Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

06.09.2022 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про винесення додаткового рішення у справі № 481/1260/21 за позовною заявою\~\~ [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право власності та припинення права власності на нерухоме майно, а саме ухвалення рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на правову допомогу в розмірі 5000,00 гривень. У заяві [PERSON] посилається на те, що рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 05.09.2022 року частково задоволено позовні вимоги, а вона, у зв`язку з розглядом справи, понесла судові витрати на послуги адвоката, про що заявлялось в судовому засіданні, в розмірі 5000 гривень, які просила стягнути з відповідача. 10.10.2022 року від відповідача [PERSON] до суду надійшло заперечення на заяву , в якому він просив відмовити [PERSON] у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що витрати, зазначені позивачкою, є неспівмірними, завищеними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки справа не передбачала складності і адвокат не витратив багато часу на виконання відповідних робіт. Крім того, Новобузьким районним судом ухвалене рішення по справі про часткове задоволення позову, тобто, робота адвоката за договором про надання правничої допомоги в повному об`ємі не виконана. Позивач [PERSON] та її представник, адвокат Істоміна К.В., в судовому засіданні заяву підтримали, просили її задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував, посилаючись на обґрунтування, подані в запереченні від 10.10.2022 року. Представник відповідача, адвокат М`якенький С.В., у судове засідання не з`явився, оскільки з 28.02.2022 року його право на зайняття адвокатською діяльністю зупинено згідно п.1 ч.1 ст.31 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» на підставі його заяви, у зв`язку з призовом до лав Збройних Сил України. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст.270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судом встановлено, що рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області\~\~від 05.09.2022 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право власності та припинення права власності на нерухоме майно задоволені частково. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю [ADDRESS] від 10 жовтня 2001 року, виданого на ім`я [PERSON] , Новобузькою міською радою, на підставі рішення виконавчого комітету Новобузької міської ради № 436 від 09 жовтня 2001 року. В задоволенні позовних вимог про припинення права власності на нежитлову будівлю [ADDRESS] відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , сплачений останньою судовий збір в сумі 908 гривень. До закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами позивачем [PERSON] було зроблено заяву про понесені судові витрати на професійну правничу допомогу та їх стягнення, а докази про судові витрати подано до суду 06 вересня 2022 року, тобто у строк, передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: змагальність сторін; диспозитивність відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункти 4, 5, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України) Відповідно до ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України) При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). При цьому, судом враховано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір, тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою та необхідною. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial