Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] в її користь на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми щомісячно на дитину на 1/3 частки від заробітку (доходу) на дітей щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття та стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 10.09.2014 вона зареєструвала шлюб з відповідачем, однак, спільне життя у них не склалося, і тому рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.06.2017 шлюб між ними було розірвано. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з нею. Згідно з рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.06.2019 в її користь на утримання дітей було стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500,00 грн. щомісячно на кожну дитину. Відповідач сплачує аліменти нерегулярно та має заборгованість. Останній не виконує своїх батьківських обов`язків, нехтує ними, не бере жодної участі у вирішенні важливих питань, пов`язаних з вихованням і утриманням дітей. Натомість усі обов`язки по утриманню та вихованню дітей виконує вона. Звертає увагу, що її матеріальне становище в порівнянні з дня присудження аліментів погіршилося, оскільки вона утримує дітей з періодичних та нестабільних доходів, у зв`язку з тим, що діти підростають, то їх потреби на даний час також зросли. Відповідач є фізично здоровою особою, інших утриманців не має, працює, може матеріально забезпечувати дітей, але не бажає цього робити. Окрім цього, позивачка подала до суду заяву в якій пояснила, що відповідач на даний час працює робочим на ТзОВ «Гудвеллі Україна» і тому вона бажає змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дітей з твердої грошової суми на частку від заробітку. Вона не може влаштуватися на роботу, оскільки доглядає за дітьми. Окрім того, ціни на продукти харчування, одяг за цей період, особливо під час війни, суттєво зросли. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.08.2022 позовну заяву залишено без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 (десяти) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 01.09.2022 позивачка подала до суду заяву про усунення недоліків згідно з ухвалою суду від 04.08.2022 (а.с. 19). Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.09.2022 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, хоча ухвалу про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з додатками було вручено члену його сім`ї, що підтверджується трекінгом поштового відправлення, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд ухвалює рішення у заочному порядку, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі є батьками малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та № [NUMBER] (а.с. 5, 6). Заочним рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.06.2017 шлюб між сторонами розірвано, дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з позивачкою (а.с. 4). Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.06.2019 змінено розмір аліментів та ухвалено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500,00 грн. щомісячно на кожну дитину і проводити до досягнення дітьми повноліття (а.с. 20-24). Відповідно до довідки від 22.07.2022 № 810888, виданої Управлінням «ЦНАП» виконавчого комітету Калуської міської ради, за адресою [ADDRESS] зареєстрована позивачка [PERSON] , її донька [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 7). Згідно з актом про встановлення факту проживання від 28.07.2022 № 20, складеного комісією у присутності свідків та затвердженого директором КП «УК Добродім» Фурдою В.С., встановлено, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] , але не зареєстрований (а.с. 9). Між сторонами виник спір з приводу розміру аліментів, які повинен сплачувати батько на утримання дітей, розмір та спосіб стягнення яких позивачка відповідно бажає збільшити та змінити. Оцінка суду: вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові заяви та докази, які надані позивачкою на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. 7 ст. 8 СК України передбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналогічна норма, викладена і в ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства". Частиною 1 ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України та п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили (аб.4 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З аналізу наведених норм закону слідує, що суд визначає аліменти у частці від доходу матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі за вибором за заявою одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому, закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, Сімейний кодекс України встановлює підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у статтях 182 - 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок цілком узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17-ц Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце, як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено: з 1 січня 2022 року - 2618,00 гривень, з 1 липня 2022 року - 2744,00 гривень. Від відповідача будь-яких заперечень чи спростувань з приводу викладених у позові обставин до суду не поступало, а тому суд бере до уваги доводи позивачки про те, відповідач являється здоровою, працездатною особою та працює на ТзОВ «Гудвеллі Україна», інших утриманців, яких він зобов`язаний утримувати у відповідності до вимог закону, у нього немає. З урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, дорослішання дітей, що вимагає збільшення витрат на їх утримання, а відповідно погіршує матеріальне становище позивачки відносно її становища станом на день присудження аліментів, визначений розмір аліментів на утримання дітей є недостатнім і не відповідає інтересам та потребам дітей. З огляду на викладене, змінюючи спосіб стягнення аліментів, враховуючи матеріальне становище та стан здоров`я дітей, матеріальне та сімейне становище сторін по справі, інші обставини справи, а також те, що зміна способу стягнення аліментів є правом позивачки, суд вважає, що аліменти в стягнутому розмірі є недостатніми, а тому приходить до висновку, що справедливими та розумними, необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дітей буде стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Беручи до уваги викладене, суд приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити. Розподіл судових витрат: згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 992,40 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. З матеріалів справи вбачається, що 25.07.2022 [PERSON] уклала з адвокатом Сидор Я.М. договір про надання правової допомоги та сплатила визначену актом вартість послуг в загальній сумі 1000,00 грн., що підтверджено квитанцією № 0590897 від 25.07.2022 (а.с. 10-12). За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 1000,00 грн. витрат за надання правничої допомоги. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст.141, 258, 259, 264, 265, 268, 289, 430 ЦПК України, суд

Outcome: approved