Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

І.Короткий виклад обставини справи: Заявниця [PERSON] , [INFO] , звернулася до суду із зазначеною заявою, в якій просить суд надати їй право на шлюб з [PERSON] . Заявлені вимоги мотивує тим, що хоче створити з останнім сім`ю, оскільки тривалий час зустрічаються, на даний час перебувають у фактичних шлюбних стосунках, знаходиться у стані вагітності, обоє хочуть узаконити їхні відносини, тобто зареєструвати шлюб, однак через недосягнення нею вісімнадцятирічного віку вона позбавлена права на шлюб. Зазначає, що її наречений [PERSON] досягнув шлюбного віку та має намір з нею одружитися. Про стан здоров`я один одного вони обізнані. Її матір [PERSON] не заперечує проти укладення шлюбу. ІІ. Позиція учасників справи: В судове засідання заявниця [PERSON] не з`явилася, проте подала заяву, в якій просить суд справу розглянути у її відсутності та зазначає, що вимоги заяви підтримує, просить їх задоволити. Заінтересована особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву в якій просить суд справу розглянути у його відсутності, заяву задоволити та надати [PERSON] право на шлюб із ним. Заінтересована особа - [PERSON] , (мати заявниці) в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заява в якій просять суд справу розглянути у її відсутності та зазначає, що проти задоволення заяви не заперечує. Представник заінтересованої особи - Мостиського відділу ДРАЦС у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить суд справу слухати у його відсутності, та зазначає, що винесення даного рішення покладає на розсуд суду. ІІІ. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді від 05.09.2022 року відкрито провадження по справі та таку призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. IV. Обставини справи, встановлені судом, застосоване законодавство та висновки суду: Згідно статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 статті 12 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що заявниця [PERSON] , [INFO] , яка на даний час досягла сімнадцять років, бажає зареєструвати шлюб з [PERSON] , - заінтересованою особою по справі, однак не може зробити цього через недосягнення нею шлюбного віку. В свою чергу [PERSON] , вже досяг шлюбного віку і також має намір зареєструвати шлюб із заявницею, що вбачається із поданої ним до суду заяви. [PERSON] , мати заявниці, дає свою згоду на реєстрацію шлюбу між її дочкою [PERSON] і [PERSON] . Крім того, слідує із змісту заяви та підтверджується копією медичних документів, заявниця [PERSON] , перебуває у стані вагітності. Вказані обставини підтверджуються такими доказами по справі: копією паспорта заявниці [PERSON] , медичною документацією з якої відомо, що заявниця перебуває у стані вагітності, іншими матеріалами справи. Право на шлюб чоловіка та жінки, які досягли шлюбного віку, закріплено у статті 12 Конвенції про захист прав людини і основних свобод. Слідом до роз`яснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, до участі у справі залучаються один або обоє батьків (усиновлювачів) неповнолітньої дитини, піклувальник, особа, з якою передбачається реєстрація шлюбу, а також інші заінтересовані особи. Заперечення батьків (піклувальників) щодо надання права на шлюб не є підставою для відмови в задоволені заяви, після головного критерію для задоволення заяви про надання права на шлюб встановлено судом факт про відповідність цього права інтересам заявника. Положеннями частини 3 статті 293 ЦПК України визначено - у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, досягають шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Відповідно до статті 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Сімейним кодексом України встановлено шлюбний вік, який вік, з яким особа має право укладати шлюб, для чоловіків та жінок вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, досягають шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Законодавче визначення мінімального віку, з якого особа може вільно укласти шлюб, пояснюється тим, що для вступу у шлюб особа повинна досягти певного ступеня фізичної та психічної зрілості. Досягнення такої зрілості є необхідним як для вільного (усвідомленого) укладення шлюбу та забезпечення народження здорового потомства. Надання права на шлюб віднесено до компетенції суду. Відповідно до вимог частини 1 статті 22 СК України, шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб укладається шляхом вільної згоди і ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас, право особи на шлюб може виникати на підставі закону; рішення суду. У силу прямого припису закону право на шлюб закінчується для чоловіків та жінок у вісімнадцять років, а за рішенням суду таке право може бути надане особі, яка недосягла шлюбного віку. Відповідно до частини 1 статті 27 СК України, державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Право на шлюб закріпила Декларація прав людини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р. У статті 16 Декларації достатньо, що жінки і чоловіки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності чи релігії об`єднатися і засновувати родину. При цьому вони мають однакові права на шлюб. Відповідно статті 23 Міжнародного пакту про громадянську та політичні права, "за чоловіками та жінками, які досягли шлюбного віку, визнається право на одруження і право засновувати сім`ю". Право на шлюб чоловіка та жінки, які досягли шлюбного віку, закріплено в статті 12 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, - це особи немайнове право фізичної особи, яке реалізується після настання певного юридичного факту. Правовий статус неповнолітніх осіб визначено у Цивільному кодексі України (ч. 2 ст. 34). У тому випадку, коли за рішенням суду неповнолітній особі, яка досягла 16 років, надається право на шлюб, у разі реєстрації шлюбу такою особою, вона набуває повної цивільної дієздатності з моменту реєстрації шлюбу (крім того, якщо така особа раніше була призначена піклувальником, піклування припиняється). У разі припинення шлюбу до досягнення фізичною особою повноліття набута нею повна цивільна дієздатність зберігається. Будь-яких обставин, які б вказували, що шлюб може зашкодити інтересам заявниці або перешкод для укладення шлюбу, встановлених ст.26 СК України, судом не встановлено. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Європейський суд з прав людини (Справа «Проніна проти України» N 63566/00, §23, від 18 липня 2006 року) вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Приймаючи до уваги вищенаведені обставини, суд переконаний, що надання заявниці права на шлюб з [PERSON] , відповідатиме її інтересам та інтересам заінтересованих осіб, не порушує їхніх прав і відповідає вимогам закону, а тому згідно статті 23 Сімейного кодексу України є всі підстави для надання їй права на шлюб. З огляду на наведене, заява [PERSON] , підлягає до задоволення, з наведених вище мотивів та підстав. V. Вирішення питання судових витрат по справі: Відповідно до ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи наведено норму Закону, судовий збір необхідно залишити за заявницею [PERSON] .

Outcome: approved