Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2012 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. За час перебування в шлюбі мають спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] [INFO] . На даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не проживають разом, діти знаходяться на утриманні позивачки. Відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а у позивачки коштів на їх належне утримання не вистачає. Тому, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання двох дітей в твердій грошовій сумі. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала. Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, в якій вимоги позову визнав частково, а саме не погодився з розміром, зазначивши, що на його утриманні перебуває ще одна дитина [PERSON] , 26.09.2009 року на утримання якої за рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07.05.2015 року з нього стягуються алыменти у розмірі 1/6 частини. Крім того, на даний час він офіційно працевлаштований, додаткових джерел доходу не має, а тому згоден сплачувати аліменти на утриманні дітей у розмірі 1/6 частини від його доходу на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей". Відповідно ст. ст. 180-182 СК України, батьки зобов`язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що 09 червня 2012 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області. Від спільного подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що також, підтверджено копіями свідоцтв про їх народження. Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов`язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі ( ст. 181 Сімейного кодексу України). За правилами статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як зазначає позивачка в позовній заяві, відповідач не має постійного заробітну, а доходи його є мінливими та нерегулярними, більш того за наявності такої істотної обставини як отримання ним доходу від неофіційних джерел заробітку, стало причиною прохання позивача стягнення з відповідача аліментів саме у твердій грошовій сумі. Як передбачено ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом не встановлено та позивачем не доведено факту отримання відповідачем доходу від неофіційних джерел заробітку, тому суд визнає таке посилання припущенням, на якому не може ґрунтуватись доказування у справі. Так, відповідачем була надана довідка № 104 від 29.07.2022 про те, що він працює на посаді пожежного-рятувальника 47 державного пожежно-рятувального посту з 06.07.2022 року та в період з 06.07.2022 року по 31.07.2022 року йому було нараховано заробітну плату в розмірі 10031,50 гривень. При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність обов`язку щодо утримання дитини обох батьків, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів є завищеним. Суд зазначає, що відповідно до Закону України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.99 №966-XIV прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до ст. 1 зазначеної статті, прожитковий мінімум, визначений для осіб, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому державному соціальному страхуванню, збільшується на суму обов`язкових платежів. Враховуючи, що прожитковий мінімум є вартісною величиною, яка не є сталою, а підлягає зміні, тому для більш повного захисту прав позивача суд вважає необхідним визначити розмір аліментів на рівні, що не менший ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, при вирішенні питання щодо розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, судом враховуються вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України, обставини справи, а тому суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у частковому відношенні, а саме у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст.83 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд визнає, що [PERSON] не виконує в повному обсязі у відношенні своїх неповнолітніх дітей передбачені сімейним законодавством батьківські обов`язки з їх утримання, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про присудження аліментів з відповідача починаючи з 02 лютого 2022 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Позивача, на користь якого ухвалене судове рішення, у встановленому законом порядку звільнено від оплати судових витрат при зверненні до суду, тому відповідно до положень частини 6 статті 141ЦПК України при постановленні рішення вони підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial