Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-29 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в інтересах останньої діє законний представник [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] ,\~Прилуцької міської\~ради Чернігівської\~області,\~Виконавчого комітету\~Прилуцької міської\~ради,\~Управління адміністративних\~послуг (Центру\~надання адміністративних\~послуг м.\~Прилуки)\~Прилуцької міської\~ради,\~Міського голови\~територіальної громади\~міста Прилуки\~Чернігівської області\~Попенко Ольги\~Михайлівни,\~третя особа:\~орган опіки\~та піклування\~Прилуцької міської\~ради Чернігівської\~області,\~про визнання\~незаконними та\~скасування рішень\~органу приватизації,\~свідоцтва про\~право власності\~на житло,\~зняття з\~реєстрації місця\~проживання та\~припинення речових\~прав на\~нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , відносно [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивують тим, що квартира [ADDRESS] у 1995 році була надана [PERSON] батько позивача [PERSON] , як наймачу та членам його сім`ї, зокрема і відповідачу [PERSON] , яка на той час входила в склад його сім`ї. Після отримання квартири шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний і вона жодного дня в квартирі не проживала та не здійснювала заходи по її утриманню. У 1995 році згідно ухвали суду встановлено порядок користування спірною квартирою на умовах найму між [PERSON] та [PERSON] . Згодом [PERSON] та [PERSON] приватизували квартиру в частках, а після смерті батька [PERSON] . [PERSON] успадкував його частку квартири і до теперішнього часу проживає в ній зі своєю сім`єю. Відповідач [PERSON] проживала та була зареєстрована в м. Києві до 2020 року, коли змінила місце реєстрації на [ADDRESS] , та в подальшому здійснила приватизацію часток спірної квартири. Позивачі вважають, що приватизація 29/50 часток квартири за [PERSON] відбулася незаконно, що і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом. 28.01.2021 відповідач Прилуцька міська рада подала відзив на позовну заяву, згідно якого вказує, що передача в спільну часткову власність спірної квартири [PERSON] відбулася відповідно до вимог чинного законодавства, а про обставини викладені позивачами в позовній заяві міській раді не було відомо. 28.01.2021 відповідач Центр надання адміністративних послуг м. Прилуки подав відзив на позовну заяву, згідно якого стверджує, що реєстрація місця проживання [PERSON] здійснена відповідно до вимог законодавства на підставі ухвали суду (1995 року). 08.02.2021 відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву, згідно якого заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог, оскільки, вони є необґрунтованими, зазначає, що позивачі не мають жодного відношення до її часток у праві спільної часткової власності на квартиру, та чинять їй перешкоди у користуванні майном. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Суд своєю ухвалою від 04.01.2021 відкрив провадження у справі та призначив підготовче засідання. Суд своєю ухвалою від 30.03.2021 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового\~розгляду по\~суті, задовольнив клопотання позивача про витребування доказів. Суд своєю ухвалою від 31.12.2020 забезпечив позов [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах позивача малолітньої доньки [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , Прилуцької міської ради Чернігівської області, Виконавчого комітету Прилуцької міської ради, Управління адміністративних послуг (Центру надання адміністративних послуг м. Прилуки) Прилуцької міської ради, Міського голови територіальної громади міста Прилуки Чернігівської області Попенко Ольги Михайлівни, про визнання незаконними та скасування рішень органу приватизації, свідоцтва про право власності на житло, зняття з реєстрації місця проживання та припинення речових прав на нерухоме майно, шляхом накладення заборони на відчуження 29/50 часток житлової квартири [ADDRESS] , право власності на яку належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 19 жовтня 2020 року Прилуцькою міською радою. ІІІ. Позиції сторін. В судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача Прилуцької міської ради в судовому засіданні стверджували що передача квартири в спільну часткову власність відбулася відповідно до вимог законодавства, при вирішення справи покладаються на розсуд суду. Представник відповідача Центру надання адміністративних послуг м. Прилуки до судового засідання не з`явився, подав завчасно клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи Служби у справах дітей, до судового засідання не з`явився, подав завчасно клопотання про розгляд справи за його відсутності, при винесенні рішення по справі покладаються на розсуд суду та просять врахувати інтереси дитини [PERSON] ІV. Фактичні обставини встановлені судом. [PERSON] змінив прізвище на « [PERSON] » (том №1 а.с.32). [PERSON] народилася [INFO] , батьки: [PERSON] та [PERSON] (том №1 а.с.37). [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (том №1 а.с.35). Ухвалою Прилуцького міського суду Чернігівської області від 01.03.1995 року затверджено мирову угоду в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну договору найму житлового приміщення. Згідно ухвали суду [PERSON] зобов`язується бути наймачем жилої площі в кв. [ADDRESS] : кімната 3 і 4 жилою площею 17,9кв.м. і 11,6кв.м.; [PERSON] зобов`язується бути наймачем жилої площі в кв. [ADDRESS] : кімната 5 і 6 жилою площею 11,6кв.м. і 8,3кв.м., кладова під номером 7; у спільному користуванні залишені кухня, прихожа, туалет і ванна, відповідно під номерами 2, 1, 8 і 9. Ухвалою суду зобов`язано ЖЕК НГВУ «Чернігівнафтогаз» укласти окремі договори найму жилого приміщення в кв. [ADDRESS] : з [PERSON] на користування кімнатами 3 і 4 жилою площею відповідно 17,9кв.м. і 11,6кв.м. з лоджією і балконом, та з [PERSON] на користування кімнатами 5 і 6 жилою площею відповідно 11,6кв.м. і 8,3кв.м. та розділити особові рахунки (том №1 а.с.36). Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 17.03.1998, спірна квартира належить [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] в рівних частках та складає 21/50 частину по відношенню до квартири (том №1 а.с.37). [PERSON] після смерті батька [PERSON] успадкував 21/100 частини спірної квартири (том №1 а.с.38-41). Згідно копій довідки Комітету самоорганізації населення №7 мікрорайону 273 кварталу від 15.10.2020 та акту про не проживання за місцем реєстрації від 12.10.2020 [PERSON] не проживає по [ADDRESS] з 1995 року по теперішній час (том №1 а.с.42-43). Як вбачається з відповіді на адвокатський запит відповідача-2 №02-16/4508 від 28.10.2020 року та доданих документів, 01.06.2020 року син відповідача [PERSON] [PERSON] , діючи в її інтересах на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 26.05.2020 року, звернувся до Виконавчого комітету Прилуцької міської ради з заявою про надання дозволу на приватизацію житлового приміщення, квартири [ADDRESS] . В графі додатки до вказаної заяви відомості відсутні (том №1 а.с.47). Проте, до заяви додавались довідка КП «Прилукижитлобуд» №7 від 01.06.2020 року, видана на ім`я наймача [PERSON] , згідно якої частина квартири [ADDRESS] належать до комунальної власності територіальної громади м. Прилуки і обліковується як неприватизована, а також нотаріально засвідчена копія нотаріально посвідченої довіреності від 26.05.2020 року (том №1 а.с.48). Рішенням виконавчого комітету Прилуцької міської ради №178 від 30.06.2020 року надано дозвіл [PERSON] на приватизацію житлового приміщення, яке належить до комунальної власності територіальної громади міста і обліковується комунальним підприємством «Прилукижитлобуд» Прилуцької міської ради Чернігівської області як неприватизоване - частина квартири [ADDRESS] , наймачем [PERSON] (том №1 а.с.49). [INFO] син [PERSON] [PERSON] , діючи в інтересах відповідача на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 26.05.2020 року, звернувся з заявою до керівника органу приватизації. У вказаній заяві представник відповідача просить оформити передачу в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність квартиру, що займає відповідач на умовах найму. До заяви додано довідку про склад сім`ї і займані приміщення та документ, що підтверджує право на пільгу по безоплатному одержанню у власність житла (том №1 а.с.50). Як вбачається з довідки про склад сім`ї наймача ізольованої квартири (одноквартирного будинку) та займані ними приміщення №2058 від 28.09.2020 року, у квартирі за адресою: [ADDRESS] (частина квартири) мешкають і мають право на житло на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» наймач [PERSON] , дата прописки 13.02.2020 року. Ізольована квартира складається з 2-х кімнат жилою площею 29,5кв.м., кухні площею 4,2кв.м., ванної площею 1,3кв.м., вбиральні площею 0,6кв.м., коридору площею 5,45кв.м.. Квартира обладнана балконом, лоджією площею 1,2кв.м., 1,1кв.м.. Загальна площа квартири 43,35кв.м. (том №1а.с.51). Розпорядженням Міського голови Попенко О.М. №205р від 06.10.2020 року передано - в спільну часткову власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] (частина квартири), в якій вона мешкає і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Затверджено розрахунки вартості надлишкової загальної площі квартири та вартості площі квартири, що безоплатно приватизується. Міжміському бюро технічної інвентаризації ( [PERSON] ) у 10-ти денний термін оформити свідоцтво про право власності на житло. Згідно доданого до розпорядження Розрахунку вартості надлишкової загальної площі квартир та вартості площі квартир, що безоплатно приватизуються: площа безоплатної передачі становить 31,0кв.м. (том №1 а.с.52-53). [PERSON] зареєструвалася в спірній квартирі 13.02.2020, з попередньої адреси місця проживання, а саме: [ADDRESS] , [PERSON] знялася 29.08.2019 (том №1 а.с.54-56). За [PERSON] 23.10.2020 зареєстровано право спільної часткової власності на 29/50 часток квартири [ADDRESS] (том №1 а.с.57-59). Право спільної часткової (1/3 частки) власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (том №1 а.с.60). [PERSON] народився [INFO] , батьки: [PERSON] та [PERSON] (том №1 а.с.62). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний рішенням суду від 02.11.1994 (том №1 а.с.63). Відповідно до копій ордеру на житлове приміщення та корінця ордеру на житлове приміщення від 26.08.1994 [PERSON] з сім`єю з 4 чоловік надано право на заняття житлового приміщення, а саме, спірної квартири, склад сім`ї: [PERSON] дочка, [PERSON] син, [PERSON] син, [PERSON] дружина (том №1 а.с.135,164). [PERSON] був взятий на облік для поліпшення житлових умов, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , займає 21/50 частину по відношенню до квартири (том №1 а.с.136). [PERSON] здійснювала квартплату за адресою: [ADDRESS] в період з 1995 по 1998 роки (том №1 а.с.170-174). Місце проживання гр. [PERSON] у період з 15.04.1997 до 29.08.2019 зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (том №1 а.с.232-234). Квартира [ADDRESS] приватизована згідно з розпорядженням органу приватизації Ленінградської районної державної адміністрації міста Києва від 07.10.1997 №3360 на трьох осіб, [PERSON] брала участь у приватизації цієї квартири (том №1 а.с.239-240). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло реєстрація права власності за адресою: [ADDRESS] , здійснена за [PERSON] 1/3 частина, [PERSON] 1/3 частина, [PERSON] 1/3 частина (том №1 а.с.242-243). [PERSON] передала у власність згідно договору дарування від 26.05.2020 [PERSON] 1/3 частку квартири [ADDRESS] (том №2 а.с.4-29). 13.02.2020 [PERSON] подала заяву про реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] (том №2 а.с.62). [PERSON] є інвалідом 3 групи (том №2 а.с.76). У судовому засіданні [PERSON] надав такі покази, що квартиру по [ADDRESS] купили у 1994 році. Оскільки квартира була не придатна для проживання, то вони проводили ремонт по всій квартирі, хоча власником був лише частки. [PERSON] - це колишня дружина його батька, ремонт у квартирі вона не робила. З 1995 року взагалі не бачив [PERSON] , так як вона розлучилась з його батьком. З 1996 року після ремонту у квартирі [PERSON] постійно проживав зі своїм батьком. З 1996 р. по жовтень 2020 р. [PERSON] не зверталась з приводу проживання у цій квартирі. На цей час [PERSON] проживає у цій квартирі разом з [PERSON] та [PERSON] . У 2020 році [PERSON] звернулась до позивача [PERSON] з метою проживання у цій квартирі. Викликавши поліцію, [PERSON] надав покази, що він не згоден та буде оспорювати у судовому порядку. Він є власником частини квартири, яка становить 21/50 часток по відношенню до квартири в цілому. У судовому засіданні свідок [PERSON] надала такі покази, що вона проживає за адресою [ADDRESS] з 1995 року. [PERSON] бачила лише один раз пів року назад. У квартирі по [ADDRESS] [PERSON] не проживала, проживали [PERSON] з батьком. На даний момент проживають [PERSON] разом зі своєю дружиною та донькою. Також повідомила, що ремонт робив у квартирі [PERSON] . У судовому засіданні свідок [PERSON] надала такі покази, що у 1994 році отримала ордер на житлове приміщення за адресою [ADDRESS] . Після ремонту у квартирі з 1995 року проживає у квартирі. На той час у квартирі [ADDRESS] проживали [PERSON] і його батько, [PERSON] ніколи не бачила. На даний момент проживають [PERSON] разом зі своєю дружиною та донькою. У судовому засіданні свідок [PERSON] надав такі покази, що з 1994 року проживає за вказаною адресою та є сусідом [PERSON] . На даний час по [ADDRESS] проживає [PERSON] зі своєю сімєю. [PERSON] не знає та ніколи не бачив. У судовому засіданні свідок [PERSON] надала такі покази, що у 1994 році отримала ордер на квартиру по [ADDRESS] , а з 1995 року проживає. У квартирі [ADDRESS] у той час проживав [PERSON] разом з сином. [PERSON] не знає та ніколи не бачив. До 2005 року у квартирі [ADDRESS] жінки не проживали. На даний час проживають [PERSON] разом зі своєю дружиною та донькою. У судовому засіданні свідок [PERSON] надав такі покази, що з [PERSON] знайомий, проходив службу з її батьком. Зі слів [PERSON] повідомив суд, що вона проживала по [ADDRESS] з 1995 року, також здійснювала платежі за комунальні послуги цієї квартири. Також, зі слів [PERSON] , [PERSON] її бив та виганяв з квартири, а син [PERSON] після смерті батька не впускав її до квартири. У судовому засіданні свідок [PERSON] надала такі покази, що у 1997 році купила пів будинку у [PERSON] . З її слів свідок повідомила суд, що відповідачка [PERSON] проживала по [ADDRESS] разом з [PERSON] , який її неодноразово бив, що підтверджують синяки, які особисто бачила свідок та виганяв її з квартири. Також [PERSON] приватизувала 2 кімнати та здійснювала платежі за комунальні послуги цієї квартири. У 2006 році після смерті [PERSON] , його син [PERSON] змінив замки у квартирі і не впускав її, після чого було викликано поліцію. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Згідно cт. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до cт. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2 cт. 107 ЖК Української PCP у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» відповідно до cт. 107 ЖК наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. Крім того, на ствердження вибуття осіб з житлового приміщення, суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання. Відповідно до абз.4, 5 cт. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-IV 11.12.2003 року (надалі по тексту Закон №1382- IV) місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно- територіальної одиниці, в якому особа проживає; місце перебування - адміністративно- територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Згідно ч.1\~ст.\~6\~Закону №1382-IV\~громадянин України,\~а також\~іноземець чи\~особа без\~громадянства,\~які постійно\~або тимчасово\~проживають в\~Україні,\~зобов`язані протягом\~тридцяти календарних\~днів після\~зняття з\~реєстрації місця\~проживання та\~прибуття до\~нового місця\~проживання зареєструвати своє місце проживання. Відповідно до п.4 п.18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №27 від 02.03.2016 року (надалі по тексту Правила реєстрації місця проживання) для реєстрації місця проживання особа або її представник подає зокрема документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, - ордер,\~свідоцтво про\~право власності,\~договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. Згідно ч.ч.1,\~2\~ст.9-1\~Закону №1382-IV\~орган реєстрації\~відмовляє в\~реєстрації або\~знятті з\~реєстрації місця\~проживання зокрема,\~якщо:\~особа не\~подала передбачені\~цим Законом\~документи або\~інформацію;\~у поданих\~особою документах\~містяться недостовірні\~відомості або\~подані нею\~документи є\~недійсними. Рішення про відмову приймається в день звернення особи. Заява про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання повертається особі із зазначенням у ній причин відмови. Відповідно до п.11 Правил реєстрації місця проживання орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, зокрема якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними. Згідно п.4 п.18 Правил реєстрації місця проживання зокрема у разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників). Згідно п.23 Правил реєстрації місця проживання працівник органу реєстрації в день звернення особи приймає рішення про реєстрацію або про відмову у реєстрації місця проживання особи. Відповідно до ст.14 Закону №1382-IV рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, посадових та службових осіб з питань свободи пересування, вільного вибору місця проживання, реєстрації місця проживання чи місця перебування особи можуть бути оскаржені в установленому законом порядку. Згідно ч.1\~ст.19\~ЦПК України\~суди розглядають\~у порядку\~цивільного судочинства\~справи,\~що виникають\~з цивільних,\~земельних,\~трудових,\~сімейних,\~житлових та\~інших правовідносин,\~крім справ,\~розгляд яких\~здійснюється в\~порядку іншого\~судочинства.\~Суди розглядають\~у порядку\~цивільного судочинства\~також вимоги\~щодо реєстрації\~майна та\~майнових прав,\~інших реєстраційних\~дій,\~якщо такі\~вимоги є\~похідними від\~спору щодо\~такого майна\~або майнових\~прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Відповідно до ст.345 ЦК України фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» №2482-ХІІ 19.06.1992 року (надалі по тексту Закон №2482-ХІІ) та Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.2009 року (надалі по тексту Положення про порядок передачі квартир). Так згідно ч.1 ст.8 Закону №2482-ХІІ приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Відповідно до ч.3 вказаної статті передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Згідно п.18 Положення про порядок передачі квартир громадянин подає до органів приватизації зокрема такі документи: довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву; копія ордера на жилее приміщення; документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду. Відповідно до п. 19 Положення про порядок передачі квартир довідка про реєстрацію місця проживання видається органом реєстрації відповідно до вимог Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016року № 207 (із змінами). Згідно ч.1 ст.2 Закону №2482-XII до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2482-XII до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Згідно п.1 Положення про порядок передачі квартир визначає порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян. Відповідно до п.4 Положення про порядок передачі квартир передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитку, кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника. Відповідно до ч. 11 ст.8 Закону №2482-XII спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Згідно ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Таким чином, якщо правовий акт індивідуальної дії органу місцевого самоврядування суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси територіальних громад чи окремих осіб, він може бути скасований у судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п.10) ч.2 ст.16 ЦК України може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч.5 ст.8 Закону №2482-ХІІ передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Згідно п.23 Положення про порядок передачі квартир орган приватизації приймає рішення про передачу квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян. На підставі вказаного рішення орган приватизації видає свідоцтво про право власності та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної) спільної часткової) власності. Відповідно до ч.1 ст.3 Закону №2482-ХІІ приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Згідно ч.1 ст.4 Закону №2482-ХІІ житлові чеки - це приватизаційні папери, які одержуються всіма громадянами України і використовуються при приватизації державного житлового фонду. Вони можуть також використовуватись для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Відповідно до ч.ч.1-4 ст.5 Закону №2482-XII, якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим статті 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім`ї безоплатно. Якщо загальна площа квартири менше площі, яку має право отримати сім`я наймача безоплатно, наймачу та членам його сім`ї видаються житлові чеки, сума яких визначається виходячи з розміру недостатньої площі та відновної вартості одного квадратного метра. Якщо загальна площа квартири (будинку) перевищує площу, яку має право отримати сім`я наймача безоплатно, наймач здійснює доплату цінними паперами, одержаними для приватизації державних підприємств чи землі, а у разі їх відсутності - грошима. Сума доплат визначається добутком розміру надлишкової загальної площі на вартість одного квадратного метра. Право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Згідно п.18 Положення про порядок передачі квартир громадянин подає до органів приватизації зокрема документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду. Відповідно до п.20 Положення про порядок передачі квартир документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка(и), видана(і) органом приватизації за попереднім(и) місцем(ями) проживання (після 1992 року), щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (крім території проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території). Відповідно до п.24 Положення про порядок передачі квартир свідоцтво про право власності підлягає обов`язковій реєстрації в органі державної реєстрації прав. Державна реєстрація прав власності на приватизоване житло проводиться відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV від 01.07.2004 року (надалі по тексту Закон №1952-17) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону №1952- IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Згідно п.5 ч.1 ст.27 Закону №1952- IV державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі зокрема свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката. Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1952-IV за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. Згідно ч.3 ст.26 Закону №1952- IV у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відповідно до ч.ч.1, 2 cт.64 ЖК Української PCP члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно частини 3 вказаної статті визначено, якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідно до ч.ч.1, 2 cт. 106 ЖК Української PCP повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ніш, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Як встановлено в судовому засданні [PERSON] вибула на інше постійне місце проживання, вважається такою, що втратила право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідач [PERSON] тривалий час проживала за іншою адресою та скористалася правом приватизації житла в м. Києві. Позивач [PERSON] зі своєю співмешканкою [PERSON] та їх спільною донькою весь час проживають у спірній квартирі, здійснюють її утримання, [PERSON] оформив право власності на частку квартири. Під час реєстрації місця проживання [PERSON] не була надана згода співвласників квартири, отже, така реєстрація проведена незаконно. На виконання ухвали суду від 01.03.1995 [PERSON] договір найму не укладала, ордер на користування спірною кватирою не отримувала, а вибувши з неї, втратила право користування нею, отже, за таких обставин приватизація частини житла за [PERSON] відбулася з порушенням норм матеріального права. Суд бере до уваги ті обставини, що позивачі тривалий час проживають та зареєстровані в спірній квартирі, утримують її, не використали своє право на приватизацію державного житлового фонду. За таких обставин заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат. У відповідності до п.1 ч. 2\~ст.141 ЦПК України\~у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved