Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

03.12.2021 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом про захист прав споживача, розірвання договору послуг з придбання автомобіля та повернення коштів. 01.02.2022 року справа № 357/14604/21 за підсудністю надійшла до Володарського районного суду Київської області згідно ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.12.2021 року. Ухвалою від 07.02.2022 року відкрито провадження у справі, та призначено судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 04.03.2022 року. 03.03.2022 року на адресу суду надійшла заява позивача з проханням розглядати справу без його участі та участі його представника, одночасно просив позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує ( а.с. 97-100, 124-125, 144-145, 155-156). 04.03.2022 року розгляд справи не відбувся, оскільки відповідач у справі не був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі та про час і місце розгляду справи. Суд відкладав судовий розгляд на 05.04.2022 року, 17.04.2022 року, 16.06.2022 року, 07.07.2022 року, 08.08.2022 року та 29.09.2022 року з метою надання можливості відповідачу подати відзив, свої письмові пояснення щодо обставин справи. В позовній заяві позивач зазначає, що 04.10.2021 року він звернувся до ФОП [PERSON] (компанія «ЄАвтотрейд») стосовно придбання автомобіля Опель Віваро 2019 (Opel Vivaro 2019). Між ним та відповідачем було укладено договір в місті Надвірна. ФОП зобов`язувався надати йому послугу з купівлі, доставці (перегону) транспортного засобу (автомобіля) в пункт призначення. Видати його замовнику або уповноваженій на отримання автомобіля особі, а замовник зобов`язувався провести виплату за надані послуги. Він на виконання умов договору сплатив на користь ФОП [PERSON] 155 955, 00 гривень. Після чого фізична особа підприємець [PERSON] (компанія «ЄАвтоТрейд») перестав виходити на зв`язок, мобільні номери були заблоковано. Позивач вказує, що умови договору відповідачем не виконані, автомобіль не доставлено, кошти йому не повернуто. Позивач вважає, що внаслідок обману та зловживання його довірою, відповідач привласнив його кошти. Такими діями відповідач завдав йому моральних страждань, які він оцінює у 30 000,00 гривень. Він звернувся до фахівця у галузі права та загальна сума наданих йому юридичних послуг складає 20 000,00 грн. Позивач, посилаючись на вищевикладені обставини та на ст. ст. 10,15,18,19, 21, 22 Закону України « Про захист прав споживача», ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 6, 23,137, 177, 202-205, 215, 216, 229, 230, 509, 526, 626 -629, 638, 651, 653, 901, 907,1212 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 56, 175, 264, 265 ЦПК України, просить суд: - розірвати договір від 04.10.2021 року укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] (компанія «ЄАвтотрейд») ; - стягнути з ФОП [PERSON] (компанія «ЄАвтотрейд») на користь [PERSON] сплачені кошти за договором від 04.10.2021 року у розмірі 155 955,00 гривень; - стягнути з ФОП [PERSON] (компанія «ЄАвтотрейд») на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 30 000,00 гривень; - стягнути з ФОП [PERSON] (компанія «ЄАвтотрейд») на користь [PERSON] всі понесені судові витрати , а саме: витрати на правову допомогу у розмірі 20 000,00 гривень. Позивач та його представник належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі та про час і місце розгляду справи по суті. Суд вживав відповідних заходів для повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та час і місце розгляду справи належним чином. Зокрема, шляхом направлення на його адресу поштових повідомлень, розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України ( а.с. 102, 117, 130, 147, 158 ). Окрім названих вище дій суд на наданий представником позивача номер телефону [PERSON] направляв sms-повідомлення, якими повідомляв про відкриття провадження та про час розгляду справи. Відповідач отримав два останніх sms-повідомлення ( а.с. 150, 159). Відповідач своїм правом не скористався та відзив на позов не подав. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію позивача викладену у позовній заяві, за відсутності відзиву відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Матеріали справи вказують, що 04.10.2021 року позивач [PERSON] звернувся до фізичної особи підприємця [PERSON] стосовно придбання транспортного засобу автомобіля марки Опель Віваро 2019 (Opel Vivaro 2019). Між [PERSON] та ФОП [PERSON] (компанія «ЄАвтотрейд») укладено договір на надання послуг з купівлі (приймання) і перегону транспортного засобу ( а.с.16-18). ФОП [PERSON] (компанія «ЄАвтотрейд») зобов`язався надати [PERSON] послугу з купівлі (приймання) і доставки (перегону) транспортного засобу (автомобіля зазначеного в пункті 1.2 цього договору) в пункт призначення зазначеного в пункті 1.4 цього договору і видати його замовнику або уповноваженій на отримання автомобіля особі, а замовник зобов`язується оплатити виконавцю за надані послуги плату зазначену в пункті 1-5. Тобто ФОП [PERSON] зобов`язувався купити та доставити в пункт призначення за адресою: [ADDRESS] автомобіль 1.65 дизель, 79 тисяч кілометрів пробігу, 125 кінських сил, VIN: [NUMBER] (Опель Віваро 2019 (Opel Vivaro 2019) в ідеальному стані. Вартість транспортного засобу складає 422 650,00 гривень. Виконавець надав гарантію 6 місяців (20 тис.км) на всі технічні вузли транспортного засобу (автомобіля) окрім ходової частини (підвіски). Відповідно до договору ФОП зобов`язувався надати автомобіль протягом 30 днів з моменту покупки автомобіля. Однак, термін у 30 (тридцять) днів починаючи від 04.10.2021 року та сплати коштів сплив, проте відповідач взяті на себе зобов`язання за договором, які було погоджено письмово, не виконав. В той час як позивач сплатив на його користь кошти у розмірі визначеному договором. Так, на виконання умов договору, [PERSON] провів оплату на користь ФОП [PERSON] (компанія «ЄАвтотрейд»): -04.10.2021 року 422650,00 гривень ( а.с.21); -06.10.2021 року у розмірі 42265,00 гривень ( а.с.19); -07.10.2021 року у розмірі 113690,001 гривень ( а.с.20). Адвокат позивача 19.10.2021 року звертався до ФОП [PERSON] (компанія «ЄАвтотрейд») з вимогою розірвати договір та повернути сплачені кошти ( а.с.25-27). Однак ніяких відповідей не отримав, кошти так і не повернуті, ніякої інформації на протязі досить тривалого часу не надано, зазначена особа перестав виходити на зв`язок, номера телефонів не відповідають. Окрім того, представник позивача звернувся до Національної поліції з заявою про вчинення кримінального правопорушення за ознаками злочину передбаченого ч.4 ст. 190 КК України ( а.с. 29-31). Суд не надає оцінку доводам позивача про недійсність договору послуг з придбання автомобіля, оскільки позивачем не заявлені вимоги про визнання договору недійсним, а виключно вимоги про розірвання договору та про стягнення отриманого за правочином. При цьому суд погоджується із доводами позивача про наявність підстав для розірвання договору послуг з придбання автомобіля з огляду на невиконання відповідачем його умов, які характеризуються, як істотні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Правовими наслідками розірвання договору є припинення зобов`язання (частина друга статті 653 ЦК України) та відсутність права сторін вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом (частина четверта цієї статті). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Таким чином, оскільки договором встановлюються жорсткі обов`язки позивачу як споживачу, а саме конкретна дата внесення грошових коштів на поточний рахунок відповідача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця, а також не зазначена відповідальність, яка настає при неможливості виконання продавцем своїх зобов`язань перед покупцем через відсутність зазначеного товару, тому слід дійти висновку, що існує невідповідність положень договору принципам добросовісності, розумності, справедливості, рівності сторін у договорі та його умови призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін та завдають позивачу [PERSON] шкоди, як споживачу. Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Врегулювання договору укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON] (компанія «ЄАвтотрейд») здійснюється положеннями Глави 63 ЦК України, відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Договір про надання послуг є складним зобов`язанням, що складається з двох органічно поєднаних між собою зобов`язань: по-перше, правовідношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов`язку; по-друге, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати. Статтею 906 ЦК України встановлено, відповідальність виконавця за порушення договору про надання послуг, у зв`язку з цим, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Також цивільне законодавство передбачає й можливість розірвання договору про надання послуг. Так відповідно до ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов`язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, сформульованої в постанові від 06 лютого 2020 року № 910/13271/18 після розірвання договору виникає право вимагати через суд повернення безпідставного набутого майна за розірваним договором на підставі ст. 1212 ЦК України. Враховуючи, що позивач довів, що мають місце підстави для розірвання договору у вигляді істотного порушення його умов з боку відповідача, суд застосовує ст. 1212 ЦК України, обґрунтовуючи стягнення сплачених коштів в розмірі 155955, 00 гривень, які було перераховано (сплачено) позивачем на рахунок відповідача. Відповідач не надав доказів, що належне виконання умов договору виявилося неможливим внаслідок непереборної сили. Згідно ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року - спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються судами, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 ЦК України та іншим законодавством, яким встановлено відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, що підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, якими врегульовано такі зобов`язання і передбачено відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При цьому у судовому засіданні доведенню підлягають чотири аспекти: наявність моральної шкоди; протиправність діяння того, хто її заподіяв; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням того, хто її заподіяв; наявність провини останнього в заподіянні шкоди. Право особи на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав, передбачено законодавцем у ст. 23 ЦК України. Згідно зазначеної норми права моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Так, через бездіяльність відповідача, яка полягає у не дотриманні чинного законодавства, не виконанні умов договору та привласненні коштів, позивач не може нормально відпочивати, постійні переживання спричинили погіршення сну, викликають образи та роздратованість, через це змінився звичний спосіб його життя. Суд погоджується з доводами позивача про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача йому було завдано моральну шкоду. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає з урахуванням ступеню, глибини та тривалості моральних страждань, понесених позивачем, можливості відновлення немайнових втрат, тяжкості вимушених змін у життєвих обставинах, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та з урахуванням самої можливості такого відновлення у необхідному чи повному обсязі, так як на даний час позивач продовжує перебувати у стані душевних та психічних страждань, через отримані майнові втрати та відновлення в подальшому прав і законних інтересів позивача наразі затягнулося на значний проміжок часу. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] зазнав моральної ( немайнової ) шкоди у зв`язку з невиконанням відповідачем договору послуг з придбання та доставлення автомобіля, що призвело до розчарування від того, що його законні очікування не виправдалися та як наслідок він зазнав душевних хвилювань. Невиконання договору має негативний вплив на позивача, а значна тривалість його невиконання та неможливість повернення його особистих коштів протягом тривалого періоду свідчать про те, що негативні емоції позивача досягли рівня страждання або приниження. Сама по собі тривалість невиконання договору завдає позивачу моральних страждань, посилює відчуття безнадійності та відсутності правового захисту. Витрачання свого особистого часу на звернення до суду, у зв`язку з неможливістю захистити порушене право у досудовому порядку, що негативно позначилося на його психологічному та фізичному стані та призвело до моральних страждань, окрім того, минув значний проміжок часу практично рік від дати укладення договору ( 04.10.2022 року), а його законні вимоги не виконано. А відтак,

Outcome: approved