Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення тоарного сільськогосподарського виробництва площею 3,71 га, яка розташована в межах Балаклеївської сільської ради Черкаського району Черкаської області. Після смерті [PERSON] вона прийняла спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця проживала разом із ним та відповідачка, оскільки звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак не може оформити спадщину позасудовим шляхом, оскільки нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, через неможливість визначення розміру обов`язкової частки у спадковому майні, а тому звернулась до суду. У судове засідання позивачка не з`явилась, надала до суду заяву в якій вказала, що\~ позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка про розгляд справи була повідомлена у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явилась, відзив на позовну заяву не надходив. Ця обставина підтверджується матеріалами поштової кореспонденції, а також оголошенням на офіційному веб сайті суду. Відтак, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідачки в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08 лютого 2021 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення тоарного сільськогосподарського виробництва площею 3,71 га, яка розташована в межах Балаклеївської сільської ради Черкаського району Черкаської області, кадастровий номер 712378500:02:001:0326. Належність померлому [PERSON] майна, яке є предметом спору підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 622190 від 28 серпня 2006 року. З довідки, виданої виконкомом Балаклеївської сільської ради № 2042 від 04 серпня 2021 року вбачається, що на день смерті [PERSON] разом із ним була зареєстрована та проживала [PERSON] . З відповіді Смілянської державної нотаріальної контори № 248/02-14 від 19 березня 2022 року вбачається, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] . Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] залишилось дві спадкоємиці, які прийняли спадщину [PERSON] та [PERSON] сторони по справі. З наданої на запит суду, копії спадкової справи № 495/2021 року, заведеної після смерті [PERSON] , вбачається, що за життя [PERSON] розпорядився належним йому майном та склав заповіт. З копії заповіту від 15 вересня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 90, посвідченого\~ секретарем Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області, вбачається, що [PERSON] заповів все своє майно [PERSON] . Спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не\~ прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Ст. 1269 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. З огляду на ці обставини суд вважає, що у такий спосіб (шляхом подання заяви про прийняття спадщини) [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Окрім того суд вважає, що [PERSON] також прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки постійно на день смерті спадкодавця проживала разом із ним. Відповідно до ст. 1241 Цивільного кодексу України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений ст. 1241 Цивільного кодексу України, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 14 жовтня 1988 року вбачається, що між позивачкою [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб 14 жовтня 1988 року. Непрацездатними вважаються особи, які досягли встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку, або особи з інвалідністю І, ІІ, ІІІ груп, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону, незалежно від того, чи призначена їм пенсія. Згідно з ч. 3 ст. 75 Сімейного кодексу України непрацездатними вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю І, ІІ чи ІІІ групи. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані особами з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. З копії паспорту позивачки [PERSON] вбачається, що вона [INFO] . Відповідно станом на день смерті свого чоловіка [PERSON] вона мала 73 роки. Таким чином, судом встановлено, що позивачка [PERSON] , на день смерті свого чоловіка [PERSON] була непрацездатною вдовою, а тому відповідно до ст. 1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадковому майні. Відповідно до законодавства [PERSON] незалежно від змісту заповіту, спадкує половину частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно підлягають до частково задоволення. Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засідання встановлено, що позивачка не може формити спадщину поза судовим шляхом, оскільки нотаріус немає можливості визначити обов`язкову частку у спадковому майні, що підтверджується постановою Смлянської державної нотаріальної контори від 19 квітня 2020 року. З метою усунення обставини, яка перешкоджає оформленню права власності на спадкове майно, суд вважає, що за [PERSON] належить визнати право власності на 1/4 частину земельної ділянки для ведення тоарного сільськогосподарського виробництва площею 3,71 га, яка розташована в межах Балаклеївської сільської ради Черкаського району Черкаської області, кадастровий номер 712378500:02:001:0326. На підставі ст. 392, 1241, 1269, 1273 ЦК України,

Outcome: partial