Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом, у якому просить: - позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , яка народилась [INFO] ; - стягувати на її користь з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , яка народилась [INFO] , у розмірі 1 309,00 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Позов обґрунтований тим, що дитина - [PERSON] проживає разом з [PERSON] , остання займається її вихованням та утриманням. Батько дитини - [PERSON] , не виконує батьківських обов`язків щодо дитини, у тому числі - обов`язку з її утримання. [PERSON] своєї позиції щодо позову у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив. Судом з`ясовано, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини - [PERSON] , яка народилась [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [INFO] (а. с. 10). [PERSON] 28.04.2012 р. зареєструвала шлюб з [PERSON] , останній є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 28.04.2012 р. та свідоцтвом про народження від 18.01.2022 р. (а. с. 12, 13). Таким чином [PERSON] є вітчимом [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15.04.2021 р. (а. с. 11) [PERSON] проживає разом з [PERSON] , остання займається її вихованням, у тому числі - навчанням, та утриманням, що підтверджується актом від 15.12.2021 р. № 489, затвердженим директором Міського комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства № 7, характеристикою учениці 6-А класу ЗОШ І - ІІІ ступенів № 11 м. Бердичева [PERSON] , поясненнями від 06.10.2022 р. [PERSON] та [PERSON] , (а. с. 14, 15, 47 -50). Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно зі статтею 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на наведене, Суд вважає, що [PERSON] має право на звернення з позовом про позбавлення батьківських прав як особа, в сім`ї якої проживає дитина - [PERSON] . У характеристиці учениці 6-А класу ЗОШ І - ІІІ ступенів № 11 м. Бердичева [PERSON] вказано, що, зокрема, що опікується дитиною [PERSON] , яка приділяє належну увагу навчанню і вихованню [PERSON] , відвідує батьківські збори, учениця забезпечена необхідними матеріалами для навчання (а. с. 14). З письмових пояснень від 06.10.2022 р. [PERSON] та [PERSON] вбачаться, що, зокрема, про дитину - [PERSON] , окрім [PERSON] , ніхто не дбає та не піклується, де перебуває батько дитини - [PERSON] , їм не відомо, вони жодного разу не бачили, щоб він приходив до дочки, та й не чули, що б він взагалі цікавився життям дитини, матеріальної підтримки дитині він не надає, дитина ніколи не згадує про нього (а. с. 47 -50). У висновку від 26.07.2022 р. № 02.2-06/1122 Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] (далі - Висновок від 26.07.2022 р.) зазначено, що, зокрема (а. с. 26 - 28): - [PERSON] , [PERSON] перебували у шлюбі з 14.03.1991 р., є батьками [PERSON] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 19.07.2022 р. Реєстрація народження дитини проведена відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України. На момент народження дитини батьки спільно не проживали; - [PERSON] проживала з донькою та співмешканцем [PERSON] , з яким у 28.04.2012 р. зареєструвала шлюб, у м. Житомирі. Де проживав батько дитини не відомо. Батько не приймав жодної участі у вихованні дитини; - у 2019 р. мати дитини захворіла, вітчим зник, її забрала проживати до себе [PERSON] , мати вітчима дівчинки. Малолітня [PERSON] з того часу проживає у [ADDRESS] , навчається у ЗОШ № 11 м. Бердичева; - [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15.04.2021 р. серії [NUMBER] , виданим Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький); - [PERSON] жодного разу не з`являвся до дочки, не цікавився її життям, здоров`ям, навчанням, матеріально не підтримував. Він самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо доньки. Місце його проживання та перебування не відомо; - працівниками міської служби у справах дітей обстежено умови проживання дитини за адресою: [ADDRESS] , акт обстеження від 20.07.2022 р., згідно з яким за вказаною адресою створено належні умови для проживання дитини; - на засіданні комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] повідомила, що її син [PERSON] проживав з [PERSON] , яка офіційно ще не була розлучена з [PERSON] , її син є біологічним батьком [PERSON] , проте юридичним батьком записаний [PERSON] . У 2012 р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Вони проживали у м. Житомирі. Декілька років тому її син [PERSON] не повернувся додому. З того часу він жодного разу не телефонував та не з`являвся, місце його перебування не відомо. [PERSON] захворіла, тому [PERSON] забрала [PERSON] проживати до себе у м. Бердичів, влаштувала її до ЗОШ № 11 м. Бердичева. У квітні 2021 р. померла мати дівчинки. [PERSON] продовжувала дбати про [PERSON] і звернулася до суду про позбавлення батька дитини батьківських прав, оскільки у дитини не має законного представника; - малолітня [PERSON] повідомила, що жодного разу не бачила [PERSON] , просить позбавити його батьківських прав. Також вона повідомила, що проживає з бабусею [PERSON] і бажає продовжувати проживати з нею. Також у Висновку від 26.07.2022 р. вказано, що [PERSON] не бере жодної участь у вихованні дитини, не спілкується з нею, матеріально не допомагає. Він самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться життям та здоров`ям, інтересами та захопленнями доньки. За 13 років життя [PERSON] [PERSON] не проявляв інтересу до дитини. Місце перебування його на даний час невідомо. У наведеному висновку Виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дочки - [PERSON] , яка народилась [INFO] . Суд, оцінивши наведене вище, приходить до висновку, що [PERSON] тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а саме - не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, не створює належних умов для розвитку її природних здібностей, не готує до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини першої статі 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частинами першою - третьою статті 150 Сімейного кодексу України встановлено що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частинами першою та другою статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Враховуючи викладені вище обставини та зазначені норми законодавства України, Суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] в частині вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , яка народилась [INFO] . При цьому Суд вважає за необхідне роз`яснити, що батьківські права [PERSON] можуть бути поновлені у порядку та за наявності підстав, наведених у статті 169 Сімейного кодексу України (Мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина). Щодо позову в частині вимоги про стягнення аліментів, Суд зазначає наступне. Відповідно до частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином з позовом про стягнення аліментів може звернутись той з батьків або інших законних представників, разом з яким проживає дитина. Між тим, [PERSON] не подала доказів, які б підтверджували, що вона є законним представником дитини - [PERSON] , а з матеріалів справи випливає, що вона таким представником не є. За таких обставин [PERSON] не має права на звернення з позовом до суду про стягнення на її користь аліментів на утримання [PERSON] , а тому Суд відмовляє у задоволенні позову в частині вимоги про стягнення аліментів. При цьому Суд роз`яснює, що [PERSON] має право звернутись з позовом про стягнення аліментів повторно у разі призначення її опікуном [PERSON] . На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: partial