Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

До суду звернувся позивач Виконавчий комітет Кролевецької міської ради в інтересах неповнолітніх: [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Кролевецької міської ради про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON] , [INFO] є матір`ю неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. У 2010 році [PERSON] привезла дітей до своєї матері в с. Божок Конотопського(Кролевецького) району залишила їх і не забрала. На утримання дітей, навчання, лікування мати дітей кошти не надсилала, в телефонній розмові повідомила, що не проти позбавлення її батьківських прав. [PERSON] та [PERSON] навчаються в Божківській гімназії Кролевецької міської ради з 1 класу. [PERSON] жодного разу не з`явилась до навчального закладу, роками не цікавиться навчанням дітей,їх успіхами, потребами та станом здоров`я. Умови проживання дітей у баби та тітки [PERSON] задовільні, проте в сім`ї [PERSON] є троє власних дітей, остання не працює, не має власного житла, всі члени родини живуть на пенсію баби дітей, матері [PERSON] та кошти від ведення домашнього господарства. Неодоразово службою у справах дітей піднімалось питання про позбавлення батьківських прав матері [PERSON] та [PERSON] , проте баба дітей та тітка, раніше були проти, усвідомлюючи, що не зможуть взяти дітей під опіку. На теперішній час [PERSON] не виконує свої обіцянки та прохання рідних утримувати свої дітей, продовжує вести асоціальний спосіб життя та вживає спиртні напої та продовжує не виконання батьківських обов`язків по відношенню до дітей. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про свідоме нехтування матір`ю своїх обов`язків, ухилення від виконання батьківських обов`язків по догляду та утриманню неповнолітніх дітей. Відповідачка не піклується про їх фізичний та розумний стан, не приймає участі в їх вихованні, не надає матеріальної допомоги на їх утримання. На підставі викладеного позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та передати дітей органу опіки та піклування виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області для їх подальшого влаштування. Представник позивача Виконавчого комітету Кролевецької міської радидо судового засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити та слухати справу без його участі, не заперечує проти заочного вирішення справи. Крім цього до суду надав додатково пояснення [PERSON] , [INFO] , має реєстрацію місця проживання за адресою: м Миколаївка, Слов`янський район, Донецька область. [PERSON] є матір`ю неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. У 2010 році [PERSON] привезла дітей до своєї матері в с. Божок Конотопського району (Кролевецького) залишила їх і не забрала. На утримання дітей, навчання, лікування мати дітей кошти не надсилала, станом здоров`я, життям не цікавилась [PERSON] по факту залишила своїх синів без піклування, зі слів її матері та сестри, [PERSON] , відповідач зловживає алкогольними напоями, постійно скаржиться родичам , що у неї немає коштів приїхати до дітей, що у неї інша сім`я, є ще донька від співмешканця, з яким проживає. Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Кролевецької міської ради здійснював нагляд за проживанням дітей, надавав допомогу у вигляді продуктів харчування та одягу. Незважаючи на те, що мати залишила своїх дітей на призволяще, [PERSON] , разом зі своєю матір`ю, бабою дітей, іноді на пенсію баби, утримували [PERSON] , [INFO] та Документ сформований в системі «Електронний суд» 05.09.2022 4 [PERSON] , [INFO] до закінчення 9 класу. Після вступу юнаків до Державного професійно - технічного навчального закладу «Реутинський професійний аграрний ліцей» тітка дітей, [PERSON] написала заяву, в якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав, оскільки вона не може утримувати дітей, давати кошти на проїзд, одягати, забезпечувати харчування хлопців. Також наслідком невиконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків є неотримання її дітьми [PERSON] та [PERSON] паспортів громадянина України, хоча на даний час їм уже виповнилося 16 років. Таким чином, не здійснення відповідачем батьківського піклування призвело до того, що її діти не мають документів, що посвідчують особу, і як наслідок, вони не зможуть скористатися своїми законними правами. Планувалося, що після позбавлення [PERSON] батьківських прав, опіка над неповнолітніми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] здійснюватиметься навчальним закладом, внаслідок чого потреби дітей будуть задоволені. При отриманні рішення Слов`янського міськрайонного суду про позбавлення матері батьківських прав, дітям будуть надані статуси дітей, позбавлених батьківського піклування, можливим стане надання над ними піклування та отримання неповнолітніми паспортів. Враховуючи вищевикладене, служба у справах дітей виконавчого комітету Кролевецької міської ради підтримує в повному обсязі позовні вимоги та просить позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідачка [PERSON] , про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до судового засідання не з`явилась, причину неявки суду не повідомила. Із відзивами, заявами про відкладення розгляду справи до суду не зверталася. Позивачку було повідомлено про розгляд справи, шляхом відпрвілення поштового повідомленння, а також у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, виклик у судове засідання відповідача був здійснений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Кролевецької міської ради до судового засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі. З огляду на викладене, як то передбачено ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце судового засідання повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин неявки, відзив не надав, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Ухвалою суду від 28 вересня 2022 року судом прийнято рішення щодо розгляду справи в заочному порядку. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про народження від 15 серпня 2012 року, актовий запис №83 виконкому Миколаївської міської ради м. Слов`янська Донецької області, відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00031216215 від 15.06.2021 р., відомості про батька [PERSON] - [PERSON] записано відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Згідно копії свідоцтва про народження від 15 серпня 2012 року актовий запис №82 актовий запис №83 виконкому Миколаївської міської ради м. Слов`янська Донецької області, відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00031216575 від 15.06.2021 р., відомості про батька [PERSON] - [PERSON] записано відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно Довідки від 12.03.2021 р. №02-09/61 Божківської гімназії Кролевецької міської ради, учені 9 класу [PERSON] , [PERSON] , навчаються у Божківській гімназії Кролевецької міської ради з 1 класу. Як вбачається з довідки №01-10/104 від 14.06.2021 р. наданої Божківською гімназією Кролевецької міської ради, що [PERSON] в період навчання дітей, [PERSON] та [PERSON] , у закладі освіти з 2012 по 2021 рік до школи не з`являлася і участі у матеріальному забезпеченні та вихованні дітей не брала. Відповідно Довідки №28 від 16.03.2021 р. виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] перебувають на повному утриманні тітки [PERSON] та баби [PERSON] так, як рідна матір [PERSON] протягом 10 років не з`являється на території села Божок, про дітей не піклується та не бере участі у їхньому утриманні. Згідно до Акту обстеження умов проживання сім`ї від 11.03.2021 року, проведено обстеження умов проживання за адресою: Сумська область, Кролевецький район, село Божок, сім`ї: мати - [PERSON] ( [INFO] ), співмешканець(батько [PERSON] ) [PERSON] ( [INFO] ), син- [PERSON] ( [INFO] ), син- [PERSON] ( [INFO] ), син- [PERSON] ( [INFO] ), бабуся- [PERSON] ( [INFO] ). Житло розміщене на І поверсі І поверхового будинку, складається з 3 невеликих кімнат, зала , кухні, веранди. Будинок дерев`яний, опалення пічне. Двір великий, прибраний. З надвірних будівель є льох, сарай для утримання великого господарства, є запас дров. Умови проживання задовільні. В наявності дитячий одяг на всі сезони. Запас продуктів харчування достатній, продукти зберігаються у належному місці. Для проживання дитини створено незадовільні умови, рекомендовано зробити косметичний ремонт кімнат для проживання дітей з матір`ю, провітрювати будинок, побілити грубу, потрусити сажу. Тримати на контролі харчування, гігієну та безпеку дітей. Члени комісії дійшли до висновку, що умови для проживання дітей задовільні. Згідно висновку Виконавчого комітету Кролевецької міської ради, який був затверджений рішенням Виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області №147 від 17.06.2021 року, виконавчий комітет, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України від 2002 року сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (пункти 2 і 3 статті 5 Сімейного кодексу України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Женевською декларацією прав дитини, прийнятою резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року закріплено загальні принципи захисту прав та свобод дітей, зокрема, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. На суспільство та органи публічної влади має бути покладений обов`язок щодо здійснення особливого піклування про дітей, які не мають сім`ї, та про дітей, які не мають достатніх засобів існування. Бажано, щоб багатодітним сім`ям надавалася державна або інша допомога на утримання дітей. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки. Загальні засади забезпечення прав дитини на її належне батьківське виховання передбачені положеннями Сімейного кодексу України. Так, згідно ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Отже, захист прав та інтересів дитини є першочерговим для держави, від імені якої на їх захист можуть виступати державні органи. У відповідності до ч. 1 ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відносно своїх дітей батьки мають як права так і обов`язки стосовно їх виховання. Так, відповідно до приписів ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам, обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно зі ст. 164 СК України батьки можуть бути судом позбавленні батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли до нього батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Як вбачається зі ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 18 вищевказаної Конвенції батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно до п. 16 вищезазначеної Постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Положенням п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року за № 3 визначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Натомість, в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 липня 2016 року у справі №212/5551/14-ц викладена позиція, яка полягає в тому, що дії батьків щодо заперечення проти позбавлення їх батьківських прав або оскарження судових рішень щодо позбавлення батьківських прав можуть розцінюватися як прагнення батьків приймати участь у вихованні дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначив, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Проте, жодного доказу щодо прагнення відповідача займатися вихованням дітей, забезпечувати їх, доглядати, приділяти їм увагу та піклуватися про них відповідач не надала. Отже, доказів які б спростовували такі доводи позивача відповідачка до суду не надала. В той же час, оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд звертає увагу на те, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що, незважаючи на певний вільний розсуд держави в справі відібрання дітей під державну опіку, відбирання дітей від батьків означає відрізання дітей від свого коріння, що може бути виправданим лише у виняткових випадках. У той же час, як вбачається зі змісту рішень ЄСПЛ «Z та інші проти Сполученого Королівства» від 10 травня 2001 року та «A. проти Сполученого Королівства» від 23 вересня 1998 року, в контексті вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод держава повинна приділяти особливу увагу захисту дітей від поганого поводження з боку інших осіб, у тому числі шляхом здійснення своєчасних превентивних заходів. Рішенням у справі «Кірнс проти Франції» від 10 січня 2008 року ЄСПЛ наголосив про те, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Крім того, як зазначив Суд у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» та «Гнахоре проти Франції» інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини. Ухвалою від 01 листопада 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Таким чином, аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності та беручи до уваги стандарти Європейського суду з прав людини, суд приходить до переконання, що в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений належними доказами той факт, що відповідачі протягом тривалого періоду часу свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї дитини, не займаються їх вихованням, не спілкуються з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не утримують належно в матеріальному плані, не в повній мірі цікавиться її станом здоров`я, не надають доступу до культурних та інших духовних цінностей, не проявляють до дитини батьківської турботи та уваги, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не опікуються духовним розвитком та підготовкою до самостійного життя, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не забезпечують необхідного і належного харчування та медичного догляду. Таким чином, у судовому засіданні підтверджено факт того, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей [PERSON] та [PERSON] протягом з 2010-2022 років, не проживає з дітьми, не спілкується, не проявляє до них щонайменшої батьківської турботи, не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, хоча має таку можливість. Відтак, [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Тому, з метою захисту прав та інтересів неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно її дітей. При ухваленні рішення суд зауважує, що позбавлення батьків батьківських прав не тільки виконує каральну функцію відносно батьків, але і служить меті захисту прав і інтересів дитини, усунення небезпеки для її життя, здоров`я, створення передумов для належного виховання дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Позивачем при зверненні до суду із даним позовом не сплачено судовий збір у сумі 908 гривень. Отже, оскільки позов судом задоволений у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 908 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved