Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

1.Позиція позивача. Позивач [PERSON] звернувся із даним позовом, заявив позовні вимоги про стягнення з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) суму боргу за договором № 1801/1 від 18.01.2015 р., що становить 18 876 грн. В обгрунтування зазначив, що він надавав юридичну допомогу [PERSON] при підготовці, розгляді та виконанні судових рішень, у справі № 645/2730/15, але умови договору № 1801/1 від 18.01.2015 року відповідач не виконав, що стало підставою для його звернення до суду, з зазначених у позовній заяві підстав. 2.Позиція відповідача. Відповідач на скористався своїм право на подання відзиву на позов, заяв і клопотань не подавав. 3.Заяви, клопотання, процесуальні питання. 14 березня 2022 року позивачем подано позовну заяву до провадження суду. 24 березня 2022 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] «про стягнення коштів за договором надання послуг», відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами. 4.Фактичні обставини встановлені судом. 18 січня 2015р між [PERSON] (виконавець) та [PERSON] (замовник), укладено договір № 1801/1 про надання юридичної допомоги з поновлення виплати пенсії (а.с. 18), за змістом якого: -Місце укладення договору м. Дніпродзержинськ, на теперішній час місто Кам`янське Дніпропетровської області; -Предмет договору - юридична допомога у відновлення виплат пенсії (п. 2 Договору); -За змістом п. 3 Договору - Зобов`язання виконавця вважаються виконаними після відновлення виплат пенсії Управлінням ПФУ, нарахованої у розмірах встановлених Законом с врахуванням індексації, і перерахування пенсії на розрахунковий рахунок Замовника; Зобов`язання Замовника вважаються виконаними після отримання Виконавцем зазначеної у договорі суми за виконання роботи. Як встановлено за змістом Договору № 1801/1 не зазначено розмір суми за виконання робіт, Виконавцем. Також до зазначеного Договору не додано жодного доказу, що сторони погодили порядок розрахування суми винагороди. При цьому у п. 2 Договору зазначено що за надання юридичних послуг по відновленню виплати пенсії Виконавець отримує винагороду в сумі дванадцяти місячних виплат, нарахованих до виплати Управлінням ПФ України з моменту подачі заяви про поновлення виплати пенсії. Тобто для визначення моменту набуття права Виконавця на отримання винагороди, та обов`язку Замовника її виплатити, повинно бути підтверджено, що Управління ПФ України отримало заяву про поновлення виплати пенсії, та УПФ нарахувало до виплати пенсію Замовнику. Постановою Верховного Суду України від 08 грудня 2015 року у справі № 645/2730/15-а за позовом [PERSON] до управління Пенсійного фонду України у Фрунзенському районі м. Харкова про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії (а.с. 12-13), ухвала Вищого адміністративного суду України від 27 серпня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2015 року, скасовані і залишено в силі постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2015 року. Згідно до Постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2015 року, у справі № 645/2730/15-а, Визнано протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова № 195 від 27 лютого 2015 року, щодо відмови у поновленні виплати пенсії за віком [PERSON] , та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова поновити виплату пенсії за віком [PERSON] з 07 жовтня 2009 року, в розмірах відповідно до чинного законодавства. Таким чином, Постанова Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2015 року, у справі № 645/2730/15-а, набула чинності 08 грудня 2015 року. Як вбачається з відповіді Управління ПФУ в Фрунзенському районі м. Харкова від 21 квітня 2016 року за № 242/к-14 (а.с. 17), 10 лютого 2016 року винесено в межах виконавчого провадження № 50130769 Постанову про відкриття виконавчого провадження за Постановою Верховного Суду України від 08 грудня 2015 року (а.с. 12), що також підтверджено копією Постанови про відкриття виконавчого провадження № 50131769 від 10 лютого 2016 року винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Бойченко Вадимом Віталійовичем (а.с. 22). 31 березня 2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Бойченко Вадимом Віталійовичем винесено Постанову про закриття виконавчого провадження, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», з підстав виконання боржником рішення суду у повному обсязі (а.с. 23). Але зі змісту зазначеної постанови від 31 березня 2016 року не можливо встановити розмір сплаченої суми на користь стягувача [PERSON] .. Щодо розміру виплати пенсій УПФ нарахованих до виплат на ім`я [PERSON] , то згідно до зазначеної відповіді Управління УПФ (а.с. 17), розмір пенсії становить 49,86 гривень, як поновленої з 07 жовтня 2009 року, довічно. В той же час, позивач на визначення розміру виплат за договором, посилається на сформовану таблицю середнього розміру місячної пенсії та кількість пенсіонерів за даними Пенсійного фонду , без зазначення джерела такої інформації, дати формування та її відповідності першоджерелу. На підтвердження претензій позивача до замовника [PERSON] , позивачем надано копії відповідей від [PERSON] станом на 29 грудня 2016 року і на 09 серпня 2018 року (а.с. 10-11), Так, зі змісту листа від [PERSON] на ім`я [PERSON] від 29 грудня 2016 року вбачається, що відповідач станом на 29 грудня 2016 року зазначав про відсутність інформації щодо виконання позивачем умов договору, та висновки відповідача що позивач [PERSON] від своїх зобов`язань відмовився. Та, як наслідок було зазначено текстуально, мовою листування: «… Если в течение месяца после получения этого письма мы не получим ответ, будем считать, что Вы отказались от нас и наше сотрудничество прервано…». Згідно до змісту листа від 09 серпня 2018 року, вбачається про повідомлення [PERSON] повідомив [PERSON] на його вимогу від 01 серпня 2018 року, яке отримано відповідачем 09.08.2018 року, наступне, згідно до викладеного тексту: «…для его исполнения необходимо от Вас получить сумму предполагаемого Вами нашего «долга». Следует иметь ввиду что Ваши договорные обязательства не были выполнены до конца. Действие договоров прекращено с 17.02.2017. Письмо от 29.12.2016…». Лист на який посилається позивач за № 439/34-13 позивачем не долучено, розрахунку заявлених вимог до позову не долучено, заяв і клопотань про вітребування доказів не заявлялося. 5.Норми права застосовані судом. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Ч. 1 ст. 626 ЦК України, - Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Ч. 1 ст. 627 ЦК України, - Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Ч. 1 ст. 628 ЦК України, - Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 629 ЦК України, - Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ч. 1 ст. 631 ЦК України, - Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Ч. 1 ст. 638 ЦК України, - Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Ст. 651 ЦК України, 1. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. 2. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. 3. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Ч. 1 ст. 654 ЦК України, - Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. 6.Висноки та мотиви прийнятого рішення. Предметом спору є договірні зобов`язання, які підлягають врегулюванню згідно до приписів Цивільного Кодексу України. Так, звертаючись із позовом, позивачем заявлено про ухилення відповідача від виконання договірних зобов`язань за Договором № 1801/1 від 18 січня 2015 року. Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, як на підставу вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно до Постанови Верховного Суду у справі № 393/126/20 від 23 травня 2022 року, необхідним встановлення фактичних обставин змісту договору, в тому числі чи досягли сторони згоди за всіма істотними умовами договору, так як укладення договору є певним процесом, який може бути охарактеризований його початком, перебігом, завершенням, власною динамікою та певними етапами. Поведінка кожної зі сторін майбутнього договору впливає на визначення його змісту та умов, відповідно, вона може бути оцінена судом у разі, якщо відносини сторін будуть розвиватися з будь-якими пороками, що призведе до виникнення між ними юридичного спору. Крім того, згідно до до ст. 16 ЦК способи захисту можуть визначатися не тільки законами, а й умовами договору. «Сторони можуть у самому тексті договору конструювати певні засоби захисту. Це покладає на суди України обов`язок і з цього погляду оцінювати зміст договору: визначати, чи передбачили сторони в умовах договору спеціальні способи захисту цивільних прав, відмінні від тих, що передбачені ЦК України. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц Об`єднана палата КЦС ВС сформулювала правовий висновок, що у разі, коли правила тлумачення, визначені ЦК України, не дають можливості визначити дійсний зміст умов договору, потрібно застосувати тлумачення contra proferentem («слова договору повинні тлумачитись проти того, хто їх написав»). Судом враховується, що за змістом Договору № 1801/1 про надання юридичної допомоги з поновлення виплати пенсії (а.с. 18), п. 3 Договору - Зобов`язання виконавця вважаються виконаними після відновлення виплат пенсії Управлінням ПФУ, нарахованої у розмірах встановлених Законом с врахуванням індексації, і перерахування пенсії на розрахунковий рахунок Замовника; Зобов`язання Замовника вважаються виконаними після отримання Виконавцем зазначеної у договорі суми за виконання роботи. Тобто визначеної суми винагороди сторони не визначили, зате узгодилися щодо умов та подій які повинні відбутися для підстави нарахування суми винагороди за виконання умов договору, з відсиланням на умови які повинні бути встановлені за фактичним виконанням умов договору, - відновлення виплат пенсії, її розміру. Судом встановлено, що фактично також даним Договором № 1801/1 про надання юридичної допомоги з поновлення виплати пенсії (а.с. 18) передбачено, що як врегулювання спорів щодо Договору шляхом як переговорів, так і в судовому порядку. В досудовому порядку, позивач отримував від відповідача [PERSON] , як замовника за Договором № 1801/1 про надання юридичної допомоги з поновлення виплати пенсії (а.с. 18), станом на 29 грудня 2016 року листа за змістом якого відповідач наголошував на усунення від інформування його як замовника про виконання договору, та заявив про розірвання договору шляхом викладення зазначеної умови у письмовій формі, а саме мовою листування: «… Если в течение месяца после получения этого письма мы не получим ответ, будем считать, что Вы отказались от нас и наше сотрудничество прервано…». Таким чином, враховуючи що сторони уклали Договір № 1801/1 у письмовій формі, так і вимогу у листі від 29 грудня 2016 року щодо припинення договору викладено у відповідності до умов ч. 1 ст. 654 ЦК України. В той же час, позивачем на надано доказів того, що з часу отримання листа від [PERSON] від 29 грудня 2016 року про припинення договору, він протягом місяця надав відповідь [PERSON] , чим продовжив дію Договору. Також, судом враховується, що позивачем наданий лист-відповідь від 09 серпня 2018 року, від [PERSON] , де він повідомив [PERSON] на його вимогу від 01 серпня 2018 року, яка отримана відповідачем 09.08.2018 року, про наступне, згідно до викладеного тексту: «…для его исполнения необходимо от Вас получить сумму предполагаемого Вами нашего «долга». Следует иметь ввиду что Ваши договорные обязательства не были выполнены до конца. Действие договоров прекращено с 17.02.2017. Письмо от 29.12.2016…». Таким чином судом встановлено, що позивачем не надано належних та допустимих доказів як на підтвердження дії укладеного між сторонами Договору № 1801/1 про надання юридичної допомоги з поновлення виплати пенсії (а.с. 18), так і на підтвердження заявленого до стягнення розміру суми винагороди за юридичну допомогу згідно до Договору № 1801/1, у разі її дії. Лист на який посилається позивач за № 439/34-13 позивачем не долучено, розрахунку заявлених вимог до позову не долучено, заяв і клопотань про витребування доказів не заявлялося. Виходячи з вище наведеного, суд приходить до висновку що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню. Також суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). 7.Судові витрати. Згідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 2) у разі відмови в позові - на позивача . Оскільки позивач, при зверненні із позовом не сплатив судовий збір, що встановлено судом під час судового розгляду, а тому з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі визначеному ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме: 992 гривні 40 копійок.

Outcome: approved