Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява [PERSON] до Селищенської сільської ради Звенигородського району Черкаської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] , яка заповідала все своє майно позивачу. До складу спадщини належить житловий будинок з надвірними спорудами та присадибна земельна ділянка під цим будинком, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Позивач у встановленому порядку спадщину за заповітом прийняла, проте нотаріус відмовив у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку, оскільки втрачено оригінал правовстановлюючого документа на цю землю. Так як крім позивача спадщину інші особи не прийняли, позивач визначила у якості відповідача Селищенську сільську раду Звенигородського району Черкаської області. З огляду на викладене позивач звернулася до суду з вимогою про визнання права власності на вказану присадибну земельну ділянку та просила не стягувати з відповідача судові витрати. Також позивач подала до суду клопотання про витребування доказів, а саме витребування у приватного нотаріуса матеріалів спадкової справи. Ухвалою суду від 22.02.2021 відкрито провадження у справі, задоволено клопотання позивача про витребування доказів та визначено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження (а.с. 35). З наданих нотаріусом витребуваних копій матеріалів спадкової справи стало відомо, що з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся її син [PERSON] , який є спадкоємцем першої черги за законом. За клопотанням сторони позивача [PERSON] ухвалою суду від 05.05.2021 був залучений до участі у справі у якості співвідповідача (а.с. 73). Крім того, від сторони позивача надійшло клопотання про стягнення понесених судових витрат, у якому зазначено, що у разі невизнання відповідачем [PERSON] позовних вимог позивач просить стягнути з нього понесені витрати, які складаються з судового збору у розмірі 908,00 грн. та витрат на правничу допомогу орієнтовно у розмірі від 2000,00 грн до 5000,00 грн, залежно від кількості судових засідань та складу учасників (а.с. 68-69). Від відповідача Селищенської сільської ради Звенигородського району Черкаської області до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. Позовні вимоги визнано у повному обсязі та вказано, що проти їх задоволення цей відповідач не заперечує (а.с. 82). Від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що він позовні вимоги не визнає та просить у їх задоволенні відмовити повністю. Позиція відповідача [PERSON] обґрунтована тим, що він 18.11.2020 звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини як за законом так і за заповітом, складеним його покійною матірю на його користь у 2010 році. Під час звернення до нотаріуса йому стало відомо, що після смерті його матері вже заведена спадкова справи за заявою позивача. Відповідач зазначає, що заповіт, складений від імені його матері 16.08.2018 на користь позивача [PERSON] , порушує його права як спадкоємця першої черги за законом і як спадкоємця за заповітом від 2010 року. Відповідач [PERSON] у відзиві на позов ставить під сумнів як фізичне так і психічне здоров`я своєї матері на момент складення заповіту від 16.08.2018 на користь позивача [PERSON] . З огляду на що відповідач звернувся до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з позовом про визнання недійсним заповіту від 16.08.2018, складеного на користь позивача [PERSON] . У зв`язку з поданням зазначеного позову [PERSON] просив зупинити розгляд цієї справи до вирішення справи за його позовом про визнання заповіту недійсним (а.с. 85-88). Від сторони позивача до суду також надійшло клопотання про зупинення розгляду цієї справи до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом [PERSON] про визнання заповіту недійсним (а.с 83-84). Ухвалою суду від 17.05.2021 провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 699/268/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю у якості третьої особи без самостійних вимог приватного нотаріусу Митрофанової Л.П., про визнання заповіту недійсним (а.с. 99). Судове рішення у вказаній справі ухвалено 13.05.2022, в апеляційному порядку не оскаржувалося та набрало законної сили 22.06.2022. Ухвалою суду від 01.08.2022 поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 103). Позивач звернулася до суду з заявою, у якій зазначила, що 08.07.2022 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] . Просила приєднати до матеріалів справи копію указаного документа у якості доказу (а.