Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування заявлених вимог вказує, що 27 лютого 2002 року між ними зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Подружні відносини припинені з квітня 2020 року, спільне господарство не ведеться. З цих підстав просить суд шлюб розірвати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 липня 2022 року справу передано на розгляд судді Банасько І.М. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, суддею скеровано запит до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) КП ГІОЦ «Реєстру територіальної громади м. Києва» щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] 27 липня 2022 року надійшла відповідь щодо зареєстрованого місця проживання відповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 28 липня 2022 року відкрито провадження по справі, визначено, що справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з розгляду справи по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином. 20 жовтня 2022 року подав до суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить проводити розгляд справи без його участі та не заперечує щодо проживання сина [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] . Відповідач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена судом належним чином. 20 жовтня 2022 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшла заява [PERSON] . В поданій заяві зазначає, що дійсно спільне життя між нею та позивачем не склалося, вже кілька років не знаходять ніякого порозуміння і живуть окремо кожен своїм життям. Вихованням, навчанням та фінансовим забезпеченням дітей займається виключно вона. Позивач цікавиться авіацією, і тому весь свій час та кошти витрачає на хоббі, він веде стиль життя повністю окремий від інтересів сім`ї та дітей. Вказує, що після повномасштабного вторгнення Росії на територію України, 08 березня 2022 року разом з дітьми виїхала у Чехію. Не заперечує проти розірвання шлюбу та просить визначити місце проживання молодшого сина разом з нею із міркувань безпеки дитини, так як на даний час перебувають у безпеці, у той час коли позивач залишився в Україні, що не відповідатиме інтересам захисту життя та здоров`я дитини. Окрім того, зазначає, що наразі не існує спору щодо поділу майна подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем у справі. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 27 лютого 2002 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 207, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 27 лютого 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 4). Від спільного шлюбу сторони мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 21 грудня 2022 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві; та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 25 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 12,15). Судом встановлено, що сімейні стосунки між сторонами не склалися, сім`я розпалась через втрату взаєморозуміння та різних поглядів на життя, сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Подружні відносини припинилися з квітня 2020 року. Клопотань про надання терміну для примирення сторони не заявляли. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Згідно положень ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 зазначено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими та суперечитимуть інтересам подружжя, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. У позовній заяві позивач та його представник зазначили, що оплату витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору позивач бере на себе. Відтак, витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 992,40 грн. покладаються на позивача.

Outcome: approved