Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом та просила позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог посилалася на те, що вона і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, батько дитини, стосунків із сином не підтримує, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню, крім того, матеріально сина не забезпечує. Таким чином, позивачка просить позбавити батьківських прав відповідача відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.61). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 74), причини неявки не повідомив, будь яких заяв не надходило, відзив на позов не подавав. Представник Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, звернувся до суду з заявою в якої не заперечував проти задоволення позову (а.с.75) Представник Служби у справах дітей Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, звернувся до суду з заявою в якої не заперечував проти задоволення позову (а.с.70). Суд ухвалює заочне рішення відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України про що не заперечувала позивачка. Судове рішення ухвалено за відсутності учасників справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 31 березня 2021 р. розірвано (а.с.10-12). Під час перебування у шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видано ЗАЦС м.Рибниця Республіки Молдова від 04.07.2009 року (а.с.7.8-9). Після розірвання шлюбу, батько дитини, стосунків із сином не підтримує, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню, крім того, матеріально сина не забезпечує, неповнолітній [PERSON] , [INFO] проживає із матір`ю та знаходиться на її повному утриманні (а.с.13). Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області встановлений розмір заборгованості по стягненню аліментів з [PERSON] , на користь [PERSON] , станом на 01.10.2021р. складає 33 548,39 грн. (а.с. 15-16). Відповідно до письмової характеристики, яка видана ОЗШ №73, неповнолітній [PERSON] , [INFO] має позитивну характеристику, виховується мамою, батько дитини жодного разу не відвідував школу та не цікавився успіхами дитини (а.с.20). Відповідно до висновку Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради №01-05-3/107вх від 27.05.2022 року, вважається доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.54-56). Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України, суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 15 постанови № 3 від 30.03.2007року (із змінами №20 від 19.12.2008року) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно ч.4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно ч.5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно ч.6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року ( далі - Конвенція), норми якої є частиною національного законодавства згідно зі статтею 9 Конституції України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Таким чином, судом встановлено про те що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що йому цікаве життя дитини та він бажає з ним спілкуватися, надавати матеріальну допомогу та приймати участь в його житті. Позивачем доведено, що відповідач, свідомо нехтуючи своїми обов`язками, не займається вихованням сина, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню, вихованню неповнолітнього сина. У зв`язку з свідомим невиконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання сина, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн. На підставі ст.164 СК України,

Outcome: approved