Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про зобов`язання звільнити земельну ділянку посилаючись на те, що Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14.05.1993 № 302-р затверджено техніко-економічне обґрунтування будівництва Подільського мостового переходу. Рішенням Київської міської Ради народних депутатів від 29.04.1993 року № 32 погоджено трасу проходження Подільського мостового переходу і лінії метрополітену на житловий масив Троєщина , що передбачає використання частини земельних ділянок Русанівських та Воскресенських садів загальною площею 37,8 га. Відповідно до Розпорядження Київської міської державної адміністрації від 19.11.2003 № 2165 «Про відновлення робіт із будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві для руху метрополітену та автотранспорту» в 2004 році були відновлені роботи з будівництва мостового переходу в межах зарезервованих територій. Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 13.10.2021 року № 2152 було перезатверджено проєкт будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві (корегування). Рішенням Київської міської ради від 28.08.2008 № 164/164 «Про надання земельної ділянки Комунальному підприємству «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві на території Русанівських садів (відрізок від залізниці Дарниця-Петрівка до вулиці Райдужної) у Дніпровському районі м. Києва» Комунальному підприємству «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» надано в постійне користування вказана земельна ділянка та видано державний акт від 24.11.2010 року (серія ЯЯ № 389580). Надіючи Дирекції право користування земельною ділянкою Київрада цим же рішенням (п. 1) скасувала право користування цією земельною ділянкою попереднім користувачам, які отримали його відповідно до рішення Виконавчого комітету Київської міської Ради депутатів трудящих від 27.04.1957 № 711 «Про відвод підприємствам та установам земельних ділянок під колективні сади в Дарницькому та Кагановичському районі» та рішення Виконавчого комітету Київської міської Ради депутатів трудящих від 12.02.1957 № 245 «Про відвод підприємствам та установам м. Києва земельних ділянок під посадку колективних садів для робітників та службовців в Дарницькому районі». З метою створення умов для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві 16.12.2005 року Київською міською радою було прийнято рішення № 607/3068 «Про винесення з траси будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві та лінії Київського метрополітену частини садових ділянок Русанівських і Воскресенських садів», зі змінами та доповненнями, яким затверджено перелік земельних ділянок на території Русанівських та Воскресенських садів у Дніпровському районі м. Києва, що підлягають вилученню (викупу) для суспільних потреб м. Києва при будівництві Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві та лінії Київського метрополітену, згідно якого КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» доручено викупити земельні ділянки на території Русанівських та Воскресенських садів, які знаходяться у приватній власності громадян, з вирішенням майново-правових питань в повному обсязі, відповідно до законодавства або забезпечити компенсацію громадянам, ділянки яких підлягають винесенню з траси будівництва Подільського мостового переходу, за земельні ділянки, земельні насадження, садові будинку та інші споруди, що підлягають знесенню у зв`язку з даним будівництвом. Серед цього переліку зазначено і земельну ділянку [ADDRESS] , яка входить до меж площі земель, яка відведена Комунальному підприємству «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» та потрапляє в межі будівництва Подільського мостового переходу. Дана земельна ділянка знаходиться на території СТ «Освіта», загальною площею 1097,59 га, в тому числі приватизованої 582,31 м2 (кадастровий номер 66:148:089) та неприватизованої 515,28 м2 (кадастрові номери 66:148:164, 66:148:162). Розпорядником вище зазначеної земельної ділянки площею 1097,59 м2 був [PERSON] . З земельної ділянки загальною площею 1097,59 м2 за адресою: [ADDRESS] , наразі 515,28 м2 самовільно зайняті [PERSON] , а 582,31 м2 були незаконно приватизовані його батьком [PERSON] у 2001 році. На вказаній земельній ділянці знаходиться належний відповідачеві садовий будинок [ADDRESS] , загальною площею 38,2 м2. Однак, з метою створення умов для будівництва мостового переходу рішенням Київради від 20.5.1999 року № 254/355 було накладено мораторій на забудову, приватизацію та довгострокову оренду зарезервованих територій, а тому не зрозуміло яким чином було приватизовано вказану земельну ділянку. [INFO] [PERSON] помер, спадкоємцем є його син [PERSON] . 18.12.2012 року між Комунальним підприємством «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» та відповідачем було укладено Угоду № 221-2, відповідно до якої Дирекція надає останньому згоду на компенсацію збитків по варіанту № 3 додатку № 2 до Рішення № 607/3068, а саме: повну грошову компенсацію за землю загальною площею 1097,59 м, будинки і споруди, зелені насадження та збитки, визначені ринковою оцінкою, затвердженою Київською міською державною адміністрацією. Також, на вказаній земельній ділянці знаходиться належне відповідачеві нерухоме майно, що не є об`єктом житлової нерухомості, у зв`язку з чим було прийнято рішення про здійснення компенсації за винесення садових ділянок відповідно до Додатку № 2 до рішення. З моменту підписання Угоди № 221-2 вони не змогли дійти згоди щодо порядку та розміру суми відшкодування, що зумовило звернення до суду з даним позовом. 05.09.2022 року подано заяву про зміну позовних вимог, згідно якої просив зобов`язати відповідача звільнити земельну ділянку після сплати компенсації у розмірі 3 482 788,00 грн., примусово відчужити земельну ділянку, зобов`язати відповідача звільнити земельну ділянку та стягнути з нього судові витрати в сумі 37 010,00 грн. Представник позивача до суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Відповідач до суду не з`явився, надіслав заяви, де просив здійснювати розгляд справи без його присутності, із сумою компенсації згідно експертизи та звільненням земельної ділянки згоден, в частині стягнення судових витрат просив відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 21.02.2022 року. 08.04.2022 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 02.05.2022 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. 06.06.2022 року за клопотанням представника позивача призначено судову будівельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено. 23.08.2022 року, після повернення матеріалів справи з висновком експерта, відновлено провадження у справі. 05.09.2022 року представник КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» подав заяву про зміну позовних вимог. Ухвалою суду від 28.09.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В суді встановлено, що Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14.05.1993 № 302-р затверджено техніко-економічне обґрунтування будівництва Подільського мостового переходу. Рішенням Київської міської Ради народних депутатів від 29.04.1993 року № 32 погоджено трасу проходження Подільського мостового переходу і лінії метрополітену на житловий масив Троєщина, що передбачає використання частини земельних ділянок Русанівських та Воскресенських садів загальною площею 37,8 га. Відповідно до Розпорядження Київської міської державної адміністрації від 19.11.2003 № 2165 «Про відновлення робіт із будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві для руху метрополітену та автотранспорту» в 2004 році були відновлені роботи з будівництва мостового переходу в межах зарезервованих територій. Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 13.10.2021 року № 2152 було перезатверджено проєкт будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві (корегування). Рішенням Київської міської ради від 28.08.2008 № 164/164 «Про надання земельної ділянки Комунальному підприємству «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві на території Русанівських садів (відрізок від залізниці Дарниця-Петрівка до вулиці Райдужної) у Дніпровському районі м. Києва» Комунальному підприємству «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» надано в постійне користування вказана земельна ділянка та видано державний акт від 24.11.2010 року (серія ЯЯ № 389580). Цим же рішенням (п. 1) Київрада скасувала право користування цією земельною ділянкою попереднім користувачам, які отримали його відповідно до рішення Виконавчого комітету Київської міської Ради депутатів трудящих від 27.04.1957 № 711 «Про відвод підприємствам та установам земельних ділянок під колективні сади в Дарницькому та Кагановичському районі» та рішення Виконавчого комітету Київської міської Ради депутатів трудящих від 12.02.1957 № 245 «Про відвод підприємствам та установам м. Києва земельних ділянок під посадку колективних садів для робітників та службовців в Дарницькому районі». З метою створення умов для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві 16.12.2005 року Київською міською радою прийнято рішення № 607/3068 «Про винесення з траси будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві та лінії Київського метрополітену частини садових ділянок Русанівських і Воскресенських садів», зі змінами та доповненнями, яким затверджено перелік земельних ділянок на території Русанівських та Воскресенських садів у Дніпровському районі м. Києва, що підлягають вилученню (викупу) для суспільних потреб м. Києва при будівництві Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві та лінії Київського метрополітену, згідно якого КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» доручено викупити земельні ділянки на території Русанівських та Воскресенських садів, які знаходяться у приватній власності громадян, з вирішенням майново-правових питань в повному обсязі, відповідно до законодавства або забезпечити компенсацію громадянам, ділянки яких підлягають винесенню з траси будівництва Подільського мостового переходу, за земельні ділянки, земельні насадження, садові будинку та інші споруди, що підлягають знесенню у зв`язку з даним будівництвом. Згідно переліку земельних ділянок садівницьких товариств та приватних осіб Русанівських та Воскресенських садів, які підлягають вилученню (викупу) для суспільних потреб м. Києва - прокладання траси Подільського мостового переходу та лінії Київського метрополітену, серед інших включена земельна ділянка [ADDRESS] , яка входить до меж площі земель, яка відведена Комунальному підприємству «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» та потрапляє в межі будівництва Подільського мостового переходу. Дана земельна ділянка знаходиться на території СТ «Освіта», загальною площею 1097,59 га, в тому числі приватизованої 582,31 м2 (кадастровий номер 66:148:089) та неприватизованої 515,28 м2 (кадастрові номери 66:148:164, 66:148:162). Розпорядником вище зазначеної земельної ділянки площею 1097,59 м2 був [PERSON] . З земельної ділянки загальною площею 1097,59 м2 за адресою: [ADDRESS] , наразі 515,28 м2 самовільно зайняті [PERSON] , а 582,31 м2 були незаконно приватизовані його батьком [PERSON] у 2001 році. На вказаній земельній ділянці знаходиться належний відповідачеві садовий будинок [ADDRESS] , загальною площею 38,2 м2, тоді як з метою створення умов для будівництва мостового переходу рішенням Київради від 20.5.1999 року № 254/355 було накладено мораторій на забудову, приватизацію та довгострокову оренду зарезервованих територій. [INFO] [PERSON] помер, спадкоємцем є його син [PERSON] . 18.12.2012 року між Комунальним підприємством «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» та відповідачем було укладено Угоду № 221-2, відповідно до якої Дирекція надає останньому згоду на компенсацію збитків по варіанту № 3 додатку № 2 до Рішення № 607/3068, а саме: повну грошову компенсацію за землю загальною площею 1097,59 м, будинки і споруди, зелені насадження та збитки, визначені ринковою оцінкою, затвердженою Київською міською державною адміністрацією. Також, на вказаній земельній ділянці знаходиться належне відповідачеві нерухоме майно, що не є об`єктом житлової нерухомості, у зв`язку з чим було прийнято рішення про здійснення компенсації за винесення садових ділянок відповідно до Додатку № 2 до рішення. Однак, з часу підписання Угоди № 221-2 сторони не змогли дійти згоди щодо порядку та розміру суми відшкодування, що зумовило звернення позивача до суду з даним позовом. 08.08.2022 року складено Висновок експерта № 05/2022 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, згідно якого вартість земельної ділянки склала 3 566 970,00 грн.; збитки, відшкодування і витрати на поліпшення земельної ділянки - 73 588,00 грн.; вартість садового будинку - 528 609,000 грн., інших поліпшень (інші господарські будівлі, паркан, свердловина тощо у разі наявності) - 327 981,00 грн.; зелені насадження - 28 788,00 грн.; збитки у зв`язку з неотриманням урожаю - 171 377,00 грн., вартість витрат на перевезення майна - 3 784,00 грн. Всього 4 701 097,00 грн. З Висновком судової будівельно-технічної експертизи [PERSON] погодився. Відповідно до положень ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться за межами території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Рішення про розмежування земель державної і комунальної власності в межах населених пунктів приймають відповідні сільські, селищні, міські ради за погодженням з органами виконавчої влади, а за межами населених пунктів - органи виконавчої влади за погодженням з відповідними органами місцевого самоврядування. (п. 12 Розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання). Відповідно до ч. 1 ст. 92 ЗК України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Громадяни та юридичні особи набувають право постійного користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Земельним кодексом України. (ст.ст. 9, 12 ЗК України). Надання у постійне користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому статтями 149, 151 ЗК України. Право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її користувачем документа, що посвідчує право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Форми державних актів на право власності на земельну ділянку, право постійного користування земельною ділянкою затверджуються Кабінетом Міністрів України. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Надання земельних ділянок підприємствам, установам та організаціям, що належать до державної або комунальної власності, у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок. Порядок надання у постійне користування земельних ділянок цим суб`єктам передбачено статтями 122 і 123 ЗК України. Згідно положень ч. 1, 7 ст. 149 ЗК України, земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом. Київська, Севастопольська міські державні адміністрації вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах їх територій для всіх потреб, крім випадків, визначених частиною дев`ятою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як вбачається з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Встановлено, що земельна ділянка [ADDRESS] , площею 1097,59 м2, перебуває у фактичному користуванні та володінні [PERSON] , що не заперечується сторонами у справі. Між КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» та [PERSON] укладено Угоду № 221-2 про вилучення земельної ділянки для суспільних потреб зі сплатою компенсації, втім в досудовому порядку дане питання не було вирішено сторонами. По даній справі встановлено, що вимога про звільнення земельної ділянки є законною, вилучення земельної здійснюється державою в інтересах суспільства і в даному випадку держава має компенсувати власникам (користувачам) справедливу компенсацію. Має бути справедлива рівновага між інтересами суспільства і особи. Згідно Висновку експерта № 05/2022 від 08.08.2022 року, складеного за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, розмір компенсації складає 4 701 097,00 грн. З даним Висновком [PERSON] погодився. Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати , пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 7 443,00 (6 810,00 + 633,00) грн., та здійснено витрати за проведення судової експертизи, які становлять 30 200,00 грн. Враховуючи вимоги законодавства, заявлені вимоги позивача та розмір сплаченого судового збору, з відповідача слід стягнути 7 443,00 грн. судового збору та витрати за проведення експертизи у розмірі 30 200,00 грн., а всього 37 643,00 грн. Заперечення відповідача в цій частині суд не приймає до уваги, оскільки вони є безпідставними та не відповідають нормам діючого законодавства. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved