Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

У квітні 2022 р. [PERSON] а (далі також - [PERSON] , позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач) про зміну способу стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , визначеного рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09.10.2013, з твердої грошової суми на 1/4 частку від доходу платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивований тим, що син сторін страждає на низку серйозних захворювань, у зв`язку з чим є підстави для зміни розміру аліментів, які стягуються на його утримання. Ухвалою від 05.07.2022 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Отже ураховуючи, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання відповідачем у встановлення судом строк відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами відповідно до положень частини 8 статті 178 ЦПК України Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09.10.2013 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 30.05.2013, до досягнення дитиною повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (стаття 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (далі - СК України). Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Згідно з приписами частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За положеннями статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Системний аналіз наведених положень сімейного законодавства в їх сукупності дає підстави для висновку, що зміна способу стягнення аліментів, визначеного рішенням суду, є беззаперечним правом одержувача аліментів, а у разі, якщо така зміна призводить до збільшення або зменшення розміру аліментів в абсолютних цифрах, позивач повинен довести зміну обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.За обставинами справи установлено, що син сторін має певний перелік діагнозів, а саме: вроджена вада серця (двухстулковий аортальний клапан), вегетативна дисфункція переважно по гіпотонічному типу з синкопальними та мігренеподібними пароксизами, мігрень неуточнена, церебральна венозна дисциркуляція (по данним доплера судин), фотопсії, арахнодільна кіста лівої скроневої ділянки, міопія середнього ступеня обох очей, та деформація грудної клітини, скаліоз 1 ступеня. У зв`язку з чим потребує постійного нагляду та лікування, яке має забезпечуватися належним фінансуванням. З наданої позивачкою медичної документації дитини вбачається, що хлопчик має вроджену ваду серця та страждає на низку інших серйозних захворювань, зокрема, на вегетативну дисфункцію, кісту скроневої ділянки, міопію обох очей, деформацію грудної клітини та скаліоз, у зв`язку з чим потребує постійного догляду та лікування, яке має забезпечуватись належним фінансуванням. До того ж на момент ухвалення судом рішення про стягнення аліментів дитині було 4 роки, а зараз син сторін має повних 13 років, у зв`язку з чим є очевидним, що забезпечення його фізичного існування, лікування і гармонійного розвитку потребує значно більше коштів, ніж дев`ять років назад. Одночасно з цим, внаслідок інфляційних процесів за останні дев`ять років вартість життя в Україні значно зросла, що є ще одним аргументом, який свідчить на користь доводів позову про недостатність коштів, які сплачуються відповідачем для утримання дитини. За принципом змагальності кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень (статті 12, 81 ЦПК України), проте жодних заперечень проти позову та доказів на підтвердження неспроможності сплачувати аліменти у заявленому розмірі відповідач не надав. Отже за результатами оцінки наведених у позовній заяві аргументів і наданих позивачкою доказів суд визнає доведеними обставини, які є підставою для перегляду способу стягнення присуджених аліментів та їх розміру, вважаючи обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів в розмірі ј частини доходів платника аліментів. Положення ст. 191 СК України щодо часу присудження аліментів на дані правовідносини не поширюються, а тому відповідач повинен сплачувати аліменти в розмірі відповідно до зміненого способу їх стягнення від дня набрання цим рішенням законної сили. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивачки, а позивачі за подання позовів про зміну способу стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial