overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

21.06.2022 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, строк на примирення просить не надавати.. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 29 червня 2016 року, від якого мають сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з відповідачем. На час звернення до суду сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статі 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Згідно частини другої статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною третьою статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області\~ перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28 лютого 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №222. Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що сімейне життя не склалося з причини різних поглядів на сімейне життя. На даний момент між сторонами практично припинились шлюбні стосунки, ведення між позивачем та відповідачем спільного господарства припинено, а тому подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Ухвалою судді від 31.08.2022 відкрито провадження\~у вказаній\~цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 28.09.2022. Позивач в судове засідання не з`явилася, подавши попередньо суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги відповідач визнає повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Сторони перебувають у\~шлюбі зареєстрованому 28 лютого 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №222. В шлюбі у сторін народилися діти син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, спільне життя в сторін не склалося, між ними припинилися подружні стосунки, та вони перестали вести спільне господарство. Сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що матеріалами справи доведено, що сторони не проживають сім`єю, не ведуть спільного господарства, оскільки позивач підтримує викладені в позові обставини, натомість відповідач позов визнає\~ повністю; клопотань про надання строку на примирення сторонами спору не заявлено, відтак суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, як такий, збереження якого суперечитиме інтересам сторін спору. Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в Берегівський районний суд з позовом до Берегівської міської ради, третя особа без самостійних вимог Берегівська державна нотаріальна контора про скасування обтяження нерухомого майна. Позов мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.06.2022 року він є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відразу після реєстрації права власності на будинок від нотаріуса позивач довідався про наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявна заборони відчуження будинку, яка накладена на підставі повідомлення Колгоспу «Дружба» б/н від 23.04.1987 року. Наявна заборона відчуження належного позивачу будинку на даний час не має жодних правових юридичних підстав, а тому позивач просить її скасувати. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 1 ст. 278 ЦПК України відповідач відзив щодо позову не подав. Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які представник позивача посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом на житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] . Наявність заборони відчуження будинку підтверджена Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №302291830, з якого вбачається що заборона зареєстрована Берегівським комбінатом побутового обслуговування б/н від 23.04.1987 року. Таким чином, оскільки на даний час не має жодних правових юридичних підстав для заборони відчуження вищевказаного будинку, тому суд приходить до висновку про скасування заборони, яка накладена 30.10.2006 р. Берегівською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Колгоспу «Дружба» б/н від 23.04.1987 року, який знаходиться за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ст. 317 ЦК України: Власникові належать права: володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 391 ЦК України передбачено: Власник майна маж право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно п.4 ч.2 ст.16 ЦК України: Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Виходячи з таких обставин, суд вважає наявність заборони відчуження будинку, порушує права [PERSON] на розпорядження своїм майном. Реєстратором Реєстру заборон є Берегівська державна нотаріальна контора, до компетенції якої входить право знімати заборону відчуження нерухомого майна.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області для оформлення пенсії, однак їй було відмовлено з посиланням на те, що при огляді документів, які підтверджують її стаж та документі, що посвідчує особу, виявлено розбіжності, а саме: згідно трудової книжки серії [NUMBER] , оскільки на її титульній сторінці моє прізвище вказане як « [PERSON] » замість « [PERSON] », а ім`я « [PERSON] » замість « [PERSON] »; - з 26.03.1986 по 21.02.2000 року, згідно довідки ТДВ «Берегівський дослідно-експериментальний завод» №23 від 20.09.2021 року прізвище в довідці « [PERSON] » не відповідає паспорту « [PERSON] »; - період перебування на обліку в Берегівській міськрайонній філії Закарпатського обласного центру зайнятості згідно довідки №754 від 12.10.2021 року, так як прізвище в довідці « [PERSON] » не відповідає паспорту « [PERSON] ». Крім того, в архівній довідці Берегівської районної державної адміністрації №Н-147/07-05 від 23.09.2021 вказано як « [PERSON] » та « [PERSON] ». В той час, згідно паспорта громадянина України [NUMBER] від 25.06.2022 року, її правильне прізвище, ім`я, по батькові [PERSON] , [INFO] . Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву в якій просить розглянути справу без її участі та задовольнити заяву. Представник Головного управління Пенсійного фонду у Кіровоградській області в суд не з`явився, згідно поданого клопотання просили розглянути справу без їх участі та прияняти рішення на рузсуд суду. Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які заявник посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає заяву задовольнити, виходячи з наступного. За приписами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Провівши аналіз вищевказаних документів у їх сукупності, зіставивши їх дані, суд прийшов до висновку, що архівна довідка Берегівської районної державної адміністрації №Н-147/07-05 від 23.09.2021, трудова книжка серії [NUMBER] від 19.11.1980, довідка ТДВ «Берегівський дослідно-експериментальний завод» №23 від 20.09.2021 та довідка Берегівської міськрайонної філії Закарпатського обласного центру зайнятості №754 від 12.10.2021 року є документами, які належить [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулась\~до суду\~з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що вони з відповідачем [PERSON] тривалий час проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання, вони мають одну малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач. Відповідач не приймає ніякої участі у вихованні та утриманні малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] . Не надає матеріальної допомоги на її утримання. Вона тимчасово не працює, знаходиться у декретній відпустці, самостійного заробітку не має. Відповідач не надає грошових коштів на придбання одягу, продуктів харчування, сплату комунальних платежів, тощо. Дитина повністю знаходиться на її утриманні. Просить суд стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до повноліття дитини та у розмірі 1/4 частини доходів відповідача на її утримання до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги визнав у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] тривалий час проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання, вони мають малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.91 Сімейного Кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84. Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на отримання утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того працює вона чи ні, а також від її матеріального положення, за умови, що чоловік може таку допомогу надати. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Враховуючи вищевикладене, а також повне визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, та на її утримання в розмірі 1/4 частині заробітку (доходу) відповідача щомісячно. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом, у якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування 1/2 часткою житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що вона є власником вказаного приміщення, її син, [PERSON] , не проживає там більше десяти років. [PERSON] своєї позиції щодо позову у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив. Судом з`ясовано, що з грудня 2019\~р. [PERSON] є власником 1/2 частки житла за адресою: [ADDRESS] (а.\~с.\~13 14, 15 16). Адреса зазначеного житла з 21.04.2010\~р. є зареєстрованим місцем проживання [PERSON] , який є сином [PERSON] (а.\~с.\~10, 12, 20). Частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Частиною першою статті 405 Цивільного кодексу України\~встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України, зважаючи на встановлені вище обставини, Суд вважає, що право [PERSON] на користуванням 1/2 часткою житла за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , виникло у нього з грудня 2019\~р. на підставі закону як у члена сім`ї власника цього житла. [PERSON] у частці житлі за адресою: [ADDRESS] , не проживає більше десяти років (а.\~с.\~11), тобто у тому числі з грудня 2019\~р. Судом не встановлено обставин, які б вказували на те, що [PERSON] у житлі за адресою: [ADDRESS] , відсутній з поважних причин. Частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що [PERSON] як член сім`ї власника 1/2 часки житла за адресою: [ADDRESS] , який був відсутній у цьому житлі без поважних причин понад один рік, втратив право користування часткою цього житла. Зважаючи на це, Суд вважає, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах законодавства України, а відтак підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов`язаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, який обґрунтує тим, що 18 серпня 2018 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Спільне сімейне життя між ними не склалося, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння та повагу один до одного, їх подальше сумісне життя є не можливим, шлюбні відносини між ними фактично припинені. Вважає, що подальше подружнє життя та збереження родини неможливе і суперечить його інтересам, однак відповідач ухиляється від розірвання шлюбу через органи РАЦС. Посилаючись на ці обставини, позивач просить шлюб розірвати, а судові витрати покласти на неї. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про підтримання позову та про розгляд справи у її відсутність (а.с.18-19). Відповідач в судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав, силу ч.7 ст.128, ч.4 ст.130 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином про час і місце судового засідання (а.с.16,17). Враховуючи зазначене, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних в ній доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на таке. Судом встановлено, що 18 серпня 2018 року Путивльським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №50 (а.с.7). В силу статті 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч.2 ст.105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Частиною другою ст.112\~СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясувавши фактичні взаємини сторін, які фактично припинили подружні стосунки, сторони спільно не проживають, збереження сім`ї не бажають та наполягають на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що ця сім`я вже повністю розпалась, a подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та засадам добровільності шлюбу, який повинен ґрунтуватися на вільній згоді жінки і чоловіка. Після розірвання шлюбу позивачу за її заявою слід залишити шлюбне прізвище, що відповідає\~ ч.1 ст.113 СК України, якою закріплено право особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу,\~ після розірвання шлюбу надалі\~ іменуватися\~ цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та повідомила, що між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб 12.08.2011 року у Відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, за актовим записом № 1902; мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя та збереження сім`ї стали неможливими. Позивач просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.08.2022 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу разом з позовною заявою із додатками було надіслано за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача [PERSON] 26.09.2022 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшла заява від 21.09.2022 року, у якій він зазначив, що дає згоду на розірвання шлюбу. Дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із \~ч. 3 ст. 105 \~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 \~цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що між сторонами [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб 12.08.2011 року у Відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, за актовим записом № 1902; мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Примирення між подружжям неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved