Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

1.Позиція позивача. 08 жовтня 2021 року позивачем подано до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області зазначений позов, за яким просить: - Виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про обтяження Mercedes-Benz, моделі 180 С, 2005 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] , vin [NUMBER] , вид обтяження приватне обтяження: застава рухомого майна. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивачем [PERSON] зазначене наступне. Позивач [PERSON] є власником транспортного засобу - Mercedes-Benz, моделі 180 С, 2005 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] , vin [NUMBER] , на підставі Біржової угоди № 009316/04-04 від 16.01.2008 року, який був зареєстрований Дніпровським ВРЕР -1 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 16 січня 2008 року. Як стало\~відомо позивачу\~згідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 28 серпня 2021 було з`ясовано, що на підставі Договору «Автопакет», серія та номер 8/2007/840-к/2063-АГІ від 27 листопада 2007 року видавник Відділення ПАТ «КБ» Надра» Дніпропетровське РУ. реєстратором Скорик Л.С., ДІЇ «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, м. Київ було зареєстровано приватне обтяження, застава рухомого майна від 04 квітня 2014 року № 14286040. З отриманої інформації стало відомо, що предметом застави, є транспортний засіб Mercedes- Benz, моделі 180 С, 2005 року випуску vin [NUMBER] , боржник - [PERSON] іпн. [NUMBER] , обтяжувач - ТОВ «ФК «Факторінгс», код 40298218, м. Київ. Печерський узвіз буд.5, каб. 109. При досліджені отриманої інформації, також позивачу стало відомо, що 20.05.2020р. реєстратором: Приватний нотаріус Огородник Л.В. Дніпровський міський нотаріальний округ. Дніпропетровської обл., відбулася зміна обтяження на підставі договору про відступлення права вимоги № GL2N78546 серія та номер 578 виданий 08.05.2020 р.. Враховуючи, що на час набуття права власності на транспортний засіб автомобіль Mercedes-Benz, моделі 180 С, 2005 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] , vin [NUMBER] , жодних обтяжень або заборон не існувало, він набув право власності в передбаченому діючим законодавством. А обтяження належного йому майна, за зобов`язаннями які він на себе не брав, та стосуються сторонньої особи, і внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 04 квітня 2014 року № 14286040, як застава рухомого майна, що порушує його права власності. 2.Позиція відповідача. Відповідач участі в розгляді справи не брав, відзив на позов, заяв і клопотань не подав. 3.Позиція 3-ої особи. 3-я особа участі в розгляді справи не брала, відзиву на позов, заяв і клопотань не подавала. 4.Заяви, клопотання, процесуальні питання. 08 жовтня 2021 року позивачем подано позов за місцезнаходженням рухомого майна. 08 жовтня 2021 року позовна заява прийнята до провадження суду і призначено розгляд справи в загальному порядку. 14 грудня 2021 року закрито підготовче провадження. 13 жовтня 2022 року ухвалено про заочний розгляд справи. 5.Фактичні обставини встановлені судом. Позивач [PERSON] є власником транспортного засобу - Mercedes-Benz, моделі 180 С, 2005 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] , vin [NUMBER] , на підставі Біржової угоди № 009316/04-04 від 16.01.2008 року, який був зареєстрований Дніпровським ВРЕР -1 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 16 січня 2008 року. На підставі Договору «Автопакет», серія та номер 8/2007/840-к/2063-АГІ від 27 листопада 2007 року видавник Відділення ПАТ «КБ» Надра» Дніпропетровське РУ, реєстратором Скорик Л.С., ДІЇ «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, м. Київ було зареєстровано приватне обтяження, застава рухомого майна від 04 квітня 2014 року № 14286040, що підтверджено витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 28 серпня 2021 року. Предметом застави, є транспортний засіб Mercedes- Benz, моделі 180 С, 2005 року випуску vin [NUMBER] , боржник - [PERSON] іпн. [NUMBER] , обтяжувач - ТОВ «ФК «Факторінгс», код 40298218, м. Київ. Печерський узвіз буд.5, каб. 109. При досліджені отриманої інформації, також позивачу стало відомо, що 20.05.2020р. реєстратором: Приватний нотаріус Огородник Л.В. Дніпровський міський нотаріальний округ. Дніпропетровської обл., відбулася зміна обтяження на підставі договору про відступлення права вимоги № GL2N78546 серія та номер 578 виданий 08.05.2020 р.. 6.Норми права застосовані судом. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. У\~рішенні Конституційного\~суду України\~№ 18-рп/2004\~від 01.12.2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій\~статті 4 Цивільного процесуального кодексу України\~та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам. Конституційний суд України у вказаному рішенні зазначає, що види і зміст охоронюваних\~законом\~інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" як правило не визначаються у статтях\~закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний\~законом\~інтерес перебуває під захистом не тільки\~закону, а й об`єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою. Відповідно ст. 317 ЦК, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного «панування» власника над майном, не пов`язана з використанням його властивостей. Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. Відповідно\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України\~встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені\~законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із\~закону\~або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 7.Висновки та мотиви ухваленого рішення. Обов`язковою умовою для набуття будь-якою особою права та підстав на звернення до суду із позовом, є наявність у зазначеної сторони прав, інтересів та свобод, які існують та які порушені, невизнані або оспорювані, що узгоджується з приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України. Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про заставу» та статтею 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Частиною четвертою статті 577 ЦК України передбачено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Відповідно до частини другої статті 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі статтею 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. За таких обставин, реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи. Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України наведеними у постановах від 03 квітня 2013 року в справі № 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року в справі № 6-168цс14 та Верховного Суду - від 10 жовтня 2019 року в справі № 463/3582/17 (провадження № 61-13383св19). Згідно зі статтею 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України. Частиною четвертою статті 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до частин першої, другої статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк. Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України, застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Аналогічний правовий висновок у подібних правовідносинах викладений Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2018 року в справі № 333/6700/15-ц (провадження № 61-2859св18), від 11 вересня 2019 року в справі № 573/1105/17 (провадження № 61-29747св18), від 25 листопада 2019 року в справі № 757/17150/17-ц (провадження № 64-45097св18), від 18 грудня 2019 року в справі № 619/4033/18 (провадження № 61-16542св19), а також від 18 березня 2020 року у справі № 202/5584/18. Згідно з п.2 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 р. № 830, державний реєстр обтяжень рухомого майна (далі - Реєстр) - єдина комп`ютерна база даних про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження; держатель Реєстру - Мін`юст, що забезпечує ведення Реєстру; адміністратор Реєстру - державне підприємство, що належить до сфери управління Мін`юсту, що відповідає за технічне, технологічне та програмне забезпечення Реєстру, збереження та захист даних, що містяться у Реєстрі; реєстратори - суб`єкти, уповноважені держателем Реєстру надавати послуги з державної реєстрації відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також звернення стягнення на предмет обтяження, приймати заяви, видавати завірені витяги з Реєстру та виконувати інші функції, передбачені цим Порядком. Підставою для внесення запису про припинення обтяження до Реєстру відповідно до ст.ст. 43 та 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та п.24 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, є заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Обтяжувач чи уповноважена ним особа має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру чи про продовження строку дії реєстрації не більш як на п`ять років. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно, на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру. Відомості про припинення публічного обтяження підлягають державній реєстрації протягом п`яти днів після його припинення. Проведення реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження покладається на уповноважений орган чи на уповноважену ним особу. Записи про обтяження, які втратили чинність, підлягають виключенню з Реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Водночас, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Як передбачено ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. Водночас, згідно вимог ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Судова практика Верховного Суду визначає, що як правило власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні відносини. Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. А тому враховуючи що позивач набув право власності на автомобіль Mercedes-Benz,\~моделі 180\~С,\~2005\~року випуску\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~vin\~ [NUMBER] ,\~в передбачений\~діючим на\~час його\~реєстрації спосіб\~та порядку,\~згідно до\~Біржової угоди\~№ 009316/04-04\~від 16.01.2008\~року,\~який був\~зареєстрований Дніпровським\~ВРЕР -1\~ДАІ УМВС\~України в\~Дніпропетровській області,\~що підтверджено\~свідоцтвом про\~реєстрацію транспортного\~засобу серії\~ [NUMBER] \~від 16\~січня 2008\~року,\~яким зареєстрована\~право власності\~саме за\~позивачем \~ [PERSON] ,\~а обтяження\~ до Державного реєстру обтяжень рухомого майна були внесені від 04 квітня 2014 року № 14286040, на підставі Договору «Автопакет», серія та номер 8/2007/840-к/2063-АГІ від 27 листопада 2007 року видавник Відділення ПАТ «КБ» Надра» Дніпропетровське РУ. реєстратором Скорик Л.С., ДІЇ «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, м. Київ було зареєстровано приватне обтяження, застава рухомого майна - предметом застави, є транспортний засіб Mercedes- Benz, моделі 180 С, 2005 року випуску vin [NUMBER] , боржник - [PERSON] іпн. [NUMBER] , обтяжувач - ТОВ «ФК «Факторінгс», код 40298218, м. Київ. Печерський узвіз буд.5, каб. 109. При досліджені отриманої інформації, також позивачу стало відомо, що 20.05.2020р. реєстратором: Приватний нотаріус Огородник Л.В. Дніпровський міський нотаріальний округ. Дніпропетровської обл., відбулася зміна обтяження на підставі договору про відступлення права вимоги № GL2N78546 серія та номер 578 виданий 08.05.2020 р.. На підставі чого суд приходить до висновку щодо відсутності передбачених підстав для обмежень прав позивача, як особи яка не брала на себе зобов`язання за Договором «Автопакет», серія та номер 8/2007/840-к/2063-АГІ від 27 листопада 2007 року, та наявності підстав на підставі поданих доказів, задоволення позовних вимог власника транспортного засобу [PERSON] .. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). 8.Судові витрати. Враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають розподілу у відповідності до поданих підстав та заяв про їх розподіл.

Outcome: approved