с. 108-109). Також позивач подала заяву, у якій просила справу розглядати без участі сторони позивача. Зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Також просила стягнути з відповідача [PERSON] понесені витрати по справі, які складаються з судового збору у розмірі 908,00 грн та витрат на оплату правничої допомоги у розмірі 2000,00 грн. На підтвердження витрат позивач надала відповідні докази (а.с. 116-121). Від відповідача [PERSON] надійшла заява, у якій він просив позовну заяву розглядати у його відсутність. Позиції по суті спору не висловив (а.с. 104). Від відповідача Селищенської сільської ради Звенигородського району Черкаської області до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі (а.с. 122). Ураховуючи наявність вищевказаних заяв підготовче судове засідання було проведено у відсутність учасників справи та ухвалою суду справу призначено до судового розгляду на 28.09.2022. Учасники справи належним чином були повідомлені про дату, час та місце слухання справи, проте у судове засідання не з`явилися. У зв`язку з наявністю відповідних заяв про здійснення розгляду справи у відсутність учасників суд здійснює розгляд справи за наявними у справі матеріалами. На підставі ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Зі свідоцтва про смерть від 04.08.202о серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] у віці 75 років померла [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до повторно виданого свідоцтва про народження від 07.08.2020 серії [NUMBER] [PERSON] була матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 90). [PERSON] , [INFO] , 10.10.2015 зареєстрував шлюб з [PERSON] , після чого змінив своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 10.10.2015 серії [NUMBER] (а.с. 56). Таким чином, відповідач [PERSON] є рідним сином померлої [PERSON] , а отже є спадкоємцем першої черги за законом. Спадкодавець [PERSON] 09.09.2010 склала заповіт, яким усе своє майно, яке буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, а також все те, на що вона за законом буде мати право, заповіла [PERSON] , [INFO] . Заповіт посвідчено секретарем виконкому Кошмаківської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області Конощук Н.Л. та зареєстровано в реєстрі за № 08 (а.с. 91). Крім того, спадкодавець [PERSON] 16.08.2018 склала заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося б, і взагалі все те, що на випадок смерті буде їй належати і на що за законом матиме право, заповіла [PERSON] , [INFO] . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Корсунь-Шевченківського нотаріального округу Митрофановою Л.П. та зареєстровано в реєстрі за № 1150 (а.с. 12). З довідки Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори від 03.02.2021 № 67/02-31 вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON] в нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 119/2020 від 08.08.2020. Єдиним спадкоємцем за заповітом на все майно померлої [PERSON] є [PERSON] (а.с. 17). Позивач [PERSON] 18.11.2020 подав заяву до Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори на прийняття спадщини після померлої матері (а.с. 40). Відповідач [PERSON] заперечував право позивача на отримання спадку від своєї померлої матері [PERSON] та подав позов до суду про визнання заповіту на користь позивача недійсним. Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 13.05.2022 у справі № 699/268/21 у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи без самостійних вимог приватного нотаріусу Митрофанової Л.П., про визнання заповіту недійсним - відмовлено повністю. Судом при розгляді цієї справи встановлено, що спадкодавець [PERSON] , хоча і мала незадовільний стан здоров`я, однак на обліку у лікаря-психіатра не перебувала, жодного разу скарг щодо її психічного здоров`я зафіксовано не було Спадкодавець [PERSON] була дієздатною особою та мала право скласти заповіт на користь будь-якої особи, у тому числі особи, з якою не перебувала у родинних стосунках. З огляду на викладене при розгляді цивільної справи № 699/268/21 судом встановлено, що з моменту складення [PERSON] на користь відповідача заповіту від 16.08.2018 було скасовано раніше складений на користь позивача заповіт від 09.09.2010. Рішення суду у справі № 699/268/21 в апеляційному порядку не оскаржувалося та набрало законної сили 22.06.2022 (а.с. 112-115). [PERSON] за життя належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією дубліката свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08.10.2012 № 30 (а.с. 9), а також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.01.2019 № 153539467 (а.с. 10). Позивач [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 08.07.2022 на вищевказаний будинок в межах спадкової справи № 119/2020, зареєстровано в реєстрі за № 578 (а.с. 109). Спадкодавцю [PERSON] на підставі державного акта на праві власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 882697 від 28.09.2009 також належала земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,2448 га, кадастровий номер 7122584800:06:001:0018, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Це також підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 09.02.2021 № НВ-7115871792021 (а.с 20-22). Оригінал вказаного державного акта на право власності на земельну ділянку було втрачено, про що свідчить оголошення в регіональному ЗМІ - газеті «Надросся» від 11.02.2021 № 6 (12334) (а.с. 18). Позивач [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку. Державний нотаріус Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори Гончаренко Ю.І. постановою від 03.02.2021 визнала, що позивач прийняла спадщину у встановленому законом порядку, проте відмовила у видачі на користь [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку, оскільки правовстановлюючий документ на цю земельну ділянку втрачений (а.с. 15-16). Вирішуючи питання щодо задоволення позовних вимог суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За приписами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Позивач ставить питання про визнання за нею в порядку спадкування за заповітом права власності на земельну ділянку. Для оформлення спадкових прав в Україні діє система органів нотаріату, які є належними суб`єктами надання послуг з оформлення громадянами спадкових прав. Згідно з приписами пунктів 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється на підставі документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У судовому засіданні було встановлено, що державний нотаріус визнав факт прийняття позивачем спадщини у встановленому порядку, проте відмовив останній у видачі свідоцтва про право на спадщину виключно з підстави відсутності правовстановлюючого документа на спірне майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивачем доведено, що вона відповідно до приписів чинного законодавства прийняла спадщину після смерті [PERSON] , якій на праві власності належала спірна земельна ділянка, однак через відсутність правовстановлюючого документа визнання за позивачем права власності на спадкове майно можливе лише у судовому порядку. З огляду на викладене, аналізуючи зібрані в справі та досліджені докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Що стосується стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Позивач просила у разі невизнання відповідачем [PERSON] позову стягнути з нього понесені витрати по справі, які складаються з судового збору у розмірі 908,00 грн та витрат на оплату правничої допомоги у розмірі 2000,00 грн. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З матеріалів справи вбачається, що докази на підтвердження витрат на правничу допомогу були подані стороною позивача в межах строків, передбачених положеннями ст. 141 ЦПК України, разом з позовною заявою. При розподілі судових витрат між сторонами суд керується приписами ст. 133 ЦПК України, відповідно до яких судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано суду договір № 4-1/2021 від 05.02.2021 про надання правової (правничої) допомоги, укладений між позивачем та адвокатом Брус Т.М. (а.с. 117-119), опис виконаних робіт до цього договору (а.с. 120) та квитанцію до прибуткового касового ордера № 14 від 05.01.2022 на суму 2000,00 грн. Від відповідачів не надходило до суду заяви в порядку ч. 5 ст. 137 ЦПК України про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Згідно з частинами 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. Під час судового розгляду у цій справі адвокат Брус Т.М. неодноразово брала участь у судових засіданнях як представник позивача, крім того адвокат подавала до суду підготовлені нею процесуальні документи. Зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). З огляду на викладене суд дійшов висновку, що розмір витрат на правничу допомогу у вказаному до стягнення розмірі (2000,00 грн) відповідає принципу їх співмірності зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та розумності їхнього розміру. Ураховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю, відповідно до ст.141 ЦПК України слід дійти висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача понесених останнім судових витрат - судового збору в розмірі 908,00 грн. та витрат на оплату правничої допомоги в розмірі 2000,00 грн. Позивач просила стягнути судові витрати саме з відповідача [PERSON] тільки у разі невизнання ним позову. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Оскільки у справі два співвідповідачі, то понесені позивачем судові витрати мають бути стягнуті з відповідачів у рівних частинах. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved