Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-13 00:00:00

20.04.2022 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 16.09.2006 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №134, від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне проживання та ведення побуту між сторонами припинено у 2021 році. Стосунки між чоловіком та дружиною погіршились, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні стосунки між ними припиненні, примирення, на думку позивача, неможливе. Ухвалою суду від 24.05.2022 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач надала відзив на позовну заяву у якому зазначає, що вона з позивачем проживає разом. Вони ніколи не мали погіршення шлюбних відносин, ведуть спільне господарство Після початку збройної агресії позивач відвіз її та доньку до м. Ужгород. Через тиждень після повернення відповідача додому позивач сповістив через доньку, що подав позов ро розірвання шлюбу. 04.07.2022 року до суду надійшла заява від позивача, згідно із якою він позовні вимоги підтримав та прохав вирішити у його відсутність. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пояснив, що позивач дійсно бажає розлучитись з відповідачем. Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Зазначила, що відповідач вирішив розлучитись після початку збройної агресії, що сильно вплинуло на його психологічний стан. Розлучення може негативно вплинути на стан доньки, яка на грунті погіршення стосунків з позивачем відвідує психолога. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Згідно з вимогами ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, 16.09.2006 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №134. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем, ведення ними спільного господарства та проживання, припинені. Відповідач у судовому засіданні фактично підтвердила, що вони проживають окремо з позивачем, спільного господарства не ведуть. Вказана обставина зокрема підтверджується укладенням між сторонами договору про поділ майна подружжя від 19.08.2022 року. Оскільки розгляд справи триває з травня 2022 року, сторони за вказаний час не примирись, суд не вважає за доцільне встановлювати час для примирення. Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Оскільки, як встановлено судом, примирення між сторонами не можливе, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved