Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

29 липня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просила усунути [PERSON] від права на спадкування після смерті їхньої матері [PERSON] , яка померла [INFO] . На обґрунтування своїх вимог вказує про те, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Внаслідок смерті останньої відкрилась спадщина, до складу якої входить нерухоме майно. Вона є спадкоємцем за законом та прийняла спадщину, подавши відповідну заяву нотаріусу. Відповідачка [PERSON] , яка також подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, підлягає усуненню від права на спадкування за законом, оскільки вона ухилялася від надання допомоги спадкодавиці, яка через похилий вік та незадовільний стан здоров`я потребувала постійного догляду та нагляду. Останніх два роки їх матір була лежачою, потребувала постійного оброблення пролежнів, системного обертання тіла, подачі судна тощо. Відповідачка, будучи підприємцем, мала реальну можливість у наданні допомоги своїй матері, проте від цього ухилилася. Оскільки відповідачка, як спадкоємець, умисно ухилялася від надання спадкодавцю допомоги за можливості її надання, спадкодавець перебувала у безпорадному стані та потребувала допомоги саме від відповідачки, а тому з вказаним позовом звернулася до суду. В судовому засіданні допитана як свідок позивачка [PERSON] суду показала, що близько чотирьох років тому, через погіршення стану здоров`я своєї матері [PERSON] , вона забрала її до себе з с. Серники в с. Велика Омеляна. Останніх два роки матір була лежачою, у зв`язку з чим потребувала постійного догляду. Наданої нею допомоги для матері було замало. Відповідачка відмовилася доглядати за своєю матір`ю ігноруючи будь які звернення позивачки з цього приводу. Відповідачка [PERSON] повторно не з`явилася в судове засідання без поважних причин, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, відзиву не подала. У відповідності до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Позивач, не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши учасників справи та свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у віці 86 років (а.с.17). З витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі 69483401 від 15 липня 2022 року видно, що після її смерті заведена спадкова справа 69477206 від 15 липня 2022 року приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Деренько Р.І. (а.с.72). Сторони по справі є дітьми [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідачка [PERSON] \~ [INFO] ,\~а позивачка\~ [PERSON] \~21\~липня 2022\~року подали\~нотаріусам заяви\~про прийняття\~спадщини після\~смерті матері\~ [PERSON] \~(а.с.68,78).\~Їхні брати\~? [PERSON] 21 липня 2022 року, та [PERSON] 01 серпня 2022 року, у нотаріуса відмовилися від прийняття спадщини після смерті матері на користь позивачки [PERSON] (а.с.83,85). Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п. 6 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Перебування в безпорадному стані спадкодавиці [PERSON] достовірно стверджується показами свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , допитаних в судовому засіданні, а тому є доведеним. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що допомагала своїй свасі [PERSON] доглядати за її матір`ю [PERSON] , яка була лежачою та потребувала постійного догляду. Вона неодноразово просила [PERSON] допомогти в догляді матері позивачки, на що відповідачка не погоджувалася. [PERSON] є підприємцем, має торгову точку на ринку, та мала можливість надавати допомогу своїй матері, яка її потребувала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду показала, що [PERSON] за декілька років перед своєю смертю була лежача та потребувала постійного догляду, вона не могла сама себе забезпечити. Позивачка [PERSON] зі своєю свахою [PERSON] її доглядали. Будь якої допомоги [PERSON] своїй матері не надавала, хоча остання таку допомогу потребувала. В судовому засіданні Свідок [PERSON] суду показав, що є рідним братом сторін. Показав, що позивачка забрала матір до себе в с. Велика Омеляна. Мати була лежача та потребувала постійного догляду. Він також допомагав, привозив памперси. Відповідачка [PERSON] до матері не приїздила жодного разу, навіть перед смертю матері. Він неодноразово просив відповідачку допомогти в догляді матері, на що чув відповідь про те, що вона на спадщину не претендує, а тому і доглядати не буде. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду показали, що є працівниками швидкої медичної допомоги, та неодноразово прибували за викликами щодо стану здоров`я [PERSON] яка була лежачою та потребувала постійного стороннього догляду. [PERSON] не могла самостійно забезпечити свої потреби, була безпорадною унаслідок віку та негативного стану здоров`я. [PERSON] завжди була доглянута, догляд був належний. Надані свідками вищевказані показання не є достатнім доказом ухилення відповідачки від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, а також потреби спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, суд має з`ясувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Відповідні правові висновки викладені у ряді постанов Верховного Суду, зокрема: від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св 18), від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18), від 08 листопада 2018 року у справі № 521/20849/16 (провадження № 61-31024св18), від 14 листопада 2018 року у справі № 712/4709/15-ц (провадження № 61-8023св18), від 04 березня 2019 року у справі № 321/1573/17-ц (провадження № 61-45879св18), від 19 червня 2019 року у справі № 491/1111/15-ц (провадження № 61-14655св18), від 17 липня 2019 року у справі № 676/5086/15-ц (провадження № 61-25032св19), від 29 квітня 2020 року у справі № 520/5083/16-ц (провадження № 61-47518св18), від 18 грудня 2020 року у справі № 761/19573/15-ц (провадження № 61-5357св20), від 26 квітня 2021 р. у справі № 569/12523/16-ц (провадження № 61-17181св19), Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачкою [PERSON] не доведено факту ухилення відповідачки від надання допомоги своїй матері, яка через похилий вік і стан здоров`я перебувала у безпорадному стані. Не доведено також позивачкою того факту, що її мати [PERSON] потребувала допомоги саме від відповідачки, а та, в свою чергу, мала можливість надати допомогу, однак не вчинила необхідних дій. Позивачкою не було надано належних, допустимих та достатніх доказів того, що відповідачка мала можливість, але умисно ухилялася від виконання обов`язку утримання спадкодавця. Надані позивачкою відомості про реєстрацію відповідачки [PERSON] як фізичної особи-підприємця (а.с.41) не містять жодних відомостей про дохід цього підприємця. Позивачем не надано суду жодного доказу звернення [PERSON] до своєї дочки [PERSON] щодо надання їй допомоги, як і не доведено якої саме допомоги потребувала [PERSON] від відповідачки і чому саме від неї. Показами свідків [PERSON] та [PERSON] стверджується, що [PERSON] завжди була доглянута позивачкою, догляд був належний, а тому спростовує доводи позивачки про те, що обсягу допомоги який нею надавався було для матері замало. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про відсутність доказів, які свідчать про те, що [PERSON] ухилялася від надання допомоги спадкодавиці та мала можливість надавати їй таку допомогу, а також доказів потреби спадкодавця в допомозі саме [PERSON] , а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed