Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

20 серпня 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідачки батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . В позові зазначила, що є бабкою хлопчика та матір`ю відповідачки. Відповідачка є матір`ю онука, який проживає з нею, мати ж дитини залишила хлопчика в лютому 2021 року та з того часу не з`являється в родину, не відповідає на телефонні дзвінки, сама не адресує дзвінків ані матері, ані своїм дітям - [PERSON] , [INFO] , яка також проживає з позивачкою, ні [PERSON] , життям дітей не цікавиться. Відповідачка повністю усунулася від участі у вихованні та утриманні дитини, не виказує жодного бажання бачитися з хлопчиком, не цікавиться життєвими обставинами дитини; не відвідує навчальний заклад, де навчається хлопчик. Позивач утримує онука, піклується про його фізичний і духовний розвиток, створює необхідні для його гідної життєдіяльності умови. На підставі викладеного просить про позбавлення відповідачки батьківських прав щодо дитини, встановлення над онуком опіки та призначення її опікуном хлопчика, а також про стягнення аліментів на утримання онука в розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідачки. Ухвалою судді від 25.08.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження. Заходи забезпечення позову, доказів судом не застосовувались. На підставі ухвали суду від 26.01.2022 року закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явилася, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, вирішення справи без її участі, згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Представник третьої особи звернулася до суду з аналогічною заявою. Вказані обставини у відповідності до ст. ст. 211, 223 ЦПК України зумовили вирішення справи у відсутність вказаних учасників справи. Відповідачка, належним чином повідомлена про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з`явилася з невідомих причин. Відзив на позов, клопотань про вирішення справи у її відсутність або про відкладення судового розгляду не надала. Зазначені обставини в силу ст. 280 ЦПК України є підставою для вирішення справи при заочному розгляді на підставі згоди позивача, висловленої в її письмовій заяві. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що відповідачка є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] (а. с. 18). Статтею 150 СК України внормований обов`язок батьків виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Підстави для позбавлення батьківських прав встановлені статтею 164 СК України, відповідно до якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо, зокрема, вони ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Наведені положення сімейного законодавства, а також законодавства про охорону дитинства свідчать про беззаперечну важливість виховання дитини у формуванні її особистості, значення якого є не меншим, ніж значення утримання дитини, а закон не містить лише рекомендації щодо участі батьків у вихованні дітей, а покладає на них обов`язок вчинення цих дій. Навмисне невиконання цього обов`язку, про що свідчить ухилення від виховання дитини, тягне за собою наслідки, передбачені статтею 164 СК України. Як випливає з роз`яснень п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд приймає на користь доводів позову висновок органу опіки та піклування, наявність якого в силу ст. 19 СК України є обов`язковою при розгляді справ цієї категорії (а. с. 123-124) і який містить посилання на повну відсутність проявів батьківської опіки щодо сина з боку відповідачки, що виражається у відсутності спілкування матері з сином, відсутності з боку матері піклування про духовний та фізичний розвиток хлопця, ненаданні дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, відсутності сприяння у засвоєнні сином загальновизнаних норм моралі, відсутності інтересу до внутрішнього світу сина. Означений висновок також містить умовивід про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Надані суд фактичні дані, а саме: інформація про працевлаштованість позивача, гідний заробіток та позитивні характеристики з місця роботи, належний стан її здоров`я (а. с. 20-21); акт обстеження умов проживання, за яким дитина [PERSON] в житлі позивача має окрему кімнату, яка оснащена дитячими меблями, іграшками, матеріалами для дитячої творчості, та утримання житла в чистоті, охайності та порядку (а. с. 62); інформація з закладу охорони здоров`я про відвідування дитиною лікаря-педіатра (а. с. 63); висновок органу опіки та піклування про доцільність встановлення опіки над [PERSON] (а. с. 59); звернення до служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради відділу служби по Шевченківському районі про взяття [PERSON] на облік як дитини, що опинилася у складних життєвих обставинах, (а. с. 61); наказ служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про тимчасове влаштування хлопчика в родину позивачки (а. с. 61); - підкріплюють міркування суду щодо необхідності вирішення спору на користь позивача, оскільки свідчать про свідоме невиконання матір`ю своїх обов`язків з виховання та утримання хлопчика. За вказаних обставин позбавлення батьківських прав, на думку суду, не зашкодить інтересам гармонійного розвитку дитини. Встановлені судом фактичні обставини також свідчать про те, що відповідачка не вчиняє жодних дій з захисту своїх батьківських прав шляхом звернення до органу опіки та піклування або до суду з вимогами про визначення способу участі у вихованні дитини, що не дає підстав для ухвалення рішення на її користь. За вказаних обставин у суду немає жодного сумніву в тому, що відповідач не лише не відіграє жодної ролі у життєдіяльності та формуванні особистості дитини, а й, навпаки, - її присутність у житті сина за наведених судом особливостей способу її життя відбивалася б згубно на фізичному та психологічному стані та розвитку дитини. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Дослідженими судом доказами встановлено, що відповідач повністю усунулася від утримання сина. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України ураховує стан здоров`я й матеріальне становище дитини, а також платника аліментів, відсутність у неї непрацездатних батьків, в утриманні яких вона брала б участь, наявність інших дітей, інші суттєві обставини. Так як законодавством встановлений мінімальний розмір аліментів на утримання дитини, суд у відповідності до ст. ст. 182, 184 СК України вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування, як випливає із змісту частини 3 ст. 60 ЦК України, тому, враховуючи зміст висновку органу опіки та піклування про доцільність встановлення щодо малолітнього [PERSON] опіки та призначення позивачки його опікуном, суд знаходить ґрунтовною і цю вимогу позову. Суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору в сумі 908 коп., пільги зі сплати якого має позивач, на користь держави. Сплачений позивачем судовий збір за вимогу про позбавлення батьківських прав підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved