Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (АТ «Укрексімбанк») звернулось до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування позову позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем по справі 19.10.2016 року укладено Договір про відкриття карткового рахунку та кредитної лінії. Позивач зазначає, що на підставі договору для проведення операцій з використанням платіжної картки відповідачу було встановлено ліміт заборгованості по Кредиту не більше 4\~000 гривень на строк до 31.10.2019 року включно. Позивач зазначає. що відповідач порушив умови погашення заборгованості та станом на 13.11.2020 року зобов`язання відповідача є не виконаними, а сума заборгованості становить: 8\~762 грн. 45 коп., яку позивач просить стягнути на його користь, а також понесені судові витрати. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа була розподілена судді Бабакову В.П. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14 січня 2021 року (суддя Бабаков В.П.) цивільну справу було прийнято до провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Рішенням Вищої ради правосуддя від 04.02.2021 року суддю Бабакова Віталія Павловича звільнено з посади судді Суворовського районного суду міста Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку. Згідно ч. 7 ст. 33 ЦПК України, невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач із складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у передбачених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом. Відповідно до положення ч. 11 ст. 33 ЦПК України, справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим же суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, що унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2021 року цивільну справу прийнято до провадження, призначено розгляд справи в судове засідання, сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача до суду не з`явився, разом з цим, 27.09.2022 року (вх. № 6565) звернувся на адресу суду з заявою про слухання справи за його відсутності, в якій зазначив,що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує з приводу заочного розгляду справи (а.с.80-81). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся у встановленому законом порядку, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за місцем реєстрації, на адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат за вказаною адресою не проживає» (а.с.69-70). Заяв від відповідача про розгляд справи за його відсутності, відкладення слухання справи або відзиву до суду не надходило, про причини неявки суд не повідомив, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів. Відповідно до положення п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України судові повістки фізичним особам, які не мають статусу підприємців, надсилаються за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ч.1 ст. 131 ЦПК України). Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2022 року вирішено провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Державний експертно-імпортний банк України» та [PERSON] було укладено Договір про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії № 8002097353 від 19.10.2016 року. Позивач зазначає, що за умовами кредитного договору відповідачу відкрито кредитну лінію для проведення останнім операцій з використанням платіжної карти з лімітом не більше 4\~000 гривень на строк до 31.10.2019 року включно. Судом досліджується договір про відкриття у рамках проекту карткового рахунку та кредитної лінії, згідно п.2.4 якого сторони домовились про відкриття рахунку кредитної лінії у розмірі не більше 4\~000 гривень. Також, відповідно до п.2.6. цього договору строк дії основної картки встановлено до 31.10.2019 року. Згідно п.10.2 договір дії до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним. Та, відповідно до п.2.10 за користування кредитними коштами клієнт зобов`язаний щомісячно сплачувати Банку проценти, нараховані за процентною ставкою у розмірі: 40% річних (а.с.11-18). До договору надано Додаток № 2 про правила користування платіжною карткою, який підписано представником Банку та позивальником (а.с.19-21). Позивач зазначає, що Банком були виконані взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, однак, відповідач порушив умови договору, кошти та відсотки за їх користування не повернув, у зв`язку з цим, станом на 13.11.2020 року заборгованість відповідача, як позичальника перед банком становить: 8\~762 грн. 45 коп. Судом досліджується поточна виписка за контрактом (19.10.2016-30.06.2020р.р) згідно якої вбачається, що позичальник активно користувався кредитними коштами (а.с.8-10). На підтвердження заборгованості за кредитним договором від 19.10.2016 року № 8002097353, позивачем надано розрахунок заборгованості, згідно якого основний борг становить: 3\~992 грн. 64 коп., сума боргу по процентам 4\~769 грн. 81 коп., заборгованість проведено з 01.07.2017 року по 30.006.2020 року (а.с.6-7). Таким чином, матеріалами справи встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитним договір в рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії, та відповідачем порушено умови повернення коштів та сплати відсотків за їх користування, що обумовлені кредитним договором. Як передбачено ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладених обставин, судом встановлено, що банком були виконані умови договору, надано відповідачеві кредит. Разом з тим, відповідачем доказів сплати заборгованості за кредитним договором суду не надано, заперечень щодо розміру позовних вимог також не надано, відзив на позов не надійшов, клопотань щодо витребування доказів на спростування позовних вимог не заявлено. З урахуванням викладених обставин та з огляду на порушення відповідачем умов кредитного договору та взятих на себе зобов`язань, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості у розмірі:8 762 грн. 45 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати у загальному розмірі 2 102 грн. 00 коп.

Outcome: approved