Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , у якому просила визнати житловий будинок з вбудованою аптекою за адресою : [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнати за нею у порядку поділу майна подружжя право власності на Ѕ частину будинку та іншу частину залишити у власності відповідача; визнати за нею право власності на Ѕ частину земельної ділянки розміром 0,1000 га із кадастровим номером 7125710100:01:001:2273 по [ADDRESS] , іншу частину залишити у власності відповідача ; визнати автомобіль «Renault Kangoo», 2008 року випуску, об`єктом спільної сумісної власності подружжя та виділити відповідачу вказаний автомобіль, стягнувши з [PERSON] на користь позивача грошову компенсацію у розмірі вартості Ѕ частини зазначеного автомобіля, в сумі 62730,00 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.10.2008 року вони із відповідачем зареєстрували шлюб. До реєстрації шлюбу вони проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу з початку 2007 року. У 2006 році відповідач придбав житловий будинок, який знаходиться на земельній ділянці розміром 0,1000 га із кадастровим номером 7125710100:01:001:2273 за адресою : [ADDRESS] , який був повністю знесений. На початку 2007 року , з моменту їх спільного проживання, на місці старого будинку вони із відповідачем почали будувати новий житловий будинок. Будівництво здійснювалось у період з 2007 по 2010 рік за спільні кошти. Увесь цей час вони проживали у її квартирі по [ADDRESS] . Після завершення будівництва у 2010 році вони разом там проживали до 2021 року, де вона зареєстрована. 09.03.2010 року згідно рішення Шполянського районного суду Черкаської області за відповідачем визнане право власності на вказаний будинок. Також у період шлюбу у 2015 році ними придбаний автомобіль «Renault Kangoo», 2008 року випуску. З липня 2021 року вони припинили шлюбні відносини, відповідачем поданий позов про розірвання шлюбу. У зв`язку із припиненням шлюбних відносин виникла необхідність у поділі спільного майна подружжя. Відповідач добровільно не бажає поділити майно, до вказаного майна її не допускає, змінив замки на дверях. Щодо автомобіля зазначила, що у користуванні він їй не потрібен та є річчю неподільною, спільне користування та володіння ним із відповідачем є неможливим, ним користується відповідач, тому вважає за необхідне виділити його у власність відповідача, стягнувши на її користь Ѕ вартості спірного автомобіля. Згідно ухвали Шполянського районного суду Черкаської області від 02.08.2021 року у справі вжиті заходи забезпечення позову. 05.08.2021 року у справі відкрито провадження та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. [PERSON] подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що не погоджується з позовними вимогами та вказав, що у 2006 році придбав житловий будинок по [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 7125710100:01:001:2273. За власні кошти ним була здійснена реконструкція житлового будинку , яка у свою чергу закінчилась у 2008 році. Право власності за ним зареєстроване у 2010 році у зв`язку із тривалим перебуванням на лікарняному через інфаркт, численні відмови компетентних органів, через що він звернувся до суду із позовом про визнання права власності на самочинне будівництво та відповідно рішенням Шполянського районного суду Черкаської області за ним визнане право власності на реконструйований будинок. Оскільки будинок був придбаний та реконструйований до реєстрації шлюбу із позивачем, вважає, що вказаний будинок не є спільною власністю подружжя. Також зазначив, що ним для будівництва вказаного будинку у 2007 році були запозичені кошти у сумі 400\~000,00 грн. Крім того, земельну ділянку, на якій розташований будинок ним було передано в іпотеку в рахунок отримання кредитних коштів з метою початку робіт з реконструкції. Також зазначив, що право на земельну ділянку у нього виникло на підставі рішення сесії Шполянської міської ради від 29.05.2007 року № 15-16, 22/V та не може бути предметом поділу майна подружжя. Щодо автомобіля вказав, що такий він придбав за рахунок коштів від продажу у 2013 році Ѕ частини належного йому на праві власності житлового будинку по [ADDRESS] . Крім того, не погоджується із вартістю вказаного автомобіля , визначеного відповідно наданого позивачем висновку експерта, який вважає недопустимим доказом, оскільки такий зроблений не для суду та експерт не попереджений про кримінальну відповідальність. Щодо виплати компенсації вартості Ѕ частини автомобіля вважає невірним способом захисту. Позивачем подана відповідь на відзив, у якій зазначено, що твердження відповідача про реконструкцію не відповідають дійсності, оскільки житловий будинок був побудований ще у 19 сторіччі, приміщення було глиняне та не придатне для проживання, тому він був повністю знесений та на його місці збудований новий житловий будинок, який будувався до моменту реєстрації права власності на нього та у період 2010 -2011 років проводились ще внутрішні роботи. На час будівництва вони проживали разом та позивач вкладала зароблені кошти у спільний бюджет, зокрема і на погашення кредиту в сумі 42330,00 гривень, який погашений у 2016 році. Про запозичені кошти у сумі 400\~000,00 гривень відповідач за час подружнього життя позивача не повідомив. Крім того, зауважила, що вона з 1994 року працює лікарем швидкої медичної допомоги Шполянської ЦРЛ та має дохід у виді заробітної плати. Щодо посилань відповідача на те, що він придбав автомобіль «Renault Kangoo», 2008 року випуску, за рахунок коштів від продажу належної йому Ѕ частини житлового будинку по [ADDRESS] , позивач вказала, що на ті кошти був придбаний автомобіль Subaru, на придбання якого також були залучені кошти позивача. У подальшому ними був придбаний спірний автомобіль. Відповідач подав заперечення, у яких зазначив, що будинок, придбаний ним у 2006 році, дійсно був знесений, але був залишений фундамент, тому була здійснена саме реконструкція житлового будинку із вбудуванням аптеки. Також указав, що позивач у період здійснення реконструкції спірного домоволодіння здійснювала погашення власного кредиту, який отримала з метою придбання квартири за адресою : [ADDRESS] . 07.09.2021 року відповідачем поданий зустрічний позов до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю, який відповідно ухвали Шполянського районного суду Черкаської області від 05.10.2021 року повернутий заявнику. 12.10.2022 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , у якому просив визнати за ним право особистої приватної власності на житловий будинок з вбудованою аптекою, який розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилався на обставини , викладені у відзиві та поясненнях на позовну заяву [PERSON] .. 01.11.2021 року суддею Шполянського районного суду Черкаської області Сивоконем С.С. відкрите провадження у цивільній справі за вказаним позовом [PERSON] .. 29.11.2021 року представником відповідача [PERSON] поданий відзив, доводи якого аналогічні доводам, викладеним у позовні заяві [PERSON] .. Відповідно ухвали Шполянського районного суду Черкаської області під головуванням судді Сивоконя С.С. від 02.12.2021 року цивільну справу №710/1184/21 за позовом [PERSON] \~до \~ [PERSON] \~про\~визнання майна\~спільною\~сумісною\~власністю подружжя\~та\~поділ\~майна подружжя об`єднано в одне провадження з цивільною справою №710/1424/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю, присвоєно справі єдиний унікальний номер №710/1184/21. Справу передано на розгляд судді Симоненко О.В.. 06.12.2022 року представник [PERSON] , адвокат Очеретяний М., подав відповідь на відзив, яка містить аналогічні посилання, які наведені в позовній заяві та відзиві на позовну заяву [PERSON] .. 07.12.2022 року у справі за клопотанням представника [PERSON] призначено автотоварознавчу експертизу, провадження у справі зупинено. 01.04.2022 року провадження у справі поновлено у зв`язку із надходженням до суду висновку судової автотоварознавчої експертизи. 27.05.2022 року підготовче судове засідання закрите та справа призначена до розгляду. 13.07.2022 року розгляд справи повернуто із стадії розгляду на стадію підготовчого судового засідання. 31.08.2022 року підготовче судове засідання закрите та справа призначена до розгляду. [PERSON] та її представник, адвокат Шпильовий Є. С., у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити, зустрічні позовні вимоги не визнали просили в задоволенні відмовити. Позивач у судовому засіданні пояснила, що з початку 2007 року вони почали проживати із відповідачем як дружина та чоловік у квартирі по [ADDRESS] . У 2011 році переїхали у будинок по [ADDRESS] , де ще продовжували робити оздоблювальні роботи. [PERSON] та його представник, адвокат Бабіч Т. Г., у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, позов [PERSON] не визнали, просили відмовити у його задоволенні. [PERSON] в судовому засідання пояснив, що спільно проживати з [PERSON] вони почали проживати із серпня 2008 року, коли основне будівництво спірного будинку було завершене. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі , суд встановив наступні обставини та правовідносини. Судом установлено, що 11.10.2008 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб Виконавчим комітетом Кримківської сільської ради Шполянського району Черкаської області, актовий запис №4 (том 1 а.с.13). Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінене на [PERSON] . \~ \~ \~ \~У подальшому шлюб був розірваний відповідно рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 03.08.2021 року ( том 2 а.с.22-24). \~ \~ \~ \~Відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ( номер реєстраційної довідки 267104524 від 22.07.2021 року) за [PERSON] зареєстроване право власності на земельну ділянку із кадастровим номером 6125583600:01:001:0679 та житловий будинок з вбудованою аптекою, розташовані за адресою: [ADDRESS] ( том 1 а.с.14-16). \~ \~ \~ \~Позивач, [PERSON] , посилаючись на те, що будівництво вказаного житлового будинку з вбудованою аптекою розпочато у період їх із [PERSON] спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з початку 2007 року до 2010 року та за їх спільні кошти, вважає, що вказаний будинок є спільною власністю подружжя, а тому підлягає поділу. \~ \~ \~ \~Відносини щодо спільності майна подружжя урегульовані нормами Сімейного Кодексу України та Цивільного Кодексу України. \~ \~ \~ \~Законодавцем встановлені випадки, за яких майно вважається спільним майном подружжя та особистою приватною власністю. \~ \~ \~ \~Так, нормами статті 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог\~статті 74 СК України\~якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення\~глави 8 цього Кодексу. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків ( постанови Верховного Суду від 03.06.2021 року у справі № 748/1943/19 , 08.12.2021 року в справі № 531/295/19, ). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року в справі № 554/8023/15 зазначила, що вирішуючи спір про поділ майна, необхідно встановити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання. Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суд під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, має установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці. Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так\~\~і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову. \~ \~ \~ \~Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19.05.2022 року у справі 753/13484/19, від 08.06.2022 року у справі 1303/1459/12. У цій справі встановлено наступне. \~ \~ \~ \~Відповідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11426787 від 03.08.2006 року за [PERSON] зареєстроване право власності на житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 15.06.2006 ( том 2 а.с.9). \~ \~ \~ \~25.10.2006 року [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , надав заяву, яка посвідчена приватним нотаріусом Шполянського нотаріального округу Курінним А. В., до компетентних органів про те, що не заперечує, щоб його сусід , [PERSON] , розмістив свій житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , на відстані 1 метр від його межі ( том 3 а.с.32). Згідно рішення Шполянської міської ради Черкаської області від 22.11.2006 № 7-7.7/V [PERSON] затверджено містобудівне обґрунтування для розміщення житлового будинку по [ADDRESS] ( том 3 а.с.35). 26.06.2007 року між Шполянським РЕМ та [PERSON] укладено договір про користування електричною енергією для населення № 20250 за адресою: [ADDRESS] ( том 2 а.с.171-172). 08.08.2007 року [PERSON] видано державний акт Серії ЯЕ№ 135776 на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га за адресою: [ADDRESS] ( том 1 а.с.75). У подальшому виготовлено будівельний паспорт на вказаний житловий будинок, який погоджений начальником відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Шполянської районної державної адміністрації 28.09.2007 року та надано дозвіл на виконання будівельних робіт №32 від 02.11.2007 року ( том 3 а.с. 19-46). Згідно технічного паспорта на житловий будинок по [ADDRESS] зазначено рік побудови - 2008, його вартість станом на 27.11.2009 рік складає 451864,00 гривень ( том 3 а.с.47-58). У періоди з 01.04. по 15.04.2009 та 15.06. по 23.06.2009 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні ( том 2 а. с. 25-28). Відповідно рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 09.03.2010 року за [PERSON] визнано право власності на самочинно збудований двоповерховий житловий будинок з вбудованою аптекою на першому поверсі із господарськими спорудами та будівлями, які становлять з будинком одне ціле, за адресою : [ADDRESS] ( том 2 а.с. 234,235). Із змісту рішення суду вбачається, що відповідно висновку відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Шполянської райдержадміністрації № 372 від 30.12.2009 будівництво житлового будинку з вбудованою аптекою на першому поверсі по [ADDRESS] забудовником [PERSON] проведене самочинно, але з дотриманням вимог ДБН. Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25719040 від 29.03.2010 за [PERSON] зареєстроване право власності на житловий будинок з вбудованою аптекою по [ADDRESS] на підставі рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 09.03.2010 року ( том 2 а.с.10). Відповідно розпорядження голови Шполянської міської ради від 19.02.2016 р. назву [ADDRESS] ( відомості офіційного сайту Шполянської міської ради ОТГ). Шполянський район Черкаської області на час розгляду справи є Звенигородським районом згідно постанови Верховної Ради України « Про ліквідацію та утворення районів» від 17.07.2020 року. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що [PERSON] будував будинок по [ADDRESS] в період з 2006 по 2008 рік. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пояснили, що допомагали [PERSON] у будівництві. Зазначили, що станом на 11.10.2008 рік, на день п`ятдесятирічного ювілею [PERSON] , на яке вони були запрошені як друзі останнього, основне будівництво було завершене. Того ж дня на святкуванні ювілею сторони повідомили їм, що зареєстрували шлюб. Відповідно розписок від 16.07.2006, 18.08.2006, 12.09.2006, 20.11.2007, 22.02.2007, 20.04.2007, оригінали яких досліджені у судовому засіданні, [PERSON] взяв у борг у [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] кошти на будівництво житлового будинку (придбання матеріалів для будівництва) по [ADDRESS] на загальну суму 400\~000,00 гривень (том 2 а.с.15-20). Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні підтвердили факт позички [PERSON] коштів на будівництво будинку по [ADDRESS] . [PERSON] зазначив, що [PERSON] основну суму коштів віддав протягом року, [PERSON] указав, що кошти [PERSON] віддав у 2007 році, [PERSON] зазначив, що кошти відповідач віддавав протягом чотирьох років. Достовірність вказаних розписок у судовому засіданні не спростована, доказів неправдивості показів свідків не надано. Відповідно індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] у періоди 1998-2021 мав заробіток ( том 2 а.с.30-33). \~Щодо довідки про операції за кредитним договором № 354411/0587/0579-7 від 04.10.2007 року, на який посилається [PERSON] , як на доказ, що будинок побудований зокрема і за кредитні кошти за вказаним договором, суд зазначає, що наведена довідка не містить посилань щодо цільового призначення кредитних коштів за вказаним договором, а самого кредитного договору суду не надано. Указані докази у своїй сукупності вказують на те, що житловий будинок із вбудованою аптекою по [ADDRESS] побудований у період з 2006 по 2008 рік до реєстрації шлюбу сторін. Відомостей, які б свідчили, що будинок збудований у період з дня реєстрації шлюбу та до закінчення календарного року матеріали справи не містять і на такі обставини сторони не посилались. Позивач, як на підставу визнання спірного будинку спільним сумісним майном подружжя посилається на те, що реєстрація права власності на спірний будинок мала місце у період перебування її у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] .. Проте правове значення має час створення нерухомого майна та джерело коштів, за які таке майно створено. Державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав. Тому, сам факт реєстрації в 2010 році прав власності [PERSON] на спірний будинок, за доведеності його побудови в 2008 році, до часу реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] не дає підстав вважати, що будинок є спільною сумісною власністю подружжя. Саме по собі посилання на перебування у фактичних шлюбних відносинах на час створення нерухомого майна та витрат позивача на будівництво спірного будинку, не може бути підставою для визнання об`єкту нерухомості спільним майном подружжя, оскільки такий факт підлягає доведенню належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами у розумінні ст.ст.77-80 ЦПК України. Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Позивач,\~посилаючись на\~те,\~що спірний\~будинок будувався\~у період\~спільного проживання\~її із\~відповідачем як\~чоловіка та\~жінки без\~реєстрації шлюбу,\~тобто з\~початку 2007\~року до\~часу реєстрації\~шлюбу за\~спільні кошти,\~не просила\~суд встановити\~такий факт\~та відповідно\~не надала\~доказів такого\~факту,\~як і не надала доказів власної участі у будівництві спірного будинку, шляхом витрат особистих коштів або фізичних зусиль. Щодо пояснень свідків [PERSON] , яка є сестрою позивачки, та її тітки [PERSON] , щодо проживання позивачки та [PERSON] однією сім`єю та спільного будівництва спірного будинку, не можуть бути як достатнім доказом для встановлення факту спільного проживання сторін однією сім`єю жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, у період про який заявляє позивач, так і для встановлення обставин спільного будівництва сторонами спірного будинку. Таким чином, позовні вимоги щодо визнання житлового будинку із вбудованою аптекою за адресою : [ADDRESS] , об`єктом спільної сумісної власності подружжя є необґрунтованими, а від так не підлягають задоволенню. Відповідно до\~положень п.1\~ч.1\~ст.57\~Сімейного Кодексу\~України особистою\~приватною власністю\~дружини,\~чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу. Ураховуючи, що спірний житловий будинок був побудований до реєстрації шлюбу між сторонами і [PERSON] не доведено, що такий є об`єктом спільного майна подружжя, такий є особистою власністю [PERSON] , тому позов останнього підлягає задоволенню. При цьому, суд уважає за необхідне роз`яснити позивачу, [PERSON] , що участь у проведенні ремонтних робіт, поліпшенні житлового будинку та інших приміщень, які належать іншому із подружжя, надає право вимагати не визнання права власності, а відшкодування витрат на будівництво, облаштування будинку (у випадку належної доведеності обставин таких витрат), якщо такі затрати понесені під час перебування\~\~у шлюбі. Щодо земельної ділянки. Земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер 7125710100:01:001:2273 за адресою: [ADDRESS] , була набута у власність на підставі рішення сесії Шполянської міської ради від 29.05.2007 № 15-16.22V, а тому таке майно вважається приватною власністю [PERSON] .. Оскільки суд зробив висновок про недоведеність стороною позивача тієї обставини, що на спірний житловий будинок поширюється режим об`єкта права спільної сумісної власності подружжя, то будь-які правові підстави для визнання за [PERSON] права на частку спірної земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, у цьому випадку відсутні, а тому відповідні позовні вимоги не підлягають задоволенню. Щодо транспортного засобу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17 зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує». Подібні висновки містяться у Постановах Верховного Суду у справі № 205/8012/16-ц від 12.06.2019, справі №335/331/18 від 26.03.2020. Тобто, той із подружжя, який заявляє про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують, на підставі належних та допустимих доказів. Згідно частини третьої ст.12 та частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( ч.1 ст.76 ЦПК України). Сторони у період шлюбу придбали автомобіль марки «Renault Kangoo», 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , білого кольору, з об`ємом двигуна 1461 см3, який 14.11.2015 року зареєстрований на [PERSON] відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ( том 2 а.с.143). Мотивуючи заперечення щодо статусу вказаного транспортного засобу, як спільного майна подружжя, [PERSON] посилався на те, що зазначений автомобіль придбаний ним за рахунок коштів, які отримав у 2013 році за продаж належної йому на праві власності Ѕ частини будинку по [ADDRESS] , однак доказів на підтвердження вказаних обставин не надав. \~\~У п. 44 постанови від 08.02.2022 у праві 209/3085/20 Велика Палата Верховного Суду зазначає, що приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні. У п.50 наведеної постанови зазначено, що згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі. Отже, спосіб поділу спільного майна подружжя у виді транспортного засобу, який обрала позивач, із урахуванням того, що спірний автомобіль перебуває у користуванні [PERSON] , чого сторони не заперечували, є належним та відповідає наведеним нормам матеріального права, які регулюють відносини подружжя з приводу спільного майна, і правовій позиції Верховного Суду, яку суд ураховує на підставі ч.4 ст.263 ЦПК України. Щодо вартості Ѕ частини транспортного засобу, який підлягає поділу, суд приймає до уваги висновки судової автотоварознавчої експертизи від 18.02.2022 за № 2/22-23, виконаної на підставі ухвали Шполянського районного суду Черкаської області від 07.12.2021. Відповідно висновків вказаної експертизи вартість автомобіля «Renault Kangoo», 2008 року випуску, з об`ємом двигуна 1461 см3 складає 106984,00 гривень з ПДВ ( том 2 а.с.126-143). Ураховуючи, що спірний автомобіль перебуває у користуванні [PERSON] , такий підлягає залишенню йому у власності із відшкодуванням [PERSON] Ѕ частини його вартості у сумі 53493,00 гривень, що буде відповідати інтересам сторін. Щодо вартості спірного транспортного засобу, визначеного відповідно до висновку експерта №7 від 27.07.2021 року, у розмірі 125460,00 гривень ( том 1 а.с.1923), суд зазначає наступне. Велика Палата Верховного Суду в рамках справи № 522/1029/18, провадження № 14-270цс19, с своїй постанові 18.12.2019 виснувала, що відсутність попередження експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, як і відсутність вказівки, що він підготовлений для суду, тягне за собою неналежність експертного висновку. Зі змісту висновку експерта ФОП [PERSON] від 27.07.2021 №7 за результатами проведення дослідження з визначення середньої ринкової ціни КТЗ за запитом адвоката Шпильового Є. С., суд установив, що у висновку відсутні відомості про те, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Крім того, у вказаному висновку відсутня вказівка про те, що він підготовлений для суду. За таких обставин суд уважає висновок експерта ФОП [PERSON] від 27.07.2021 №7 неналежним доказом у справі. Щодо судових витрат. Відповідно до ч.ч.1,2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи , покладається у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Ураховуючи положення п.2 ч.1 ст. 176 ЦПК України, відповідно якої, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно вартістю майна, встановлену при розгляді справи вартість спірного майна, норми ч. 4 ЗУ « Про судовий збір», яка визначає ставки судового збору, відповідно яких при поданні позову позивач мала сплатити 5588,48 грн, зважаючи на часткову сплату судового розміру у сумі 2886,70 гривень та часткове задоволення позову, із [PERSON] підлягає стягненню недоплачений судовий збір у розмірі 2166 гривень 96 копійок. До інших витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу ( ч.3 ст.133 ЦПК України), та такі підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами ( ч.2 ст.137 ЦПК України). Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Витрати на правову допомогу позивачем, [PERSON] , підтверджені договором про надання правничої допомоги від 22 липня 2021 року, укладений між адвокатом Шпильовим Є.С. та [PERSON] , відповідно п.4.1 якого встановлено, що розмір гонорару встановлюється додатковою угодою, додатковою угодою до договору про надання правничої допомоги від 22липня 2021 року , відповідно якої сторони домовились, що вартість послуг за вказаним договором складає: складення позовної заяви 3000,00 гривень, складення заяви про забезпечення позову 1000,00 гривень, представництво в суді 6000,00 гривень, всього 10000,00 гривень, ордером серії ЧК № 148398, виданим 22.07.2021 адвокатом Шпильовим Є.С., квитанцією від 22.07.2022, відповідно якої [PERSON] сплатила адвокату Шпильовому Є.С. кошти в сумі 10000,00 грн за представництво за позовом до [PERSON] ( том 1 а.с. 24-27). Ураховуючи, що позов [PERSON] задоволено частково, із [PERSON] підлягають стягненню понесені [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 957,00 гривень пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial