Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

В травні 2021р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. (далі по тексту - третя особа 1), Приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук В.В. (далі по тексту - третя особа 2), в якому просив суд: - стягнути з відповідача на свою користь кошти у сумі 21007,58 грн., які були безпідставно стягнуті з позивача у межах виконавчого провадження № 62839771. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 21 травня 2019р. між ним та ТОВ «ФК «Дінеро» було укладено договір кредитної лінії № AG9370607 (далі по тексту - кредитний договір). 30 січня 2020р. третьою особою 1 було вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь відповідача 18643,25 грн., в тому числі плату за вчинення виконавчого напису - 50,0 грн. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2021р. по цивільній справі № 761/37760/20, яке набрало законної сили було визнано виконавчий напис, вчинений третьою особою 1 від 30 січня 2020р., зареєстрований в реєстрі за № 11933, таким, що не підлягає виконанню. Оскільки в межах примусового виконання зазначеного виконавчого напису у виконавчому провадженні № 62839771, з позивача було стягнуто на користь відповідача грошові кошти у розмірі 29191,62 грн., з заробітної плати позивача за місцем роботи було стягнуто 21007,58 грн. на користь відповідача, які на думку сторони позивача стягнуті без відповідних правових підстав, то зазначену суму коштів слід стягнути з відповідача на користь позивача. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2022р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. 07 жовтня 2022р. від третьої особи 2 надійшли витребувані судом копії документів, на виконання ухвали суду від 04 червня 2022р. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 21 травня 2019р. між позивачем та ТОВ «ФК «Дінеро» було укладено кредитний договір. 22 серпня 2019р. відповідач набув право вимоги до позивача за кредитним договором на підставі договору відступлення прав вимоги № 22-08/19 та додаткових угод № 1 - № 6 до нього. 30 січня 2020р. було вчинено третьою особою виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 11933, за яким з позивача на користь відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 18593,25 грн., яка складається з: заборгованості з а тілом кредиту - 8000,0 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 2593,25 грн.; пені - 8000,0 грн.; плати за вчинення виконавчого напису - 50,0 грн. За вчинення цього виконавчого напису з боржника підлягає стягненню 50,0 грн. на користь стягувача. Стягнення проводилось з 30 вересня 2019р. по 28 грудня 2019р. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2021р. по цивільній справі № 761/37760/20, яке набрало законної сили, позов [PERSON] до ТОВ «Вердикт Капітал», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено. Визнати виконавчий напис, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. від 30 січня 2020р., зареєстрований в реєстрі за № 11933, таким, що не підлягає виконанню. Звертаючись до суду з вказаним позовом, сторона позивача наголошувала, що у межах виконавчого провадження № 62839771 з примусового виконання зазначеного виконавчого листа з позивача на користь відповідача було відраховано з заробітної плати позивача за місцем роботи (АТ «Українська залізниця» Філія «Центр будівництва та ремонту колії» Структурний підрозділ Вапнярська колійна машинна станція) на користь відповідача 21007,58 грн. За приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Судом вставнолено, що третьою собою 2, в ході виконання виконавчого провадження № 62839771 було стягнуто з позивача: - 200,0 грн. - витрати виконавчого провадження; - 1323,9 грн. - основна винагорода приватного виконавця; - 300,0 грн. - повернення сплаченого авансового внеску на користь стягувача; - 13239,08 грн. - перераховано на користь стягувача (відповідача) як частина суми боргу за виконавчим написом; - 5944,6 грн. - перераховано (повернуто) позивачу, у зв`язку з ухваленням судом рішення про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що за рішенням суду по цивільній справі № 761/37760/20 від 01 березня 2021р., яке набрало законної сили, визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням правових позицій висловлених Верховним Судом в постанові від 06 березня 2019р. по справі № 910/1531/18, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума коштів, яка була набута відповідачем на примусове виконання цього виконавчого напису у розмірі 13239,08 грн., при цьому судом враховано, що частина стягнутих з позивача коштів у розмірі 5944,6 грн. йому вже було повернуто, а решта суми коштів були набуті не відповідачем, а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,0 грн.

Outcome: partial