекористувачі зобов`язані, зокрема, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Відповідно до частини першої\~статті 106 ЗК України\~власник земельної\~ділянки має\~право вимагати\~від власника\~сусідньої земельної\~ділянки сприяння\~встановленню твердих\~меж,\~а також\~відновленню межових\~знаків у\~випадках,\~коли вони\~зникли,\~перемістились або\~стали невиразними. У цьому випадку предметом спору є порушення права користування земельною ділянкою, як складова права власності, та запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення цивільних прав. Якщо особа стверджує про порушення її прав як наслідок рішень, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни або припинення її цивільних прав чи інтересів або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових прав чи інтересів, зокрема щодо оформлення права на земельну ділянку під набутими у власність будинком або спорудою, то визнання таких рішень і їх скасування є способом захисту відповідних цивільних прав та інтересів. У позивача виникли відповідні цивільні права, які підлягають судовому захисту в порядку цивільного судочинства. У даній справі [PERSON] стверджує, що межі його земельної ділянки та земельної ділянки відповідачів накладаються одна на одну, при цьому відповідачі вже реалізували своє право на отримання земельної ділянки у власність, їх право відбулося на законних підставах й підтверджується державною реєстрацією, а отже вимоги позивача до відповідачів мають характер приватноправового спору, який має розглядати в порядку цивільного судочинства, тому й вимога відповідача про скасування рішення кадастрового реєстратора про державну реєстрацію спірної земельної має розглядатися в порядку цивільного судочинства, а не адміністративного, як про це заявляв представник Головного управління Держгеокадастру. З огляду на відмову в задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем під час розгляду даної справи, які він просив стягнути з відповідачів, відповідно до ст. 141 ЦПК України до стягнення в його користь не підлягають. Питання про стягнення судових витрат відповідачі не ставили.

Outcome: dismissed