Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту, а саме спільного проживання однією сім`єю без шлюбу з [PERSON] , [INFO] , в період з травня 2003 року по [INFO] . Свою заяву обґрунтував тим, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , з якою він познайомився у 1998 році, та з травня 2003 року проживав разом з нею як чоловік та жінка за адресою: [ADDRESS] . За весь час проживання вони фактично вважали себе сім`єю, разом вели спільне господарство, харчувалися, мали свій город та обробляли його, мали спільний бюджет, сплачували комунальні послуги, спільно купували необхідні для них речі, побутову техніку та одяг. Декілька разів робили ремонт в квартирі. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] . Звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] позивач отримав відмову, яка була обґрунтована тим, що не надано документів, що підтверджують факт його проживання з [PERSON] однією сім`єю більше п`яти років. Нотаріусом йому було рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Ухвалою суду від 05.09.2022 року відкрито провадження у справі, призначено зазначену справу до розгляду та витребувана інформація, що має значення для розгляду справи. Заявник в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити з підстав викладених у заяві. Додав, що він мешкав з [PERSON] як чоловік та жінка, у них був спільний бюджет, який вони спільно розподіляли, вони піклувались один за одного. Ні він ні [PERSON] не були у шлюбі. Вони мешкали в м.Дружківка. Також разом, за спільні кошти, вони у 2003 році купили будинок за адресою [ADDRESS] , але оформили його на [PERSON] . У [PERSON] був син, [PERSON] , який певний час мешкав разом з ними у вищевказаному будинку, а згодом вони придбали йому окрему квартиру та він мешкав окремо. Син [PERSON] помер [INFO] . Інших дітей у [PERSON] не було. Також не було і онуків. Жили з [PERSON] добре і були однією сім`єю. У 2009 році у зв`язку з скрутним матеріальним становищем він вимушений був їздити працювати по заробіткам, але вона цього не хотіла і лякала його, що якщо він поїде на заробітки вона одружиться з іншим чоловіком та так і зробила, але це був фіктивний шлюб, який продовжився недовго, після чого він був розірваний, але весь цей час заявник з [PERSON] мешкали однією родиною. Представник заінтересованої особи, Дружківської міської ради Донецької області, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи мається заява про розгляд справи без присутності її представника, за наявними матеріалами справи, відповідно до норм чинного законодавства. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що мешкає по сусідству з родиною [PERSON] . Під родиною заявника вона розуміє самого заявника та померлу [PERSON] . Знає їх вже давно десь 14 років, як подружжя. Заявник та [PERSON] все робили разом, торгували на ринку, працювали у дворі. Зазначила, що у [PERSON] був син [PERSON] , який помер 5-6 років тому. Спільних дітей у заявника та [PERSON] не було. Деякий час вони мешкали разом з сином [PERSON] , а потім він жив окремо та приходив до них у гості. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що заявника та померлу [PERSON] знає давно. Вказаних осіб вона сприймала як чоловіка та жінки і лише нещодавно дізналась, що вони не перебували у шлюбі. Їй достовірно відомо, що заявник та померла [PERSON] мешкали разом, вели спільне господарство, разом купили будинок, вклали багато зусиль та грошей щоб його відремонтувати, ремонтом будинку займався [PERSON] , який робив в домі все своїми руками. Знає цю родину як порядну сім`ю, які все робили разом, жили дружно. Їй також відомо, що спільних дітей вони не мали. У [PERSON] був син, який помер 5-6 років тому. Спільних онуків у них не було. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що знає родину [PERSON] давно, вони його сусіди та він здавав їм гараж. Вказаних осіб він сприймав як чоловіка та дружину, оскільки вони завжди були разом, вели господарство. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, свідків судом встановлено таке. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, виданого 26 жовтня 2021 року Дружківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис № 1097, [PERSON] , померла [INFO] у віці 68 років (а.с.6). Договіром купівлі-продажу будинку від 06.04.2000 року серії АВК №334397, посвідченого приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу Донецької області Миросєді В.М., зареєстрованого в реєстрі за №1788 підтверджується, що [PERSON] на праві власності належала Ѕ частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 1432-1497528-2018 від 03.04.2018 року підтверджується, що місцем реєстрації [PERSON] була адреса [ADDRESS] . Актом, виданим депутатом Дружківської міської ради [PERSON] від 18.01.2022 року підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] , проживали спільно за адресою: [ADDRESS] . Родина мешкала без реєстрації шлюбу більше 15 років. Спільно вели господарство, займалися ремонтом та оплатою витрат. Вказаний акт складений зі слів сусідів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 69995971 від 12.09.2022 року (а.с.44) підтверджується відсутність відкритої спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №69997506 від 12.09.2022 року (а.с.45) підтверджує, що за життя [PERSON] заповітів не складала. З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб [NUMBER] від 26.09.2022 року вбачається, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] з 08.08.2009 року, який було розірвано 18.01.2010 року Дружківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. (52-54). З пояснень заявника встановлено, що останній не перебуває в шлюбі з 2003 року. Вказане знайшло своє підтвердження відомостями, які містятьс в паспорті [PERSON] (а.с.17-18). З листа приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Миросєді В.М. від 13.01.2022 року (а.с.7) вбачається, що [PERSON] звертався до нотаріуса з приводу видачі йому свідоцтва на право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , але останньому було відмовлено у проведенні цієї дії, оскільки заявником не був доведений факт проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. З пояснень заявника, на доданих до заяви фотознімках (а.с.15-16) містяться зображення його та померлої [PERSON] та їх родичів та знайомив під час святкування певних подій в їх сім`ї. Висновки суду та нормативно-правове обґрунтування Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч.3 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи із суті заяви, встановлення факту постійного сумісного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини заявнику необхідно для реалізації свого права на спадкове майно після смерті [PERSON] , а саме для отримання свідоцтва про право на спадщину, як спадкоємцю четвертої черги. За змістом ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Згідно із ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які прожили зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Виходячи з аналізу вказаної норми СК України, сім`єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи в т.ч. про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року. В окремому провадженні існування спору про право ставиться в залежність виключно від волевиявлення осіб, права яких можуть зазнати впливу внаслідок прийняття рішення судом. Спір про право в окремому провадженні - це конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт проживання [PERSON] зі спадкодавицею [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме до [INFO] . Вказаний факт знайшов своє підтвердження в письмових доказах (акті депутата місцевої ради від 18.01.2022 року, фотознімках), в поясненнях заявника [PERSON] , поясненнях свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили в судовому засіданні факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки більш ніж п`ять років до смерті останньої за адресою [ADDRESS] , факт ведення ними спільного господарства, піклування один про одного. Встановлення даного факту необхідно заявнику для можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, як спадкоємцю четвертої черги, після смерті [PERSON] . Встановлені в судовому засіданні обставини свідчать про те, що в даному випадку спору про право не існує, оскільки судом встановлено, що: спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась, інших потенціальних спадкоємців, які б претендували на спадщину після смерті [PERSON] не існує заінтересована особа - Дружківська міська рада Донецької області заперечень проти заяви не мала встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вказаної заяви частково, а саме в частині визнання факту спільного (постійного) проживання однією сім`єю заявника та померлої в період з лютого 2010 року по [INFO] . Вимоги заяви в іншій частині задоволенню не підлягають, оскільки судом достовірно встановлено, що померла до [INFO] перебувала у шлюбі з іншими чоловіком, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення заяви [PERSON] в період з 2003 по 18.01.2010 року.

Outcome: partial