Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

13.01.2022 року [PERSON] , в особі представника - адвоката Кальної А.Г. звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про визнання неукладеним кредитного договору та спростування недостовірної інформації. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] в позовній заяві посилається на те, що у вересні 2021 року ним поштою було отримано лист від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» від 13.09.2021, в якому зазначалось, що в нього існує непогашена заборгованість перед ТОВ «Служба миттєвого кредитування в розмірі 10 751,00 грн., яка виникла по договору № 2119571557624 від 14.07.2021, укладеному між ним та ТОВ «Служба миттєвого кредитування». В подальшому, позивач звернувся до відповідача з письмово заявою, де зазначив, що ніяких кредитних коштів від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» не отримував, кредитний договір не укладав, про його існування не знав, на веб-сайті ТОВ «Служба миттєвого кредитування» не реєструвався і листування взагалі не вів та просив скасувати заборгованість, що рахується за ним. В жовтні 2021 року від відповідача надійшла відповідь, в якій зазначено, що 14.07.2021 між [PERSON] та відповідачем у електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи був укладений кредитний договір № 2119571557624, також була надана копія договору про надання фінансових послуг від 14.07.2021 та копія заяви-анкети для отримання кредиту. На підставі укладеного кредитного договору грошові кошти в розмірі 3 100,00 грн. були перераховані відповідачем за допомогою платіжної системи «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» на картковий рахунок, який був відкритий в банку CONCORD, де як зазначає позивач ніколи не оформлював картку, однак підтвердити те, що я він не є клієнтом даного банку, як того вимагає відповідач, в нього не має можливості, так як такої інформації банк не надає. 3 приводу того, що 14.07.2021 року невідомі особи шляхом шахрайських дій отримали від імені позивача кредитні кошти, наступного дня - 15.07.2021 року він звернувся до правоохоронних органів. 23.07.2021 [PERSON] отримав відмову у відкритті кримінального провадження, з приводу чого звернувся до суду. Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 20.09.2021 було зобов`язано уповноважених осіб Відділу поліції №2 Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області внести відомості до ЄРДР за заявою позивача. 04.10.2021 Відділом поліції №2 Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області було відкрите кримінальне провадження № 12021053790000654 за ч. 1 ст. 190 КК України. Також позивач зазначає, що з копії заяви-анкети, зокрема, вбачається, що вона ним не підписана, оскільки не містить ні алфавітно-цифрової послідовності, передбаченої законом для одноразового ідентифікатора, ні електронного, ні електронного цифрового підпису, ні аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) [PERSON] . Електрона адреса [INFO] , котра зазначена в кредитному договорі та на яку відповідачем направлений даний договір є заблокованою на території України та на неї не можна відсилати листи. 3 кредитного договору та заяви-анкети не вбачається, що особа позивача була належним чином ідентифікована при його реєстрації в ІТС відповідним електронним підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису, а отже на думку позивача відсутні докази щодо укладення кредитного договору з використанням його власних персональних даних на отримання кредитних коштів у сумі 3 100 грн. в онлайн - режимі на підставі заяви-анкети для отримання кредиту №2119571557624 від 14.07.2021, та доказів того, що відповідачем виконані умови зазначеного кредитного договору та надано позивачу зазначений кредит також немає. На підтвердження надання грошових коштів відповідачем наданий лист, де зазначено, що переказ грошових коштів здійснювалося платіжною системою ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» з підтвердженням отримання на карту, власник карти (емітент) Bank CONCORD, категорія карти MasterCard, час запиту 14.07.2021 22:56:27,сума 3 100,00 грн., разом із тим, прізвище власника, як і повний номер картки на яку перераховані кошти вказаний лист не містить. Враховуючи викладене, позивач просив суд визнати кредитний договір про надання фінансових послуг №2119571557624 від 14.07.2021 укладений між ним та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» на суму 3 100,00 грн. - неукладеним. Зобов`язати ТОВ «Служба миттєвого кредитування» спростувати недостовірну інформацію стосовно укладеного з ним кредитного договору №2119571557624 від 14.07.2021 та існуючої заборгованості перед ТОВ «Служба миттєвого кредитування», яка міститься у ТОВ «Українське бюро кредитних історій» Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі із розглядом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, перше судове засідання призначене на 10.03.2022. Водночас, цією ухвалою відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву 15 днів з дня вручення ухвали. 10.03.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий ТОВ «Служба миттєвого кредитування» в якому представник зазначила, що твердження позивача, що він не підписував спірний кредитний договір не підтверджуються належними та допустимими доказами та ґрунтуються виключно на словах позивача. Зазначає, що спірний кредитний договір було укладено у електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, і з огляду на ч.1 ст. 1 Закону України «Про електронну комерцію» до нього мають бути застосовані приписи цього Закону. Згідно послідовності укладення спірного кредитного договору, клієнт заповнює свої дані на сайті відповідача. Перш ніж отримати позику, клієнт зобов`язаний ознайомитися з правилами та умовами позики переглянувши їх по посиланню і підтвердити свою згоду, поставивши відповідну галочку в пункті «З Правилами й умовами надання позики ознайомлений, і підтверджую направлення оферти у відповідності до запропонованої редакції, а також згоду на обробку персональних даних, в тому числі на передачу даних в бюро кредитних історій». Далі, після подачі заявки, клієнт отримує унікальний код підтвердження оформлення позики через CMC на свій мобільний номер вказаний при реєстрації на сайті bistrozaim.ua. CMC відправляється через зовнішній сервіс СМС-розсилок TurboSMS (https://turbosms.ua/). Після отримання CMC, клієнт повинен внести отриманий код на сайті, і таким чином підтвердити подачу заявки. Після подачі заявки, позивач отримав на свій телефон, вказаний у заявці, CMC повідомлення з унікальним кодом, який ввів на сайті bistrozaim.ua. У разі позитивного рішення про видачу позики, система генерує унікальний код, який використовується уповноваженою особою ТОВ «СМК» для підтвердження підписання кредитного договору в порядку, визначеному ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», і тільки після цього система переводить клієнту на карту суму зазначену в заявці. Верифікація і додавання карти клієнтом при оформленні договору займу здійснюється за допомогою сторонньої платіжної системи ВЕЙ ФОР ПЕЙ (https://wayforpay.com/), на сторінці якої клієнт самостійно вносить номер карти, CVV, термін дії, телефон, е-mail. Ця інформація по карті зберігатися і обробляється виключно на стороні платіжної системи ВЕЙ ФОР ПЕЙ та не відомі відповідачу. ТОВ «Служба миттєвого кредитування» було запропоновано позивачу звернутись до АТ «АКБ «Конкорд» з метою отримання довідки про відсутність у нього карткового рахунку « [NUMBER] », однак позивач стверджує що такої інформації зазначений банк не надає. Разом із тим, доказу відмови АТ «АКБ «Конкорд» у наданні необхідної інформації позивачем не надано, як і не надано доказу звернення позивача до даного банку. На підставі вищевикладеного в задоволенні позовних вимог просив відмовити. 19.09.2022 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя витребувано від АТ «АКБ «Конкорд» відомості чи є [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , клієнтом банку АТ «АКБ «Конкорд» та чи має картковий рахунок. 18.10.2022 року на електрону адресу суду від АТ «АКБ «Конкорд» надійшов лист в якому зазначено, що [PERSON] не є клієнтом банку АТ «АКБ «Конкорд». Інші заяви по суті справи від сторін не надходили. Дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне. Відповідно до ч.1 ст.76, ч.1 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Із заяви-анкети для отримання кредиту № 2119571557624 від 14.07.2021 вбачається, що позивач [PERSON] , ознайомившись з кредитним договором, усіма його додатками, включаючи Умовами надання та обслуговування кредитів, що розміщенні на офіційному сайті smk.zp.ua та www.bistrozaim.ua, та погодившись з ними, просив надати йому кредит на особисті потреби у розмірі 3 100,00 грн. Орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту. Строком на 365 днів з правом повернення достроково та зобов`язався повернути кредит у розмірі 3 100,00 грн., та сплатити проценти у розмірі 992,00 грн., а також зобов`язався при простроченні оплати за кредитом та процентами сплатити процент за користування кредитом з розрахунку 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтованого строку повернення кредиту. Починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується ще на 1,64%, а починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65%. Дата початку нарахування процентів за користування кредитом 14.07.2021. Також, в заяві зазначено, що при виникненні заборгованості зобов`язується сплатити пеню у розмірі 1% від суми заборгованості починаючи з першого дня заборгованості. Відповідно до ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 20.09.2021 (справа №265/7212/21, провадження №1-кс/265/1509/21) уповноважених осіб Відділу поліції №2 Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області зобов`язано внести відомості до ЄРДР за заявою [PERSON] від 15.07.2021 року про шахрайські дії. Відповідно до Витягу з ЄРДР номер кримінального провадження № 12021053790000654 від 04.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, вбачається, що за заявою [PERSON] внесено відомості про шахрайські дії невстановленої особи під час оформлення кредитних договорів в різних фінансових установах на ім`я [PERSON] . З кредитної історії «Українське бюро кредитних історій» (станом на 29.12.2021) відносно [PERSON] вбачається, що є договір займу від 14.07.2021 на суму 3 100,00 грн., який відкрито, загальна поточна заборгованість складає 23 765,84 грн. Згідно листа ТОВ «Служба миттєвого кредитування» від 20.10.2021 року [PERSON] оформив кредитний договір № 2119571557624 від 14.07.2021 на суму 3 100,00 грн. На його банківську карту за допомогою платіжної системи «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» були перераховані кошти за кредитним договором - на підтвердження чого надані дані з підтвердженням отримання на карту 3 100,00 грн. - номер карти [NUMBER] власник карти BANK CONCORD, категорія карти MasterCard час запиту 14.07.2021 22:56:27. Як встановлено з листа АТ «АКБ «Конкорд» вих. 2441, від 17.10.2022 року [PERSON] не є клієнтом АТ «АКБ «Конкорд», відкритих та діючих рахунків немає. У відповідності до статей 15, 16 ЦК України судовому захисту підлягає порушене, невизнане або оспорюване цивільне право особи чи інтерес, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною 2 статті 640 ЦК України, якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Згідно з положеннями статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до вимог ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 2 статті 639 ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частиною 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції За правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За приписами частини 1 статті 13 Закону України «Про споживче кредитування», Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. З аналізу положень п. 6, 12 ч. 1 ст. 3, ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» вбачається, що клієнт має бути ідентифікований одразу при реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній мережі за допомогою електронного підпису або електронного цифрового підпису, інших аналогів власноручних підписів і лише на етапі акцептування пропозиції про укладення договору акцепт підписується одноразовим ідентифікатором, який відповідно до п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» є алфавітно-цифровою послідовністю. Дослідивши заяву-анкету №2119571557624 від 14.07.2021 суд встановив, що вона не підписана позивачем, оскільки не містить ні алфавітно-цифрової послідовності, передбаченої законом для одноразового ідентифікатора, ні електронного, ні електронного цифрового підпису, ні аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) позивача. Матеріали справи також не містять даних про те, що особа позивача була належним чином ідентифікована при його реєстрації в ІТС відповідними електронним підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису. Тобто, в матеріалах справи відсутні докази щодо укладення кредитного договору з використанням власних персональних даних [PERSON] на отримання кредитних коштів у сумі 3 100,00 грн. в онлайн - режимі на підставі заяви-анкети №2119571557624 від 14.07.2021. Крім того, суд зазначає, що у статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Разом з цим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, з яких би вбачалось існування між позивачем та відповідачем кредитних або інших зобов`язальних правовідносин, а матеріали справи не містять і доказів того, що відповідачем виконані умови кредитного договору №2119571557624 від 14.07.2021 та надано позивачу кредит у розмірі 3 100,00 грн. На підтвердження надання грошових коштів відповідачем ТОВ «Служба миттєвого кредитування» надано суду довідку про зарахування грошових коштів BANK CONCORD з підтвердженням отримання на карту 3 100,00 грн. - номер карти [NUMBER] власник карти BANK CONCORD, категорія карти MasterCard час запиту 14.07.2021 22:56:27, разом із тим, прізвище власника, як і повний номер картки на яку перераховані кошти вказана довідка не містить, а з урахуванням даних, зазначених у листі АТ «АКБ «Конкорд» вих. 2441, від 17.10.2022 року щодо [PERSON] не є клієнтом АТ «АКБ «Конкорд», відкритих та діючих рахунків немає, суд вважає недоведеним факт надання [PERSON] кредиту в розмірі 3 100,00 грн. За приписами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, позивач вказує, що він такого договору не укладав і кредитних коштів не отримував, номер карткового рахунку на який видано кредит йому не належить, а крім того, використаний емайл alons999@rambler.ru також не його, оскільки електрона адреса, котра зазначена в кредитному договорі та на яку відповідачем направлений даний договір є заблокованою на території України та на неї не можна відсилати листи, однак наведені обставини відповідачами жодним належним доказом не спростовані. З огляду на викладене, враховуючи приписи ч. 2 ст. 207, ст. 1055 ЦК України, якими встановлені вимоги щодо обов`язкової письмової форми кредитного договору, з огляду на те, що кредитний договір № №2119571557624 від 14.07.2021 не підписаний позивачем у відповідності до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а також те, що в матеріалах справи відсутні будь-які інші докази, як укладення договору №2119571557624 від 14.07.2021, так і існування між сторонами кредитних або зобов`язальних правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання договору №2119571557624 від 14.07.2021 неукладеним підлягають задоволенню. Разом із тим, судом також встановлено, що відповідно до інформації, розміщеної у базі ТОВ «Українське бюро кредитних історій» щодо позивача, 14.07.2021 року ним отримано у ТОВ «Служба миттєвого кредитування» кредитні кошти за договором №2119571557624 від 14.07.2021 у розмірі 3 100,00 грн. Станом на 29.12.2021 року, як вбачається з витягу бази ТОВ «Українське бюро кредитних історій» розмір кредитної заборгованості позивача за договором №2119571557624 від 14.07.2021 на суму 3 100,00 грн. становить 23 765,84 грн. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. У частині першій та другій статті 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. У частині першій статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19). У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав». Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності (частина перша статті 5 ЦК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 березня 2020 року у справі № 686/7590/18 (провадження № 61-698св19) вказано, що «за загальним правилом, дія актів цивільного законодавства в часі має футороспективний характер, тобто спрямована на майбутнє. У зв`язку з чим законодавець передбачає, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності». Відповідно до Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» (надалі -Закон № 2704-IV) вказаний закон визначає правові та організаційні засади формування і ведення кредитних історій, права суб`єктів кредитних історій та користувачів бюро кредитних історій, вимоги до захисту інформації, що складає кредитну історію, порядок утворення, діяльності та ліквідації бюро кредитних історій У ст.7 Закону №2704-IV кредитна історія містить таку інформацію, зокрема: 1) відомості, що ідентифікують особу: а) для фізичних осіб: прізвище, ім`я та по батькові; дата народження; паспортні дані; місце проживання; ідентифікаційний номер згідно з Державним реєстром фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів (у разі наявності) (далі - ідентифікаційний номер); відомості про поточну трудову діяльність; сімейний стан особи та кількість осіб, які перебувають на її утриманні; дата і номер державної реєстрації, відомості про орган державної реєстрації та основний предмет господарської діяльності фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності; 2) відомості про грошове зобов`язання суб`єкта кредитної історії: а) відомості про кредитний правочин та зміни до нього (номер і дата укладання правочину, сторони, вид правочину); б) сума зобов`язання за укладеним кредитним правочином; в) вид валюти зобов`язання; г) строк і порядок виконання кредитного правочину; ґ) відомості про розмір погашеної суми та остаточну суму зобов`язання за кредитним правочином; д) дата виникнення прострочення зобов`язання за кредитним правочином, його розмір і стадія погашення; е) відомості про припинення кредитного правочину та спосіб його припинення (у тому числі за згодою сторін, у судовому порядку, гарантом тощо); є) відомості про визнання кредитного правочину недійсним і підстави такого визнання; У частині першій статті 5 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» передбачено, зокрема, що джерелами формування кредитних історій є: відомості, що надаються Користувачем до Бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст.9 Закону №2704-IV інформація для формування кредитної історії надається користувачем до бюро лише в разі наявності письмової згоди юридичної або фізичної особи, яка уклала кредитний правочин з Користувачем. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст.10 Закону №2704-IV бюро вилучає з кредитної історії: інформацію, яка передбачена п.2 ч.1 ст.7 (відомості про грошове зобов`язання суб`єкта кредитної історії) у разі відсутності кредитного правочину, договору або визнання їх недійсними; всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через бюро інформації про нього. Відповідно до ч.2 ст.10 Закону №2704-IV, бюро має право за участю користувача здійснювати звірення інформації, яка була надана цим користувачем для формування кредитної історії, та вносити до неї зміни на умовах і в порядку, передбачених цим Законом та договором. Відповідно до ч.11 ст.13 Закону №2704-IV, суб`єкт кредитної історії має право оскаржити в судовому порядку дії Бюро або Користувача, які порушують його права. Відповідно до ч. 6, 7, 8, ст. 13 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» бюро при отриманні заяви від суб`єкта кредитної історії зобов`язане на час перевірки інформації позначити кредитну історію такого суб`єкта кредитної історії відповідною позначкою та протягом п`яти робочих днів з дня отримання заяви звернутися до користувача, який надав інформацію, що заперечується, про її підтвердження або зміну. Бюро залишає кредитну історію суб`єкта кредитної історії без змін та знімає з кредитної історії позначку у разі підтвердження користувачем інформації, що заперечується. У цьому випадку суб`єкт кредитної історії має право на включення до своєї кредитної історії коментарю обсягом не більше ніж 100 слів щодо інформації, що заперечується, а бюро зобов`язане долучити цей коментар до його кредитної історії. Бюро вносить зміни до інформації, що міститься у кредитній історії суб`єкта кредитної історії, та знімає з кредитної історії позначку у разі зміни користувачем інформації, що заперечувалася суб`єктом кредитної історії. Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» бюро має право за участю користувача здійснювати звірення інформації, яка була надана цим користувачем для формування кредитної історії, та вносити до неї зміни на умовах і в порядку, передбачених цим законом та договором. Підсумовуючи викладене, з урахуванням тих обставин, що судом встановлено, що договір №2119571557624 від 14.07.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] не укладався, тому, з метою захисту порушених прав позивача, відповідно до пункту 1 частини першої ст. 10,ст.13 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», суд приходить до висновку про задоволення в частині вимоги позивача шляхом зобов`язання ТОВ «Українське бюро кредитних історій» внести зміни до кредитної історії [PERSON] , вилучивши з кредитної історії [PERSON] інформацію за кредитним договором №2119571557624 від 14.07.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] , надану Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» (код ЄДРПРОУ 38839217). На підставі положень ст. 141 ЦПК України та враховуючи немайновий характер позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору розміром 992,40 грн.

Outcome: approved