Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до Берестечківської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Свій позов обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими, побутовими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка загальною площею 1,4067 га, кадастровий номер 0720883200:01:001:0700, яка розташована на території Лобачівської сільської ради Луцького району Волинської області, призначена для ведення особистого селянського господарства, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серii ЯЗ № 321086; земельну ділянку загальною площею 1,4536 га, кадастровий номер 0720883200:01:001:0702, яка розташована на території Лобачівської сільської ради Луцького району Волинської області, призначена для ведення особистого селянського господарства, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 657629; згідно архівного витягу з рішення сесії Лобачівської сільської ради народних депутатів Горохівського району від 29 грудня 1999 року № 7/3 - право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,85 га, з яких 0,60 га - для ведення особистого підсобного господарства, 0,25 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку. Позивач зазначає, що заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. Окрім позивачки, спадкоємцями за законом першої черги майна спадкодавця є дружина [PERSON] , син [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] скористалися правом, передбаченим ст.1273 ЦК України та написали заяви про відмову від належних їм часток у спадковому майні спадкодавця. Після смерті спадкодавця позивачка прийняла спадщину шляхом спільного проживання з спадкодавцем у житловому будинку. Прийнявши спадщину після померлого батька, позивачка також успадкувала право на завершення приватизації, яке мав за життя спадкодавець. Проте, остання в установленому законом порядку не може завершити процедуру приватизації та зареєструвати своє право на вказане спадкове майно. Враховуючи відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, про що свідчить Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії №182/02-31 від 04.08.2022. З врахуванням вищевикладеного, просить позов задовольнити. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 12.09.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12.09.2022 за клопотанням позивачки витребувано копію спадкової справи після померлого [PERSON] . Позивачка в підготовче засідання не з`явилась, 26.09.2022 подала суду заяву, в якій просить розгляд даної справи проводити без її участі, заявлені вимоги задовольнити. Представник відповідача в підготовче засідання 26.09.2022 не з`явився, у поданій суду заяві просить справу розглядати без участі представника ради, заявлені вимоги визнає. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд встановив, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 1216,1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1ст. 1270 ЦК України). Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.02.2022 (а.с.9). До складу спадщини після смерті [PERSON] увійшло спадкове майно: житловий будинок з господарськими, побутовими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка загальною площею 1,4067 га, кадастровий номер 0720883200:01:001:0700, земельна ділянка загальною площею 1,4536 га, кадастровий номер 0720883200:01:001:0702, які розташовані на території Лобачівської сільської ради Луцького району Волинської області та призначені для ведення особистого селянського господарства, право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,85 га. Дані обставини стверджуються витягом з погосподарської книги №03 за 2016-2023 роки, який видано Берестечківською міською радою Луцького району Волинської області 01.06.2022 за №42; Державним актом на право власності на земельну ділянку серii ЯЗ № 321086, Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 657629, та архівним витягом з рішення сесії Лобачівської сільської ради народних депутатів Горохівського району від 29 грудня 1999 року № 7/3 (а.с.11,12,14,15). Згідно довідки виконавчого комітету Берестечківської міської ради від 25.05.2022 №153, спадкодавець [PERSON] постійно проживав в [ADDRESS] . Спадкодавець [PERSON] до дня смерті проживав разом з дружиною [PERSON] та дочкою [PERSON] . Заповіт [PERSON] у Лобачівській сільській раді не посвідчувався. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , син [PERSON] (а.с.10). Факт родинних відносин між позивачкою та спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , згідно якого її батьками є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] одружилась та змінила своє прізвище на « [PERSON] », що стверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] (а.с.19,20). Зі спадкової справи №67/2022 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що [PERSON] від прийняття спадщини за законом і від обов`язкової частки у спадщині після померлого чоловіка [PERSON] відмовилась в користь дочки [PERSON] . [PERSON] від прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] відмовився. [PERSON] 04.08.2022 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. Згідно даних Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №69244170 від 20.06.2022, заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. Отже, матеріалами справи стверджується той факт, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька [PERSON] , прийняла спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Дружина спадкодавця - [PERSON] та син спадкодавця [PERSON] від прийняття належної їм спадщини за законом, що залишилася після смерті [PERSON] , відмовились. Інших спадкоємців, які претендують на спадкове майно після смерті [PERSON] , в тому числі в порядку ст. 1241 ЦК України, судом не встановлено. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04 серпня 2022 року №182/02-31 приватний нотаріус Горохівського районного нотаріального округу Голодевич Г.С. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] та неприватизовані земельні ділянки, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та надвірних будівель та площею 0,60 га для ведення особистого селянського господарства, земельні ділянки площею 1,4067 га та площею 1,45 га, що розташовані на території Лобачiвської сільської ради Горохівського району Волинської області, що належали [PERSON] , який помер [INFO] , в зв`язку з тим, що спадкоємець не подала документи на оформлення спадщини в повному обсязі. У постанові нотаріус вказує, що спадкоємець при зверненні до нотаріуса не надала оригіналів правовстановлюючих документів, які б стверджували право власності на вищевказане майно. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами частини 2 статті 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Матеріалами справи стверджується, що спадкодавцю належав, зокрема, житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] , тому це майно входить до складу спадкової маси. Відсутність державної реєстрації права власності на спірне майно не позбавляє позивача права на спадкування. Копіями Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 321086 та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №657629 стверджується належність спадкодавцю - [PERSON] земельних ділянок площами 1,4067 га та 1,4536 га для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться на території Лобачівської сільської ради Луцького району Волинської області. Відповідно до вимог ст.68 Закону України «Про нотаріат» та п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, свідоцтво про право на спадщину не може бути видано у разі відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 №24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За таких обставин спадкове право позивача може бути реалізоване лише в судовому порядку. Враховуючи час побудови вищевказаного житлового будинку, який спадкується - 1990, відсутність ознак самовільного будівництва, належність спадкодавцю вищевказаних земельних ділянок, суд вважає необхідним вжити заходи для захисту права сторони в спосіб, передбачений ст.16 ЦК України - шляхом визнання права власності на дане нерухоме майно в порядку спадкування. Суд, з врахуванням вищезазначених норм чинного законодавства та обставин справи дійшов висновку що [PERSON] прийняла спадщину в порядку спадкування за законом першої черги шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. З врахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги позивачки щодо визнання права власності на вищевказані житловий будинок та земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства підлягають задоволенню. Згідно з п.«г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) підставою набуття права власності на земельні ділянки є прийняття спадщини. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з п.7 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Відповідно до абз.2 п.1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Нормами чинного законодавства України визначено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, то право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п.1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України. Відповідно до п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №4-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Як вбачається з виписки із рішення «Лобачівської сільської ради Горохівського району Волинської області» від 29.12.1999 №7/3 «Про розгляд заяв громадян на приватизацію землі» [PERSON] передано у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства земельну ділянку площею 0,60 га, для будівництва та обслуговування будівель - площею 0.25 га. Таким чином, оскільки спадщина після смерті [PERSON] , який за життя не набув права власності на спірну земельну ділянку, хоча розпочав процедуру її приватизації, відкрилась 03 лютого 2022 року, позивачка, як спадкоємець його майна за законом першої черги, яка прийняла спадщину в установленому порядку, має право на завершення приватизації та реєстрацію права власності на вищевказану земельну ділянку відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Суд вважає, що позивачкою доведено належними та допустимими доказами порушення її права, окрім того, на думку суду, спосіб захисту порушеного права, обраний позивачкою, передбачений законом, а тому позов підлягає до задоволення повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд покладає витрати по сплаті судового збору на позивачку.

Outcome: approved