Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-13 00:00:00

25.06.2022 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася завчасно і належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Третя особа [PERSON] позов підтримав. Третя особа [PERSON] позов підтримала. Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] суд встановив, що вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що позивачу по справі - [PERSON] та третім особам по справі - [PERSON] та [PERSON] , належать по 1/3 частині на праві власності житлове приміщення (квартира), що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 06 листопада 2014 року №5-05/425 (а.с. 43). На даний час у вказаному житловому приміщенні зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради №1129 від 01 лютого 2022 року (а.с.49) та довідкою КП «ЖЕК-10» ЧМР №22-01 від 18 липня 2022 року. Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 18 січня 2021 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 21 травня 2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №214 - розірвано (а.с. 33-34). Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19 січня 2022 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Визнано спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, кадастровий номер 742558700:03:000:2112. площею 0,09 та, розташованої за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, Вознесенська сільська рада, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визано за [PERSON] право власності на 1/2 частину: - земельної ділянки, кадастровий номер 7425585700:03:000:2112, площею 0,09 га. яка розташована за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район. Вознесенська сільська рада, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину: земельної ділянки, кадастровий номер 7425585700:03:000:2112, площею 0.09 та. яка розташована за адресою: Чернігівська область. Чернігівський район. Вознесенська сільська рада, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 35-40). Під час вирішення справи про поділ спільного майна подружжя, в судовому засіданні, відповідач повідомляла, що постійно проживає за адресою: [ADDRESS] у спільно побудованому разом із чоловіком вказаному житловому будинку. Як вбачається з акту від 13 липня 2022 року, складеного в присутності сусідів позивача по [ADDRESS] : [PERSON] . [PERSON] , а також у присутності майстра відділу з експлуатації житлового фонду, елементів благоустрою і санітарного утримання будинків та прибудинкової території комунального підприємства «ЖЕК-10», достеменно підтверджується обставина того, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але не проживає за даною адресою з грудня 2017 року (а.с. 50). Увесь тягар по утриманню спірного житлового приміщення: оплату житлово-комунальних послуг, утримання житлового приміщення в належному стані та технічно придатному для проживання стані несе на собі позивач по справі та третя особа [PERSON] , відповідач по справі жодної участі у таких діях не приймає. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з позивачем сусіди, мешкаємо в одному під`їзді. В буд. [ADDRESS] проживає позивач та треті особи. Дружина позивача не проживає в даній квартирі вже більше двох років. Свідок [PERSON] підтвердив, що в квартирі [ADDRESS] проживає позивач разом з третіми особами, з позивачем знайомий особисто. До листопада 2020 року також проживала дружина позивача [PERSON] . Останній раз бачив [PERSON] приблизно в середині 2021 року. Мав з нею розмову, повідомила, що приїхала забрати речі. Свідок [PERSON] повідомив, що, за адресою [ADDRESS] знаходиться двох поверховий будинок, площею більше 200 метрів квадратних, побудований в 2017 році. Власниками є сім`я [PERSON] . Після введення будинку в експлуатацію, не менше двох років тому, в ньому проживав позивач і його дружина. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Оскільки інше не встановлено чинним законом, договором, на підставі якого встановлено сервітут, відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що призводить до втрати членом сім`ї права користування помешканням. Відповідно до п.1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого житла. Втручання у це право здійснюється виключно з підстав, передбачених п. 2 ст. 8 Конвенції. Зазначене покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення ЄСПЛ у справі «Пауел і Райнер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1990 р.). Такий захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ у справі «Джілоу проти Сполученого Королівства» від 24.11.1986 р.), так і наймача (рішення ЄСПЛ у справі «Ларкос проти Кіпру» від 18.02.1999 р.). У зв`язку з тим, що шлюб між сторонами розірвано, на підставі вищезазначеного рішення, відповідач по справі - [PERSON] , хоча і зареєстрована у житловому приміщенні, за адресою: [ADDRESS] , проте починаючи з грудня 2017 року там не проживає з власної волі, оскільки починаючи з грудня 2017 року (дати введення житлового будинку за адресою: [ADDRESS] в експлуатацію), реєстрація її місця проживання за цією адресою носить формальний характер, оскільки [PERSON] постійно проживає за адресою: [ADDRESS] та в середині 2021 року забрала свої речі зі спірної квартири. Таким чином, суд приходить до висновку, що є достатні правові підстави для виправданого, тобто законного втручання у гарантоване ст. 8 Конвенції право кожного на повагу до свого житла для визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, судом встановлено, що вимоги позивача обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу - є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. При цьому, суд вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на складання позову та подання його до суду, участі в судових засіданнях та значенням справи для сторони. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 6400 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved