Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

На розгляді Козівського районного суду Тернопільської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Козівської селищної ради про визнання незаконним наказу про накладення дисциплінарного стягнення. 13.09.2022 Козівським районним судом Тернопільської області ухвалено рішення у вказаній справі. 15.09.2022 до суду надійшла заява позивача [PERSON] \~та представника\~позивача адвоката\~Терлюка О.\~Я.\~ про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрати на правничу допомогу в сумі 13000 грн. Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, хоча про час день та місце слухання справи була повідомлена належним чином. 10.10.2022 подала заперечення щодо стягнення судових витрат, відповідно до яких просить у задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на правову (правничу) допомогу відмовити. Зокрема вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт. Справа не є справою значної складності, а тому заявлений розмір витрат на правову (правничу) допомогу є завищеним та неспівмірним. В силу вимог ст. 270 ч. 4 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Оцінивши доводи та заперечення щодо клопотання представника позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов такого висновку. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати. 13.09.2022 Козівським районним\~судом Тернопільської\~області ухвалено рішення у справі за позовом [PERSON] до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Козівської селищної ради про визнання незаконним наказу про накладення дисциплінарного стягнення, яким позовні вимоги [PERSON] про визнання незаконним наказу про накладення дисциплінарного стягнення задоволено. Вирішено визнати незаконним та скасувати наказ начальника Відділу освіти, культури, молоді та спорту Козівської селищної ради від 28.03.2022 № 38-к «Про застосування дисциплінарного стягнення до [PERSON] ». Одночасно судом встановлено, що представником позивача адвокатом Терлюком О. Я. небуло подано доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат, разом з тим, заявлено про те, що такі докази будуть ним надані суду в порядку і в строки, передбачені ст. 246 ЦПК України. З огляду на таке, судом при ухваленні рішення, питання розподілу судових витрат не вирішувалося. Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні із заявою про ухвалення додаткового рішення представником позивача заявлено вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000,00 грн. та надано докази, на підтвердження надання послуг: розрахунок, акт виконаних робі та квитанцію. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До останніх, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Статтею 60 ЦПК України визначено, що представником в суді може бути адвокат або законний представник. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витратна оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом,витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Також, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судом встановлено, що на підтвердження витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 13000 грн., представником позивача долучено до матеріалів справи: договір про надання правових послуг адвоката №28/03 від 28.03.2022; ордер серії ВО № 1015387 на надання правової допомоги; акт виконаних робіт від 13.09.2022; довідку-розрахунок суми судових витрат від 10.06.2022; квитанцію № 22/08 від 22.08.2022. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Так, з акту виконаних робіт вбачається, що до послуг адвоката, які були надані позивачу включено: зустріч, консультація клієнта, опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, формування узгодженої правової позиції, консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (3 год. роботи); підготовка, складання та подання до Козівського районного\~суду Тернопільської\~області у\~даній справі\~позовної заяви (6 год. роботи); судове представництво в Козівському районному\~суді Тернопільської\~області (4 засідання = 4 год. роботи). Проаналізувавши детальний опис наданих адвокатом позивачу послуг, час, витрачений, на їх надання, та перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, враховуючи складність справи, яка не є справою значної складності, зазначений позивачем та представником позивача орієнтовний розмір судових витрат, беручи до уваги те, що позивач є інвалідом другої групи, зважаючи на те , що судові засідання за його участю у загальній сукупності тривали менше 4 год., суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в даній справі, однак в зменшеному розмірі в сумі 4000 грн. Окрім того,\~відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються , зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст. 1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»\~за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою, сплачується 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Як вбачається із копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №484808 виданої Козівським міжрайонним МСЕК 15.01.2020 у [PERSON] [INFO] наявна друга група інвалідності встановлена на строк до 01.02.2023 року. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Враховуючи, що заявлені позовні вимоги задоволені судом у повному обсязі та те, що позивач є особою, яка звільнена від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в користь держави.

Outcome: partial