Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

Позивач 07.09.2022 року звернулася з позовом про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] зазначивши, що сторони шлюб зареєстрували 26.12.2015 року. В обґрунтування позову посилається на те, що між сторонами спільне проживання та збереження шлюбу неможливе через втрату почуття любові, різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Шлюб носить формальний характер, шлюбні відносини фактично припинені, позивач з відповідачем проживають окремо, можливості зберегти сім`ю немає. Від шлюбу мають дитину. На примирення позивач не згодна, прізвище змінювати не просила. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28.09.2022 року, прийнято позовну заяву до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі була направлена позивачу та відповідачу. У зазначений в ухвалі термін від сторін не надійшло заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву у якій просила розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] виданого 26.12.2015 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] 26.12.2015 року було зареєстровано шлюб, актовий запис № 2348, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилось на « [PERSON] ». Від даного шлюбу у сторін [INFO] народилася дитина - [PERSON] про що Одеським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, 24.06.2016 року складено актовий запис № 5742 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Частиною 3 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст.109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.110, ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.12.2015 року. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають намір зберігати шлюб. На підставі вищевикладеного, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне сімейне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки це суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved