Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідача Кілійської міської ради про встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач в позовній заяві вказав, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після смерті матері позивач звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу, внаслідок чого йому, як спадкоємцю за законом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.01.2022 року за реєстровим № 13/2021, згідно якого встановлено, що спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна [PERSON] , 1979 року народження, яка померла [INFO] , є її син - [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з земельної ділянки, загальною площею 4,0211 га, що розташована за адресою: Одеська область, Кілійський район, Трудівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки: 5122384600:01:001:0218, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Однак, нещодавно позивачу стало відомо, що окрім вищезазначеного спадкового майна, до складу спадщини входить земельна частка (пай), відповідно до сертифікату № 0564112 від 15.05.1998 року, розміром 4, 2 умовних кадастрових гектара. При зверненні до нотаріальної контори з метою видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), позивачу було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу та рекомендовано звернутися до суду. Окрім позивача, інших спадкоємців немає. В зв`язку з зазначеним, позивач просить суд: - встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] права на земельну частку (пай) розміром 4, 2 га в умовних кадастрових гектарах, по КСП «Трудове», відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії № 0564112, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 20.05.1998 року за № 15433. - визнати за позивачем [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності на земельну частку (пай) розміром 4, 2 умовних кадастрових гектарів, по КСП «Трудове», в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача Кілійської міської ради в судове засідання не з`явився, надав відзив в якому визнав позовні вимоги, просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення за наявності для того законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.01.2003 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 7 від 14.01.2003 року, /а. с. 3/. Згідно актового запису про смерть № 284 від 15.03.2021 року, складеного Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , /а. с. 23/. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.01.2022 року, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим № 304, встановлено, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1979 року народження, яка померла [INFO] , є її син - [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається: з земельної ділянки, загальною площею 4,0211 га, що розташована за адресою: Одеська область, Кілійський район, Трудівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки: 5122384600:01:001:0218, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вищевказана земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЛ № 287487, виданий Відділом Держкомзему у Кілійському районі Одеської області від 07.11.2011 pоку, /а. с. 5/. Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії № 0564112, виданого 15.05.1998 року на підставі рішення Кілійської райдержадміністрації від 5.05.1998 року № 229 встановлено, що [PERSON] , яка проживає в с. Трудове Кілійського району Одеської області належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Трудове», розміром 4, 2 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Також у вказаному сертифікаті зазначено, що право на земельну частку (пай) передано [PERSON] на підставі рішення Кілійського районного суду Одеської області по справі № 2-1306/04, /а. с. 7/. При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами: Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, щодо встановлення факту належності [PERSON] , яка померла [INFO] права на земельну частку (пай) розміром 4, 2 га в умовних кадастрових гектарах, по КСП «Трудове», відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) № 0564112, розміром 4, 2 га в умовних кадастрових гектарах, по КСП «Трудове», зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 20.05.1998 року. За змістом ст. ст. 1, 9 Закону України від 14 лютого 1992 року\~«Про колективне сільськогосподарське підприємство»\~колективне сільськогосподарське підприємство є добровільним об`єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування. Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай одержали, зокрема, громадяни, які на момент паювання\~ землі були членами сільськогосподарського акціонерного товариства (далі - АТ) і яких було включено до списку осіб, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Згідно п. п. 5-6 Указу видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Відповідно до п. 12 Методичних рекомендацій щодо паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, затверджених наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 11 від 20.02.96 р. відновлення втрачених сертифікатів на право на земельну частку (пай) провадиться тими районними державними адміністраціями, які здійснювали їх видачу. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять, усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.\~1261\~ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п.п 4.20 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України\~ 22.02.2012 року за №\~282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, враховуючи, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відсутність оригіналу правовстановлюючого документ та неможливість в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права, суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту\~ в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved