Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

8 вересня 2021 року на адресу суду надійшов вказаний позов. Позовні вимоги (з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 11.04.2022) обґрунтовані тим, що позивачка, як дружина, є спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Вказує, що на підставі рішення суду від 10.12.2020 визнано за нею право власності на 1/2 частку спільного майна подружжя та на 1/10 частку спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а всього - на 3/5 частки майна, а саме транспортні засоби. Зауважує, що [PERSON] є донькою спадкодавця, якій також належить 1/10 частка у спадковому майні. Вказує, що між співвласниками немає домовленості щодо порядку володіння та користування майном, майно є неподільним, їй належить найбільша частка майна, тому вона просить припинити право спільної часткової власності відповідачу, визнати за нею право власності на спірну частку майна та виплатити відповідачу компенсацію. Ухвалою суду від 27 вересня 2021 року прийнято до\~розгляду позовну\~заяву,\~призначено розгляд\~справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 12 квітня 2022 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 5 вересня 2022 року по цивільній справі №161/16146/21 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [INFO] , від імені якого діє Служба у справах дітей Луцької міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , від імені якої діє законний представник [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Служба у справах дітей Луцької міської ради, про припинення права власності на частки у спільному майні та визнання права власності, затверджено мирову угоду від 5 вересня 2022 року; провадження у справі №161/16146/21 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [INFO] , від імені якого діє Служба у справах дітей Луцької міської ради, [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Служба у справах дітей Луцької міської ради, про припинення права власності на частки у спільному майні та визнання права власності закрито. У судове засідання сторони та їх представники не з`явилися. Водночас, представник позивача подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, відзиву на позов не подав. Третя особа у судове засідання не прибула, пояснень на позов не надала. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, але не подав письмового відзиву, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] . Позивач [PERSON] по день смерті перебувала в зареєстрованому шлюбі з спадкодавцем [PERSON] . На підставі рішення суду від 10 грудня 2020 року у справі №161/8784/20 визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку спільного майна подружжя та на 1/10 частку спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а всього - на 3/5 частки майна, а саме спірні транспортні засоби; визнано за [PERSON] (від імені та в інтересах якого діє законний представник [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а саме - за кожним по 1/10 частки майна, а саме - спірних транспортних засобів (а.с. 10-13). Рішення суду набрало законної сили 12 січня 2021 року. [PERSON] є донькою спадкодавця, якій також належить 1/10 частка у спадковому майні. З матеріалів справи вбачається, що на час звернення до суду між сторонами немає домовленості щодо порядку володіння та користування майном, майно є неподільним, їй належить найбільша частка майна, а тому позивач просить припинити право власності відповідача зі сплатою їй відповідної компенсації. Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Статтею 365 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Такий самий підхід у правозастосуванні ст.365 ЦК України викладений у постанові Верховного Суду від 18 липня 2018 року №303/2585/16-ц, а також постанові Верховного Суду України від 23 листопада 2016 року №357/11232/14-ц. Надаючи оцінку кожній з підстав для припинення частки у спільному майні, яка визначена у ст.365 ЦК України, суд зазначає таке. Так, як встановлено судом, частка відповідача у спірному майні становить 1/10, спільне володіння і користування майном є неможливим, адже між сторонами неможливо встановити справедливий порядок користування майном, який би відповідав їх ідеальним частка у ньому. Крім того, на думку суду, припинення права відповідача на частку у майні не завдасть істотної шкоди інтересам останнього. Підсумовуючи вищевикладене, оскільки позивачем доведено суду наявність сукупності виключних обставин для припинення своєї частки у спірній майні, які передбачені у ст.365 ЦК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. Крім того, відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від іншої співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. За таких обставин, у зв`язку з неможливістю надання відповідачу у володіння та користування 1/10 частки спірного майна в натурі, яким користується та володіє інший співвласник - позивачка по справі, що нею не заперечується, відповідачка має право на одержання від іншого співвласника грошової або іншої матеріальної компенсації вартості її частки, а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають до задоволення.

Outcome: approved