Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на її утримання в розмірі 1 500 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і довічно (а.с.1-3). Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що є матір`ю відповідача, який зареєстрований разом з нею. Вона є пенсіонером за віком, окрім пенсії інших доходів не має, субсидію не отримує, її чоловік помер. Зазначає, що відповідач відмовляється допомагати матеріально, хоча є працездатним та має самостійний дохід, ніколи не допомагав оплачувати комунальні послуги, які вона вимушена сплачувати сама в повному обсязі. Також вона страждає на різні захворювання, систематично приймає ліки, на які витрачає значну частину своєї пенсії. Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 19 вересня 2022 року відкрив провадження по справі, призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. У судове засідання позивач не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала заяву про розгляд справи без її участі, при цьому вказавши, що позов підтримує та просить задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідно до ст. 128 ЦПК України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який розірваний 10.12.1980 (а.с.4). Позивач є матір`ю відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10). У зв`язку з укладенням 23.01.1981 року шлюбу [PERSON] змінила прізвища на « [PERSON] » (а.с.11-12). [PERSON] є пенсіонером за віком (а.с.13), розмір її пенсії за період з квітня 2021 до вересня 2021 склав 10 869,00 грн (а.с.9), як фізична особа-підприємець на обліку в ГУ ДПС у Чернігівській області не перебуває (а.с.14). Крім того, позивач не перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Новозаводського району департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради та не отримує ніяких видів державної соціальної допомоги (а.с.8), а також не отримує житлову субсидію (а.с.7). [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України (а.с.15-19). За вказаною адресою за відомостями відділу обліки та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Чернігівській області від 17.02.2022 також зареєстрований [PERSON] , відповідач по справі (а.с.23). З копії медичної карточки [PERSON] вбачається, що остання хворіє на гіпертонію першого ступеня, вузловий зоб, прикореневий пневмофіброз, артроз суглоба першого ступеня (а.с.5). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав: непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Отже, зобов`язання повнолітніх дітей утримувати своїх батьків не виникає в разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. При цьому обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їхньою працездатністю й можливістю надавати батькам матеріальну допомогу (це зазначено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 р. у справі №212/1055/18-ц). Згідно ч. 1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Згідно ч. 2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем відзив на позов не подано, а також не надано доказів щодо наявності доходу та рухомого і нерухомого майна, наявності на його утриманні неповнолітніх дітей, а тому суд виходить з об`єму наданих позивачем доказів відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України. З матеріалів справи не вбачається підстав, передбачених ст. 204 СК України, для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача. Також відсутні докази щодо позбавлення батьківських прав позивача відносно відповідача. Отже, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатною особою, стан здоров`я та матеріальне становище одержувача аліментів, яка є пенсіонером за віком, страждає рядом захворювань і отримує пенсію, розмір якої не забезпечує необхідного мінімального проживання, відсутність у позивача інших доходів, державної допомоги чи субсидії, а також враховує законодавчий обов`язок повнолітніх дітей утримувати про своїх непрацездатних батьків, відсутність у позивача інших повнолітніх дітей або чоловіка, які б могли надавати їй допомогу, та інші обставини, що мають істотне значення, і вважає за необхідне, відповідно до ст. 202, 205 Сімейного кодексу України, позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову з 09 листопада 2021 року та довічно. Суд визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач, відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved