Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

04.07.2022 року [PERSON] звернулася до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 2001 року по 2008 рік. Від шлюбу мають дитину: сина [PERSON] , 2004 року народження. На даний час син є повнолітнім, продовжує навчатися у ПБМФК на денній формі навчання, тому не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Два рази на рік вона сплачує за навчання по 9000 грн. згідно з договором про надання освітніх послуг. Відповідач працює та одержує заробітну плату, у зв`язку з чим може утримувати дитину. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову і до закінчення сином навчання чи до досягнення 23 років. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 18.07.2022 року справа прийнята до провадження, призначена до розгляду в порядку спрощеного провадження. 18.08.2022 року на позовну заяву наданий відзив, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає мотивуючи тим, що відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] та на його утриманні перебуває непрацездатний батько [PERSON] , 1947 року народження. Згідно довідки про доходи на [PERSON] від 03.08.2022 року, виданої виконавчим комітетом Могилівської сільської ради, останній перебуває на посаді водія за 2022 рік йому нараховано заробітну плату в розмірі 59602,39 грн. За місцем проживання відповідача відсутня газифікація, тому останній вимушений постійно заправляти газовий балон для приготування їжі. 2200 грн. витрачається на їжу відповідача та його батька. Батько відповідача є непрацездатною особою, який потребує постійного стороннього нагляду. Окрім того, на теперішній час з відповідача стягуються заборгованість по аліментам в розмірі 50% з усіх його доходів. Таким чином у відповідача відсутня можливість сплачувати аліменти на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує навчання. (а.с.20-23) Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлена у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України. Представник позивача адвокат Антофій М.О. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити та стягувати з відповідача аліменти на навчання повнолітнього сина по 5000 грн. щомісячно до закінчення навчання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України. Представник відповідача адвокат Бочкарь Р.В. в судовому засіданні пояснив, що відповідач позовні вимоги не визнає з підстав, викладених у відзиві. В задоволенні позову просить відмовити. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до такого. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Предметом спору у вказаній справі є стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Згідно ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано 28 березня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського районного управління юстиції Полтавської області, актова запис № 63 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою, навчається на 3 курсі денної форми навчання у Полтавському базовому медичному фаховому коледжі відділення лікувальної справи на контрактній основі, термін навчання: з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року, на підставі наказу про зарахування №250 від 29.07.2019 року, стипендію не отримує та знаходиться на утриманні позивачки, не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, не має іншого джерела доходів, потребує матеріальної допомоги. За навчання сина позивачка самостійно щороку сплачує більше 10000 гривень. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, є працездатною особою. Згідно з договором №3 про надання освітніх послуг з навчання та підготовки молодшого спеціаліста із спеціалізацією «Лікувальна справа» на базі 9 класів, укладеним між Комунальним вищим навчальним закладом 1 рівня акредитації «Полтавський базовий медичний коледж» та фізичною особою [PERSON] від 23 липня 2019 року, (виконавець) і фізичною особою (замовник), виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання освітньої послуги студенту [PERSON] у сфері вищої освіти щодо підготовки фахівців у галузі знань 22 Охорона здоров`я зі спеціальності 223 Медсестринство, спеціалізація «Лікувальна справа». Строк надання освітньої послуги з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року. Вартість за надання освітньої послуги за період навчання з 1 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року становить : за 1 рік (2019-2020 н.р.) вартість становить -10900 грн., за 2 рік (2020-2021 н.р.) вартість становить -10900 грн., за 3 рік (2021-2022 н.р.) вартість становить -14100 грн., за 4 рік (2022-2023 н.р.) вартість становить -14100 грн. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 50000 грн. Замовник вносить плату в національній валюті одноразово щосеместрово безготівково, не пізніш ніж: до 12 серпня 2019 року за перший семестр (2019-2020 н.р.) у сумі 4360 грн., до 14 січня 2020 року за другий семестр (2019-2020 н.р.) у сумі 6540 грн., до 10 вересня 2020 року за третій семестр (2020-2021 н.р.) у сумі 4360 грн., до 14 січня 2021 року за четвертий семестр (2020-2021 н.р.) у сумі 6540 грн., до 10 вересня 2021 року за п`ятий семестр (2021-2022 н.р.) у сумі 5640 грн., до 14 січня 2022 року за шостий семестр (2021-2022 н.р.) у сумі 8460 грн., до 10 вересня 2022 року за сьомий семестр (2022-2023 н.р.) у сумі 5640 грн., до 14 січня 2023 року за восьмий семестр (2022-2023 н.р.) у сумі 8460 грн. (а.с.43-44). Представником позивача надана роздруківка щодо перерахування коштів по картці Універсальна за навчання (а.с.45-49). З Довідки про доходи від серпня 2022 року, виданої виконавчим комітетом Могилівської сільської ради вбачається, що відповідач [PERSON] працює у виконавчому комітеті Могилівської сільської ради на посаді водія, загальна сума його доходу за період з 01.02.2022 року по 31.07.2022 року становить 53102,39 гривень, з яких утримується заборгованість по аліментам (а.с.34). Згідно довідки №902 від 15.08.2022 року, виданої виконкомом Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області відповідач проживає разом з батьком: [PERSON] , 1947 року народження. (а.с.35 зворот) Відповідно до довідки про доходи №4566 8350 2985 3519, [PERSON] перебуває на обліку Царичанського об`єднаного управління ПФУ в Дніпропетровській області, де отримує пенсію за віком, а саме з 01.01.2022 року по 31.07.2022 року на загальну суму 23894,83 грн. ( а.с.36) Випискою з медичної амбулаторної карти вбачається, що батько відповідача [PERSON] , [INFO] , потребує стороннього нагляду та догляду, лежачий, не ходить. Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, позивачка посилається на те, що всі витрати на утримання сина та на оплату навчання оплачує виключно позивач, тому позивач [PERSON] вказує на необхідність отримання матеріальної допомоги від відповідача [PERSON] на утримання спільного повнолітнього сина, який продовжує навчання, так як вона сама не в змозі забезпечити належне утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись, на встановлений законодавством обов`язок утримувати дітей до їх повноліття, а також у випадку продовження ними навчання - покласти на обох батьків, а не лише на одного із них. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання регламентовано главою 16 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Згідно ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Аналізуючи зміст наведеної норми, слід дійти висновку, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину) . Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 200 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно роз`яснення п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року вказано, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З огляду на викладене, однією із обов`язкових умов, за яких можливе покладення на батьків обов`язків по утриманню повнолітньої дочки, сина є їх спроможність надавати таку допомогу. Вимоги про стягнення аліментів на користь повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання підлягають задоволенню тільки при наявності у батьків можливості надавати таку допомогу, та такі обставини повинні підтверджуватися належними та допустимими доказами. Отже, для вирішення питання щодо стягнення аліментів суд має з`ясувати три складові: чи повнолітня дитина продовжує навчання, чи потребує вона матеріальної допомоги та чи може надавати таку матеріальну допомогу один з батьків, який не приймає участі в утриманні дитини. Суд, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, приймає до уваги доводи відповідача щодо отриманої заробітної плати за місцем роботи, з якої стягується заборгованість по аліментам, яка виникла у зв`язку із недоплатою нарахованого розміру аліментів до повноліття сина, оскільки дохід відповідача зменшується на вказану суму до її повної виплати. Крім того, суд вважає, що слід врахувати майновий стан відповідача [PERSON] , розмір його доходів, наявність сплати заборгованості за аліментами до повноліття сина, надання матеріальної допомоги матір`ю у більшому розмірі, як стягуватимуться аліменти з батька на утримання повнолітнього сина у зв`язку із продовженням навчання, тому доводи позивача підлягають частковому задоволенню в частині визначення розміру аліментів у розмірі 1500 грн. щомісячно до закінчення навчання повнолітнім сином, але не більше, ніж до 23 років, починаючи стягнення з дня подання позову з 04.07.2022 року, оскільки заявлена позивачем сума у розмірі 5000 грн. не відповідає вимогам закону, тому що становитиме для відповідача надмірний тягар. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини справи, наявні в матеріалах справи докази, виходячи з принципу справедливості, розумності, з урахуванням потреб дитини, яка продовжує навчання, та враховуючи обов`язок батьків нести рівні витрати на матеріальну допомогу дитини, суд вважає що саме такий розмір аліментів у сумі 1500 грн. є адекватним, розумним і справедливим по відношенню до обох сторін, враховуючи, при цьому, також допомогу матері. З огляду на викладене позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Згідно з приписами ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачем даний позов поданий до суду 04.07.2022 року, тому з вказаної дати суд стягує аліменти. Згідно частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 гривень на користь держави.

Outcome: partial