Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом в інтересах [PERSON] (далі Позивач) до [PERSON] , Рахівської міської ради, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Рахівська державна нотаріальна контора Закарпатської області, Державного реєстратора Рахівської РДА, [PERSON] про скасування державної реєстрації права власності на спадкове майно та визнання права власності на спадкове майно та визнання права власності на Ѕ за заповітом та 1/6 за законом. В обґрунтування\~позову зазначає,\~що мати позивача - [PERSON] , за свого життя склала заповіт, який був посвідчений 19 лютого 2010 року секретарем виконкому Костилівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області Веклюк О.О. та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №25, яким на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належний їй на праві приватної власності житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] заповіла перший поверх будинку, що складає 1/2 частку, та надвірні споруди сину [PERSON] , а другий поверх, тобто іншу 1/2 частку, - сину [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все спадкове майно, що належало померлій на праві приватної власності. Таким являється в тому числі житловий будинок [ADDRESS] . Являючись спадкоємцем за заповітом від 19.02.2010 року, [PERSON] ще за життя спадкодавця [PERSON] проживав та проживає у спадковому будинку зі своєю сім`єю, а отже відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину. [INFO] помер спадкоємець іншої 1/2 частини спадкового будинку - [PERSON] . Після смерті [PERSON] , позивач, відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України подав нотаріусу за місцем розташування спадкового майна - Рахівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом та проконсультувався щодо порядку отримання ним свідоцтва про право на спадщину за заповітом по закінченню строку, визначеного ст. 1270 ЦК України. 15.11.2019 [PERSON] звернувся із заявою для проведення державної реєстрації права власності на 1/2 частку спадкового майна, належного йому за заповітом від 19.02.2010 року, але 20.11.2019 отримав рішення про відмову у державній реєстрації прав власності на житловий будинок [ADDRESS] та довідався, що 15.04.2019 державний реєстратор Рахівської РДА Закарпатської області Делятинчук А.І. зареєстрував житловий будинок [ADDRESS] за власником [PERSON] в розмірі 1/1 частки. Підставою виникнення права власності стала довідка про склад спадкоємців від 05.04.2019, видана державним нотаріусом Рахівської ДНК Кицка М.М., технічний паспорт на житловий будинок від 02.04.2019, виданий КП "Бюро технічної інвентаризації" Рахівської РДА, виписка із погосподарської книги №8, видана 11.03.2019 Костилівською сільською радою Рахівського району Закарпатської області. Вважає, що відповідач [PERSON] ввів в оману державного реєстратора Рахівської РДА Делятинчука А.І., зареєструвавши спірний спадковий будинок за померлим [PERSON] в 1/1 частині, при цьому не заявив про наявність заповіту на ім`я позивача [PERSON] , хоча про його існування йому було відомо. заповіт складений його матір`ю [PERSON] 19.02.2010 на даний час є чинним, спадщина після смерті матері ним була прийнята, а звернення до суду із вимогою про визнання права на спадщину на 1/2 частину спадкового майна за заповітом та 1/6 частину за законом зумовлене порушенням права [PERSON] на оформлення власності в порядку спадкування за заповітом та за законом, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовлено, що підтверджує постановою №14 Рахівської ДНК від 26.11.2019. Згідно з погосподарською книгою №1 Костилівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області станом на 01.01.2019 (книга №1 сторінка 15-15 на 2016-2023 роки) за [PERSON] , яка померла [INFO] значився житловий будинок, збудований в 1977 році, загальною площею 110 кв.м, житловою площею 48 кв.м, а також закріплена земельна ділянка площею 0,09 га, цільове призначення якої - обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. З огляду на викладене просить скасувати рішення державного реєстратора Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області Делятинчука Андрія Івановича від 15.04.2019 року про реєстрацію житлового будинку [ADDRESS] в 1/1 частці за [PERSON] . Також просить визнати за громадянином [PERSON] , [INFO] , мешканцем [ADDRESS] право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] з надвірними будівлями та господарськими спорудами за заповітом від 19.02.2010 року на 1/6 частину цього ж житлового будинку за законом. Ухвалою Рахівського районного суду від 23.01.2020 було відкрито провадження у даній справі та запропоновано Відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, подати суду відзив на позовну заяву і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, а третім особам пояснення на позов у цей же строк. Відповідачі відзиву на позов та треті особи - пояснень з приводу позову [PERSON] до суду не подавали. Відповідно до ч. 2 ст. 191 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує спір за наявними матеріалами справи. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та наполягали на задоволенні позову. Пояснили, що відповідач [PERSON] після смерті їхнього брата [PERSON] звернувся до державного реєстратора Делятинчука А.І. із заявою про реєстрацію всього будинку, який є предметом даного спору, за їхнім померлим братом [PERSON] , при цьому приховавши інформацію про наявність заповіту від імені матері сторін - [PERSON] , яким вона заповіла будинок по 1/2 частці позивачу та його брату [PERSON] . Після незаконної реєстрації всього будинку [ADDRESS] за [PERSON] , [PERSON] як спадкоємець після смерті брата звернувся до Рахівської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті їхнього брата [PERSON] . Отже, відповідач, який є спадкоємцем за законом, наразі має намір оформити спадщину після смерті брата на весь будинок [ADDRESS] , при тому, що половина будинку має належати позивачеві, як спадкоємцю за заповітом після смерті матері, який прийняв спадщину, але через незаконну реєстрацію майна за [PERSON] не зміг оформити своїх спадкових прав. Крім спадкування після смерті матері, позивач також є спадкоємцем за законом після смерті його брата [PERSON] і він подав заяву до Рахівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини - на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] , але йому було нотаріусом відмовлено, оскільки є ще інші спадкоємці, які також мають право на прийняття спадщини за законом після смерті брата [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що дійсно [PERSON] звернувся до Рахівської державної контори із заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті його брата [PERSON] . Вона вважає, що [PERSON] взагалі не має жодного відношення до даного позову, оскільки спірне майно зареєстроване за [PERSON] , отже він не порушував жодних прав позивача. Представник відповідача - Рахівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, міський голова Віктор Медвідь 29.10.2021 надав суду заяву про розгляд справи без участі представника ради, позовні вимоги залишає на розсуд суду. Представник третьої особи - Рахівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, завідувачка Рахівської державної нотаріальної контори Пріц О.І. надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги залишає на розсуд суду. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до такого висновку. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин. Звернення позивача до суду з даним позовом зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування після смерті матері, у зв`язку з реєстрацією спірного майна за його братом [PERSON] , спадкоємцем якого на день звернення до суду був [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.07.2015 року громадянка [PERSON] померла [INFO] , про що виконавчим комітетом Костилівської сільської ради зроблено відповідний актовий запис про смерть №19 від 29.07.2015 року. За життя [PERSON] , зробила заповітне розпорядження на випадок своєї смерті, який належний їй будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , заповіла: перший поверх будинку та надвірні споруди сину [PERSON] , а другий поверх будинку - сину [PERSON] . Цей заповіт був посвідчений секретарем виконкому Костилівської сільської ради Веклюк Оленою Олексіївною 19.02.2010., скасований чи змінений він не був, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №58302351 від 13.11.2019. В ході розгляду справи було встановлено, що [PERSON] мала чотирьох синів - [PERSON] , 1977 року народження, [PERSON] , 1972 року, який є особою з інвалідністю ІІ групи дитинства, [PERSON] , 1959 року народження, та [PERSON] , 1975 року народження. Згідно з даними погосподарської книги №1 на 2011-2015 роки Костилівської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області за [PERSON] значиться зареєстрованим будинок [ADDRESS] , рік побудови 1977, площа 110 кв.м, житлова площа 48 кв.м, за яким закріплена земельна ділянка площею 0,09 га - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Позивач [PERSON] постійно проживав та проживає в будинку [ADDRESS] , що підтверджено довідкою Костилівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №1240 від 05.06.2019. також у цьому будинку проживали та були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до статей 1216-1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У цьому випадку у зв`язку з наявністю чинного заповіту, складеного [PERSON] , спадкування її майна повинно було здійснюватися за заповітом. Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1273 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, може відмовитися від прийняття спадщини за згодою піклувальника і органу опіки та піклування. Спадкоємець має право на одержання свідоцтва про право на спадщину, зокрема стаття 1296 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. [PERSON] , будучи спадкоємцем за заповітом [PERSON] , яка померла [INFO] , звернувся до державного реєстратора Рахівської міської ради та державного нотаріуса Рахівської державної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину та державну реєстрацію спадкового майна, до складу якого входить житловий будинок [ADDRESS] , але виявилося, що цей будинок в цілій частині зареєстрований за [PERSON] . Так, відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №163479965 від 15.04.2019 державний реєстратор Делятинчук Андрій Іванович, 10.04.2019 року прийняв рішення про державну реєстрацію прав на житловий будинок [ADDRESS] в 1/1 частці за [PERSON] . Водночас суд встановив, що [PERSON] [INFO] помер, про що зроблено виконавчим комітетом Костилівської сільської ради відповідний актовий запис №24 від 17.11.2017 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Згідно з повідомленням Рахівської державної нотаріальної контори №01-16/26 від 28.01.2022 свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] не видавалися, але зі спадкової справи, наданої суду Рахівською державною нотаріальною конторою, вбачається, що [PERSON] у встановлений законом строк подав до органу місцевого самоврядування - Костилівської сільської ради заяву про прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] . Отже, він наразі є спадкоємцем [PERSON] , який прийняв спадщину. Крім того, заяву про прийняття за законом спадщини після смерті [PERSON] , що складається з 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] , 16.11.2019 року подав до Рахівської державної нотаріальної контори Сокирлей Іван Іванович. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення таких відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр прав на нерухоме майно містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно у процесі проведення таких реєстраційних (ч. 1 ст. 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом з тим державній реєстрації підлягає заявлене право, державна реєстрація якого здійснюється суб`єктом державної реєстрації прав не за власною ініціативою, а на підставах, установлених законом, зокрема за заявою про державну реєстрацію прав, поданою особою, за якою здійснюється реєстрація права. Тобто відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають саме між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії. При цьому навіть якщо буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав дотримався законодавства при внесенні запису про проведену державну реєстрацію права за іншою особою, це не є перешкодою для задоволення позову щодо скасування цього запису, якщо наявність такого запису порушує права чи охоронювані законом інтереси позивача. Таку правову позицію висловив Верховний Суд 11 лютого 2020 року у справі № 915/572/17. Враховуючи, що на момент державної реєстрації житлового будинку [ADDRESS] , [PERSON] вже помер, а із заявою до державного реєстратора про реєстрацію за [PERSON] права власності на житловий будинок звертався [PERSON] , який є спадкоємцем за законом [PERSON] та який звернувся 12.01.2018 до Костилівської сільської ради із заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті брата, та зважаючи на наявність заповіту на користь позивача, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] , до складу якої входить другий поверх будинку [ADDRESS] , отже реєстрація за будинку [ADDRESS] в цілій частині за [PERSON] порушує права позивача на 1/2 частину цього будинку, адже він прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , якій належав в цілій частині цей будинок, тому позов в частині скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на це нерухоме майно є підставним та підлягає до задоволення. Що стосується позовних вимог [PERSON] про визнання за ним права власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] з надвірними будівлями та господарськими спорудами за заповітом від 19.02.2010 року та 1/6 частину цього ж будинку за законом, то суд відмовляє у задоволенні таких, оскільки як встановлено в ході розгляду даної справи, крім спадкоємців за заповітом після смерті [PERSON] , якими є [PERSON] та нині померлий [PERSON] , заповідачка мала ще сина [PERSON] , що є особою з інвалідністю з дитинства ІІ групи, який відповідно до рішення Рахівського районного суду від 12.07.2022 визнаний недієздатним. Інтереси та права цієї особи у спадщині, що належала його матері [PERSON] , також мали б бути захищеними відповідно до закону. Згідно зі статтею 1241 Цивільного кодексу України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов`язкову частку. Конституційний Суд 11 лютого 2014 року у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України (справа про право на обов`язкову частку у спадщині повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця) № 1-рп/2014 Справа № 1-1/2014 роз`яснив, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов`язкову частку у спадщині необхідно розуміти так, що таке право мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку, незалежно від групи інвалідності. З огляду на те, що у даній справі достатніх доказів щодо непрацездатності [PERSON] немає, зокрема суд не володіє документом, який би належним чином підтверджував інвалідність останнього, крім того, позивач не довів, що після смерті його брата [PERSON] немає спадкоємців першої черги спадкування за законом, а отже у разі визнання за позивачем права власності в межах заявлених вимог - 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері, та на 1/6 часину цього ж будинку, після смерті брата [PERSON] , можуть бути порушені права цих осіб, тому позов у цій частині є передчасним. Визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Перешкодою для реалізації його спадкових прав позивача була незаконна реєстрація житлового будинку [ADDRESS] за його братом [PERSON] . Враховуючи, що суд скасовує цю реєстрацію, отже [PERSON] матиме змогу прийняття спадщини у належній йому частці звернувшись за місцем відкриття спадкової справи до Рахівської нотаріальної контори. Щодо заперечень адвоката Поштак Ю.С. з приводу пред`явлення позову до [PERSON] слід зазначити таке. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зроблено висновок, що «спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано». Враховуючи, що у даному випадку громадянин [PERSON] помер, а його спадкоємцем є [PERSON] , отже між цими сторонами виник спір з приводу спадкування майна, реєстрація якого була проведена за [PERSON] з порушенням прав позивача, тому суд приходить до висновку про те, що [PERSON] є належним відповідачем в цій частині вимог. Крім того, у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) вказано, що: "у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Суд в ході розгляду цієї справи встановив, що [PERSON] є спадкоємцем за законом майна, що належало [PERSON] , оскільки він у визначений законом строк подав заяву про прийняття спадщини. Неотримання ним свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його статуса спадкоємця [PERSON] , оскільки цивільний кодекс не встановлює обмеження строку для отримання свідоцтва про право на спадщину та відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, тому позивач правильно визначився й пред`явив позов до [PERSON] . Водночас Рахівська міська рада не є належним відповідачем у даній справі із зазначених вище підстав, тому позов в частині пред`явлення вимог до Рахівської міської ради до задоволення не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] судові витрати, понесені позивачем при пред`явленні даного позову до суду в сумі 768,40 гривні в частині немайнової вимоги про скасування рішення державного реєстратора. З урахуванням відмови у задоволенні майнових вимог про визнання за позивачем права власності на частку житлового будинку, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1500 гривень, що були сплачені при подачі цього позову до суду позову, до задоволення не підлягає.

Outcome: partial