Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області із позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву обґрунтовує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 21.07.2021 року. Сторони спільних дітей не мають. Спільне життя не склалося через відмінність у поглядах на життя, відсутнє взаєморозуміння, втратили почуття любові та поваги один до одного. Сімейні відносини із відповідачем припинені, сторони не ведуть спільний бюджет та господарство, а тому позивач не вбачає підстав для збереження шлюбу в подальшому. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22.02.2022 року вказану цивільну справу передано до Деснянського районного суду м. Києва за підсудністю. 13.05.2022 року справа надійшла до Деснянського районного суду м. Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 16.05.2022 зазначена позовна заява передана судді Сенюті В. О. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17.05.2022 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Письмові матеріали справи містять заяву позивача про розгляд справи у його відсутність, позовну заяву про розірвання шлюбу підтримує, не погоджується на надання строку для примирення. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином. На адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує. За таких обставин, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи у відсутність сторін. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 липня 2021 року у Ніжинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 268. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та втратили один до одного почуття поваги і любові. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось. Кожна з сторін не вважає можливим збереження сім`ї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Таким чином, вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved