Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

1. Стислий виклад позовної заяви 13 вересня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що у період з 2018 року по 2021 рік перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. В цей час у них народився син [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Вказує, що єдиним її заробітком є кошти, які вона отримує від ОСББ та фізичних осіб за виконану господарську роботу. Цих грошей вистачає лише на оплату комунальних послуг. Відповідач ухиляється від обов`язку по утриманню дитини, інших зобов`язань аліментарного характеру та стягнень за виконавчими документами не має, має задовільний стан здоров`я, працює за цивільно-правовим договором в ТОВ «Еталон-АСП», отримує щомісячний стабільний дохід. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі, в розмірі 5 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 2. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 19 вересня 2022 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 13 жовтня 2022 року з повідомленням сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження (а. с. 24-25). 3. Стислий виклад відзиву на позовну заяву. 11 жовтня 2022 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Даценка А.М., який діє на підставі договору на надання правової допомоги від 01 жовтня 2022 року та ордеру серії ВМ №1030068 від 10 жовтня 2022 року, надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на неповнолітню дитини в твердій грошовій сумі з наступних причин. Відповідач [PERSON] не має постійного доходу та майже всі зароблені кошти витрачає на оплату житлово-комунальних послуг, розмір яких у неопалювальний період сягає близько 3 000 грн. Не зважаючи на це, він не залишає свого сина без матеріальної підтримки. Зокрема, у вересні 2022 року перерахував позивачці аліменти в сумі 3 000 грн. З приводу договору, укладеного між [PERSON] та ТОВ «ЕТАЛОН-АСП», на якій посилається [PERSON] , зазначає, що він є не трудовим, а строковим договором підряду, оскільки передбачає разове виконання повірки лічильників води в кількості 250 шт в період з 18 вересня по 18 жовтня 2022 року. Доводи позивача про те, що вартість повірки одного лічильника становить 195 грн є помилковими та не підтверджені жодними доказами. При вирішенні питання щодо розміру аліментів, представник відповідача просить врахувати матеріальне становище [PERSON] , який не має стабільного і постійного заробітку, а тому не може сплачувати аліменти в тому розмірі, який визначений позивачкою. Крім того, відповідач вважає, що вартість витрат, понесених позивачем на надання правової допомоги в сумі 2 500 грн, є завищеним, оскільки позовна заява по даній справі не є складною та не потребувала значного часу. Посилаючись на викладені обставини, представник відповідача просить відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог та стягнути з неї на користь відповідача витрати на правову допомогу в сумі 2 500 грн (а. с. 31-32). 4. Позиції учасників справи в суді та подані ними заяви (клопотання) Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує (а. с. 26). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Представник останнього адвокат Даценко А.М. подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову заперечує та підтримує позицію, викладену у відзиві (а. с. 51). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 5. Фактичні обставини, встановлені судом Суд встановив, що сторони в справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 9). На даний час [PERSON] , [INFO] зареєстрований та проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а. с. 6, 10). Згідно з долученими до позовної заяви рахунками за комунальні послуги, позивачу до сплати за липень 2022 року належить 1 512 грн 07 коп (а. с. 13-14). З договору про виконання роботи, укладеного між ТОВ «ЕТАЛОН-АСП» та [PERSON] , вбачається, що останній зобов`язаний зробити повірку лічильників води в кількості 250 штук у строк з 18 серпня по 18 вересня 2022 року, за що товариство повинно сплатити йому 5 000 грн (а. с. 11-12). Відповідно до трудової книжки серії [NUMBER] , [PERSON] 28 липня 2020 року прийнятий в сталеварний цех №31 ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» розливальником сталі третього розряду, а 06 вересня 2020 року звільнений з роботи за власним бажанням (а. с. 33-36). Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків від 27 вересня 2022 року, за період з четвертого кварталу 2020 року по третій квартал 2022 року [PERSON] отримав дохід від ТОВ «Сумський обласний центр служби крові» у сумі 343 грн 20 коп у четвертому кварталі 2021 року (а. с. 42). З платіжних доручень №Р24А2117355799С6775 від 28 березня 2022 року, №Р24А2184988562С7714 від 21 квітня 2022 року, №Р24А2332130697С3273 від 07 червня 2022 року, №Р24А92930664D771550 від 27 липня 2022 року №Р24А257649100D61552 від 12 вересня 2022 року вбачається, що відповідач перераховував на рахунок позивача аліменти, зокрема, в березні 400 грн, в квітні 1 000 грн, в червні 1 500 грн, в липні 2 000 грн, у вересні 3 000 грн (а. с. 37-41). 6. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Відповідно до ст. 5 протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України визначено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. В силу ч. 1, ч. 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. В силу положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. З наведеного вище слідує, що обов`язок утримання дитини в рівних частинах покладається як на матір, так і на батька. За наявності спору, розмір аліментів встановлюється судом. При цьому статтею 182 СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають прийматися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. На підставі ст. 182 Сімейного кодексу України та роз`яснень, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1, 2 статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. 7. Висновки суду При визначенні розміру аліментів, суд виходить з положень ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», згідно з якою прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років на момент звернення до суду з цим позовом становив 2 201 грн та враховує вимоги ч. 2 ст. 182 СК України, якою встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, але не меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто, 1 100 грн 50 коп. Крім того, суд враховує, що дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. У свою чергу відповідач офіційно не працює, разом з цим він є молодою людиною працездатного віку, на рівні з матір`ю має обов`язок утримувати сина до його повноліття та виконує цей обов`язок, приймаючи участь у матеріальному утриманні дитини шляхом надання грошових коштів щомісячно. Натомість, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України позивач не надала доказів на підтвердження своїх позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 5 000 грн щомісячно. Доводи [PERSON] про те, що відповідач працює і отримує стабільний щомісячний дохід, суд вважає безпідставними, оскільки договір, на який вона посилається, передбачає разове виконання [PERSON] робіт з повірки лічильників води в період часу з 18 серпня по 18 вересня 2022 року та разову оплату за цю роботу. Крім цього, позивач не надала доказів розміру її доходів та джерел їх походження, а також доказів про фактично понесені нею особисто витрати на утримання дитини. Надані [PERSON] платіжні повідомлення про нарахування квартплати за липень 2022 року в загальному розмірі 1 512 грн 07 коп не є доказом того, що ці витрати були нею понесені, а в разі сплати, будуть становити для позивача надмірний тягар. Оцінивши надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень докази, виходячи з критеріїв розумності та справедливості, а також рівного обов`язку обох батьків щодо утримання дитини, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1 500 грн щомісячно з індексацією відповідно до закону до його повноліття. На думку суду, вказаний розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, відповідатиме її законним інтересам, не порушуватиме при цьому прав та інтересів відповідача. 8. Розподіл судових витрат Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Так, частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц (провадження №61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження №61-44217св18). Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц). Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат на правову допомогу в сумі 2 500 грн (а. с. 15-19). Наявні в матеріалах справи докази є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які відповідають критерію розумної необхідності. Однак, при цьому суд враховує положення ч. 2 ст. 141 ЦПК України, відповідно до яких судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги [PERSON] судом задоволені частково, на 30% від заявленої ціни позову, а також враховуючи, що відповідач не довів неспівмірність витрат на правову допомогу, стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягають витрати на надання правової допомоги в сумі 750 грн. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач також користувався правовою допомогою адвоката та за надані послуги ним було сплачено 2 500 грн (а. с. 48-50). Таким чином, оскільки у задоволенні позову [PERSON] відмовлено на 70%, з останньої підлягають стягненню на користь відповідача витрати на надання правової допомоги в сумі 1 750 грн. Згідно з вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки при зверненні до суду з даним позовом позивач був звільнений від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial