Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідач [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписала Анкету-заяву б/н від 20.07.2011 року, за якою отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Станом на 17.10.2021 у зв`язку з порушенням зобов`язань по Кредитному договору, відповідач має заборгованість в розмірі - 38880,71 гривень, з яких: 31089,66 гривень - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 31089,66 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 7791,05 гривень - заборгованості за простроченими відсотками. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем кредитних зобов`язань та на вимоги ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 38880,71 гривень, з яких: 31089,66 гривень - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 31089,66 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 7791,05 гривень - заборгованості за простроченими відсотками. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11.01.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач та її представник адвокат Кузьмич Н.О. в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач надали відзив на позовну заяву, згідно якого вимоги визнала частково. Зазначила, що не підписувала Умови та правила надання банківських послуг та Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», натомість Банк безпідставно списував не узгоджені проценти та страхові платежі. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частинами 1, 2 ст.83 ЦПК України передбачено подання доказів сторонами та іншими учасниками справи безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до договору б/н від 20.07.2011 відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. У подальшому, згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, розмір кредитного ліміту збільшився до 32000,00 грн., а 15.06.2021 зменшено до 0,00 грн. Позивач в позовній заяві посилається на анкету - заяву, яку підписала відповідач [PERSON] , як на підтвердження її згоди на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг в АТ КБ ПРИВАТБАНКУ, які маються в матеріалах справи, складають договір про надання банківських послуг. Однак, як встановлено судом при дослідженні вказаних доказів вбачається, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» відповідачем не підписаний, її з ним не було ознайомлено. Згідно з наданим позивачем розрахунком за кредитним договором б/н від 20.07.2011 станом на 17.10.2021 відповідач має заборгованість в розмірі 38880,71 гривень, з яких: 31089,66 гривень - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 31089,66 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 7791,05 гривень - заборгованості за простроченими відсотками. Отже, звертаючись до суду з даним позовом, позивач АТ КБ «Приватбанк» просив стягнути з відповідача крім тіла кредиту, також заборгованість по прострочених відсотках. Згідно з ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Сторонами в письмовій формі не визначено тип відсоткової ставки за користування кредитом, а також і орієнтовну сукупну вартість кредиту в процентному значенні та грошовому виразі. В анкеті-заяві відсутні положення щодо сплати неустойки (пені, штрафів). У позовній заяві позивач вказує, що відповідач отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту. Натомість зі змісту наданої анкети-заяви вбачається, що відповідачу не було встановлено кредитний ліміт банком. Надані позивачем Тарифи, Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору, оскільки вони не підписані відповідачем і відсутні дані про їх визнання останнім. Крім того, ці Тарифи, Умови та Правила прямо не передбачені в анкеті-заяві відповідача, яка безпосередньо підписана ним. Така правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17). У мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013 роз`яснено, що з огляду на приписи частини 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору; особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності й розумності. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відсутні будь-які правові підстави для стягнення з відповідача суми прострочених відсотків, які нараховані позивачем за кредитним договором б/н від 20.07.2011. Оскільки фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту за договором б/н від 20.07.2011 у розмірі 31089,66 грн. Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України, враховуючи, що відповідачем фактично визнані позовні вимоги в тій частині, які суд вважає обґрунтованими, 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. Враховуючи приписи ч. 1 ст. 141 ЦПК України, 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем, у розмірі 1135,00 гривні, покладається на відповідача, оскільки підстави, передбачені Законом України «Про судовий збір» для звільнення відповідача від сплати судового збору відсутні.

Outcome: partial