Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

26 серпня 2022 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 26 травня 2015 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який зареєстрований Самарським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №141. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує на те, що з початку 2021 року сімейне життя почало поступово погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими, як повага до чоловіка, піклування про створення в сім`ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери, що призводить до постійних конфліктів, сварок. У лютому 201 року вони остаточно припинили спільне проживання і ведення спільного господарства. За його переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має, оскільки вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе і суперечить їхнім інтересам. Просить розірвати шлюб. Також просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати. Ухвалою суду від 30 серпня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає, просить їх задовольнити. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 247 ЦПК України, ухвалив розглянути справу за відсутності позивача і відповідача, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положенням ч.ч.3,4 ст.56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Позов про розірвання шлюбу, згідно із ч.1 ст. 110 СК України, може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 травня 2015 року. Шлюб зареєстрований Самарським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №141. Подружжя має спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Також судом\~встановлено,\~що сімейні стосунки подружжям фактично припинено у лютому 2021 року, спільно вони не проживають, спільне господарство не ведуть. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі фактично припинені, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам\~ подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. Згідно із ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно із квитанцією №38415443 від 03.08.2022р. позивачем [PERSON] при подачі позову\~ було сплачено 992,40 грн. судового збору. Отже з державного бюджету позивачу має бути повернуто 50% судового збору у розмірі 496,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved