Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із цим позовом, мотивуючи його тим, що рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 2 жовтня 2017 року по справі № 289/1286/17 було визначено місце проживання дітей з нею (позивачем) та з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій дітей в розмірі по 750 грн. на кожну дитину щомісячно, з урахуванням щомісячної індексації, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 27 червня 2019 року по справі № 741/105/19 було збільшено розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 2 жовтня 2017 року з 750 грн. на кожну дитину до 1200 грн. на кожну дитину, щомісячно, з урахуванням щомісячної індексації відповідно до закону. Після набрання рішенням законної сили зріс прожитковий мінімум для дітей, вона (позивач) має скрутне матеріальне становище, оскільки утримання двох неповнолітніх дітей потребує значних матеріальних витрат, яких їй недостатньо. Діти з розвитком потребують все більше коштів для їхнього догляду та гармонійного розвитку, а саме: відвідувати гуртки, додаткові заняття спортом та/або мистецтвом тощо, а батьки, зобов`язані утримувати своїх дітей. Сума аліментів, яка сплачується на цей час не дає можливості належним чином утримувати дітей, а тому вона (позивач) змушена звернутись до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів. [PERSON] просила суд: - змінити спосіб стягнення аліментів, а саме стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму, з урахуванням щомісячної індексації, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. - стягнути з відповідача на її користь понесені витрати на професійну юридичну допомогу у розмірі 2 000 грн. У судове засідання позивач та її представник адвокат Анфьорова К.С. не з`явилися, представник подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглянути без її участі та участі позивача. У судове засідання відповідач не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 2 жовтня 2017 року по справі № 289/1286/17 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій дітей в розмірі по 750 грн. на кожну дитину щомісячно, з урахуванням щомісячної індексації, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття, та визначено місце проживання дітей з позивачем. Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 27 червня 2019 року по справі № 741/105/19 було збільшено розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 2 жовтня 2017 року, а саме з 750 грн. на кожну дитину до 1 200 грн. на кожну дитину, щомісячно, з урахуванням щомісячної індексації відповідно до закону. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частинами 2 та 3 ст. 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та згідно вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 ЦПК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 192СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Ураховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Тобто, ст. 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, якими врегульовано обов`язок батьків утримувати своїх дітей (ст. 182СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦПК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 ЦПК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022» встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2 618 грн., з 1 липня 2 744 грн., з 1 грудня 2 833 грн. Відповідач за рішеннями суду зобов`язаний сплачувати аліменти в розмірі по 1 200 грн. щомісячно на кожну дитину, у той же час, ураховуючи наведені вимоги ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України» та норму ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що з 1 липня 2022 року становить 1 372 грн. Таким чином, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON] , визначений судом у твердій грошовій сумі у розмірі по 1 200 грн. на кожну дитину є меншим за мінімальний розмір, встановлений ст. 182 СК України, що призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження неможливості виконувати свій обов`язок по утриманню дітей у спосіб, який просить позивач. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, приймаючи до уваги те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, ураховуючи визнання позову відповідачем, а також обов`язок обох батьків утримувати дитину,

Outcome: approved