Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом посилаючись на ті обставини, що [INFO] помер його батько [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилась спадщина на майно належне спадкодавцеві. В свою чергу позивач [PERSON] є спадкоємцем спадкодавця [PERSON] за заповітом. Однак, в передбачений законом шестимісячний строк позивач не подав заяви про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що в період з 17.04.2019 року по 18.03.2022 року перебував за межами України на території іноземних держав та прибув на територію України лише 18.03.2022 року. При цьому, позивач вважає зазначену вище обставину поважною причиною пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини. У зв`язку з чим на теперішній час позивач змушений пред`явити відповідний позов, в якому просить суд визначити йому додатковий строк тривалістю шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 24.06.2022 року ухвалою суду (а.с.15) позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у цивільній справі розгляд якої визначено проводити в порядку загального позовного провадження, а також витребувано інформацію з Кодимської міської ради Одеської області та Кодимської державної нотаріальної контори Одеської області. 13.09.2022 року ухвалою суду (а.с.30-31) відмовлено у прийнятті визнання позову відповідачем, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання своєчасно повідомлявся належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-6 ст. 128 ЦПК України. При цьому, 12.07.2022 року від позивача до суду надійшла заява (а.с.20) про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив про підтримання заявлених позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача - Кодимської міської ради Подільського району Одеської області в підготовче засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання відповідач був своєчасно повідомлений належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-6 ст. 128 та ч.5 ст. 130 ЦПК України, про що свідчить відповідна розписка від 16.09.2022 року. При цьому, відповідач подав до суду клопотання від 12.07.2022 року № 03-17/1753 (а.с.21) про розгляд справи за відсутності його представника, в яких також зазначив, що визнає в повному обсязі позовні вимоги позивача, а також клопотання від 27.07.2022 року № 03-17/1923 (а.с.23) та від 20.09.2022 року № 03-17/2516 (а.с.34) про розгляд справи за відсутності його представника. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджує копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Бюро ЗАГС міста Рибниця Виконкому Рибницької міської Ради депутатів трудящих Молдовської РСР 09.06.1976 року (а.с.6). За життя, а саме 27.07.2015 року, [PERSON] , який був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , склав заповіт, згідно якого усе своє майно нерухоме та рухоме, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде мені належати і на що буде за законом матиме право, заповів своєму синові [PERSON] , про що свідчить відповідний заповіт, посвідчений посадовою особою виконавчого комітету Грабівської сільської ради Кодимського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за № 26 (а.с.8). Згідно інформації від 12.07.2022 року, наданої Кодимською міською радою Одеської області за № 03-17/1754 (а.с.22), заповіт складений [PERSON] 27.07.2015 року не скасований та не змінювався. Позивач [PERSON] , принаймні 02.02.2019 року перебував вже перебував за межами України, а 17.04.2019 року прибув на території Держави Ізраїль, про що свідчать відповідні відмітки зроблені на 8 та 9 сторінках паспорту громадянина України для виїзду за кордон № [NUMBER] , виданого 02.03.2018 року на ім`я позивача та копія якого долучена до матеріалів позовної заяви (а.с.10-11), а також корінець прикордонного контролю Держави Ізраїль на ім`я позивача від 17.04.2019 року о 14:06 годині (а.с.9). [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 25.09.2019 року (а.с.7). В свою чергу на 7 і 9 сторінках паспорту громадянина України для виїзду за кордон № [NUMBER] , виданого 02.03.2018 року на ім`я позивача, копія якого долучена до матеріалів позовної заяви (а.с.10-11), наявні контрольні відмітки про те, що 17-18.03.2022 року [PERSON] перебував на території Болгарії, а 18.03.2022 року на території Румунії. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Однак, в передбачений законом шестимісячний строк позивач [PERSON] не подав заяви про прийняття спадщини. В свою чергу, згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19), від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18) і від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 (провадження № 61-41480св18). Водночас із цим абзацом 6 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому, в листі пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини визнавались: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (правовий висновок висловлений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18) і від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 (провадження № 61-41480св18). Висновки суду - щодо перебування за межами України, як причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини: Згідно підпункту 3.23 пункту 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (із змінами), своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу. Крім того, відповідно до частини шостої статті 1 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3425-XII (із змінами), вчинення нотаріальних дій за кордоном покладається на консульські установи України, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на дипломатичні представництва України. Згідно зі статтею 38 цього ж Закону, на консульські установи України серед іншого також покладений обов`язок видавати свідоцтва про право на спадщину. Доказів неможливості з`явитися до консульської установи або до дипломатичного представництва України за кордоном позивач не надав. З огляду на це, безпідставними є доводи позивача про те, що його проживання за межами України є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Факт проживання позивача у Ізраїлі сам по собі не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки перебування позивача поза межами України не позбавляло його можливості подати заяву про прийняття спадщини поштою. Аналогічні висновки викладені у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 квітня 2021 року у справі № 589/1863/13-ц (провадження № 61-15016св20). - щодо необізнаності позивача про наявність заповіту, як поважної причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини: Із змісту позовної заяви вбачається та обставина, що про існування заповіту, складеного [PERSON] , позивачу стало відомо лише після повернення до України. Відповідно ст. 1255 ЦК України, нотаріус, інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт, свідки, а також фізична особа, яка підписує заповіт замість заповідача, не мають права до відкриття спадщини розголошувати відомості щодо факту складення заповіту, його змісту, скасування або зміни заповіту. Водночас із цим, відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425-XII (в редакції чинній на момент відкриття спадщини), нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з вимогами абзацу п`ятого підпункту 2.2 пункту 2 Глави 9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, однією з підготовчих дій нотаріуса перед вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна є повідомлення про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] не заводилась, про що свідчить лист-відповідь Кодимської державної нотаріальної контори Одеської області від 01.09.2022 року № 383/01-16 (а.с.28), внаслідок чого у останньої не було відомостей про відкриття спадщини. Відповідно до інформації від 12.07.2022 року, наданої Кодимською міською радою Подільського району Одеської області за № 03-17/1754 (а.с.22), як правонаступником Грабівської сільської ради Кодимського району Одеської області, повідомлення (виклик) спадкоємців після відкриття спадщини [PERSON] , померлого [INFO] , шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі, у визначений судом строк не здійснювалось. Аналізуючи надані докази та встановлені судом обставини, суд вважає, що необізнаність позивача [PERSON] про існування заповіту, складеного на його ім`я [PERSON] за свого життя, є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. При цьому, суд також враховує ту обставину, що інші спадкоємці після смерті спадкодавця [PERSON] з заявами про прийняття спадщини в держконтору не звертались і спадкова справа не заводилась, про що також свідчить лист-відповідь Кодимської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 01.09.2022 року № 383/01-16 (а.с.28). Ураховуючи вище викладене суд вважає, що заявлений позивачем позов обґрунтований та підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved