Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Люлик Р.І., звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частки від всіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трьох років. Позов мотивований тим, що від спільного проживання без реєстрації шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітню дитину [PERSON] , 2005 року народження, та малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Невдовзі після народження молодшої дитини відповідач залишив сім`ю, проживає окремо, діти проживають з матір`ю та знаходяться на її утриманні. Позивач звернулася до суду із заявою про стягнення аліментів на утримання меншого сина. Наразі вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляді за дитиною до досягнення нею трьох років. Відповідач працевлаштований, отримує заробітну плату, має матеріальну можливість надавати матеріальну допомогу дружині на її утримання до досягнення молодшою дитиною трьох років, що стало підставою для звернення позивачем до суду з цим позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.07.2022 було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін. 15.09.2022 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] . Відзив мотивований тим, що відповідач сплачує аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , 2005 року народження, [PERSON] , 2013 року народження, [PERSON] , 2021 року народження, по 1/4 частці від всіх видів доходу на кожну дитину. Після сплати аліментів, комунальних послуг, на проживання відповідача залишається 3 540,86 гривень на місяць. Крім того, відповідач проживає спільно зі своєю матір`ю, яка має похилий вік та інвалідність, несе додаткові витрати на її утримання та фінансову допомогу. Окрім зазначеного, відповідач має ряд захворювань, які вимагають медичного та санаторно-курортного лікування. В разі задоволення позову витрати відповідача на утримання дітей та позивача з його доходу буде відраховуватися сума, яка значно перевищуватиме суму максимального стягнення, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження». Інших заяв по суті спору матеріали справи не містять. Дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних обставин та підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.05.2021 року (а.с.11). Позивач з малолітнім сином [PERSON] та неповнолітнім сином сторін [PERSON] , 2005 року народження, зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , що слідує з довідки Квартального комітету мікрорайону «Соняшник» №203 від 15.06.2022 року (а.с.13). Згідно доводів позовної заяви відповідач з сім`єю не проживає, позивач з дітьми проживають за місцем реєстрації, позивач не працює, потребує матеріальної допомоги відповідача, відповідач офіційно працевлаштований, коштів позивачу (матері сина [PERSON] ) на її утримання не надає. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батька дитини утримувати дружину, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Положеннями ст.84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання є незалежним від того, чи працює дружина, незалежним від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої ст.84 та ст.86 і 88 цього Кодексу. Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19). Відповідно до ст.84 СК України та роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка, батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач, посилаючись на відсутність матеріальної можливості надавати позивачу кошти на її утримання, зазначив, що він щомісячно сплачує 3/4 часток від свого доходу на утримання трьох неповнолітніх дітей. Вказав, що в період з січня 2022 року по червень 2022 року з заробітної плати відповідача було сплачено 27 522,20 гривень аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та 27 522,20 гривень на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Суд приймає до уваги такі доводи відповідача, оскільки вони підтверджуються належними доказами, зокрема довідками про доходи, виданими ДУ «Вінницька установа виконання покарань №1» №515389, з яких вбачається сукупний розмір коштів, які відраховуються з заробітної плати відповідача в якості аліментів. (а.с. 64-65). Так, згідно виконавчого листа №2-1285, виданого Староміським райсудом м.Вінниці 08.11.2005 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 17.10.2005 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.46-47). Відкрито виконавче провадження (а.с.48). Згідно виконавчого листа №127/14887/17, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 25.09.2017 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.52). Відкрито виконавче провадження №54911117, заборгованість зі сплати аліментів відсутня (а.с.53-58). З довідки про доходи, виданої ДУ «Вінницька установа виконання покарань №1», вбачається, що відповідач [PERSON] працює в установі на посаді заступника чергового помічника начальника установи, за період з січня по червень 2022 року отримав заробітну плату в загальній сумі 111 765, 26 гривень (середньомісячний нарахований дохід 18 627,54 гривень), з яких 55 044,40 гривень відраховано аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с.64-65). Згідно судового наказу №127/12699/22, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 01.07.2022 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20.06.2022 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.59). Відкрито виконавче провадження №69412036, заборгованість зі сплати аліментів станом на 14.07.2022 року становила 4889,25 гривень (а.с.62-63). З інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, судом встановлено, що [PERSON] подавав до Вінницького міського суду Вінницької області заяву про визнання судового наказу №127/12699/22 таким, що не підлягає виконанню (https://reyestr.court.gov.ua/Review/105859925), ухвалою суду від 23.08.2022 року заяву повернуто заявнику. Судом не встановлено, що [PERSON] звертався до суду із заявою про зменшення розміру аліментів, встановлених судовим наказом №127/12699/22. Так, суд констатує, що з [PERSON] згідно рішень судів стягуються аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/4 частці доходу на кожну дитину, що в загальній частці становить ѕ частки його заробітку (доходу). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач впродовж 2021-2022 років хворіє на ряд захворювань хребта та суглобів, лікування яких вимагають значних витрат, рекомендовано санаторно-курортне лікування (а.с.84-92). Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, послався на те, що він проживає разом з матір`ю [PERSON] , яка має інвалідність, похилий вік, потребує матеріальної допомоги з боку сина (відповідача). Положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З цього приводу суд зазначає, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що [PERSON] є його матір`ю та потребує матеріальної допомоги. Наявність у останньої ІІІ групи інвалідності не свідчить про її непрацездатність та відсутність доходу. Крім того, [PERSON] , 1966 року народження, не є особою похилого віку (має 56 років), доказів про те, що вона вимагає постійного догляду, піклування та додаткових витрат суду відповідачем не надано. Так само суду не надано доказів того, що відповідач одноосібно здійснює витрати з утримання квартири, в якій він проживає з [PERSON] . Разом з тим, враховуючи описані судом вище обставини справи, суд констатує, що лише на утримання дітей з відповідача здійснюються відрахування в розмірі ѕ часток, що становить 75% його доходу, залишок коштів після сплати аліментів з доходу відповідача становитиме близько 5 тисяч гривень, що, враховуючи витрати на лікування відповідача та звичайні життєві потреби, не може вважатися доходом, з якого відповідач може сплачувати позивачу кошти до досягнення дитиною [PERSON] трьох років. Таким чином суд констатує, що стороною позивача перед судом не доведено належними та допустимими доказами обставину того, що відповідач, враховуючи рівень його доходу (зокрема залишку його доходу після відрахування з його заробітку 75% коштів в якості аліментів на трьох дітей), може надавати матеріальну допомогу і на утримання позивача, до досягнення найменшою дитиною сторін [PERSON] трирічного віку. Поряд з цим сторона відповідача перед судом довела належними та достатніми доказами обставину неможливості сплачувати відповідачем на користь позивача ще й аліментів (коштів) на її утримання, до досягнення дитиною сторін [PERSON] трирічного віку. Враховуючи все викладене суд приходить висновку про відмову в задоволенні позову. Судові витрати понесені позивачем в якості витрат на правову допомогу слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed