Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

08 вересня 2022 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 02 листопада 2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 3142780, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надало відповідачеві кредит у розмірі 6000 грн. В подальшому ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» на підставі договору факторингу № 28072021 від\~28\~липня 2021\~року відступило\~право вимоги\~за вказаним\~кредитним договором\~ТОВ «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»,\~за умовами\~якого до\~позивача перейшло\~право вимоги\~до боржників,\~в тому\~числі й\~до [PERSON] ,\~якому було\~направлено повідомлення\~про зміну\~кредитора у\~зобов`язанні та\~визначено порядок\~погашення заборгованості.Разом\~із тим,\~відповідач не\~виконує своїх\~зобов`язань зі\~сплати обов`язкових\~щомісячних платежів\~в рахунок\~повернення кредиту\~та відсотків\~за його\~користуванням.\~Його заборгованість\~за вказаним\~договором складає\~19680\~грн. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості за кредитним договором. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи\~за їхньої\~відсутності;\~позивач,\~крім цього,\~зазначив,\~що повністю\~підтримує заявлені\~вимоги, відповідач вказав, що позов визнає повністю. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов такого. В судовому засіданні встановлено, що 02 листопада 2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем [PERSON] був укладений договір № 3142780 про надання споживчого кредиту, за умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надало відповідачеві кредит у розмірі 65000 грн. строком на 30 днів із відсотковою ставкою 1,90% в день (а.с. 5-8). Пунктом 5.1.3 вказаного договору передбачено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача. Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 3142780 про надання споживчого кредиту від 02 листопада 2020 року, станом на 27 липня 2021 року заборгованість [PERSON] становить 19680 грн., з яких 6000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, а також заборгованість за відсотками в сумі 13680 грн. (а.с. 16-21). 28 липня 2021 року ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» уклало договір факторингу № 28072021 з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», внаслідок чого позивач набув права кредитора у договорах, зазначених у Реєстрі боржників (а.с. 11-12). З витягу з Реєстру боржників до вказаного вище договору факторингу вбачається, що до реєстру боржників включено заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 3142780 від 02 листопада 2020 року в сумі 19680\~грн. (а.с. 14). Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. З урахуванням викладеного, а також того факту, що позивач довів належними та допустимим доказами наявність в нього права вимоги до відповідача в обсязі заявлених вимог, а останній свого обов`язку доказування не виконав та не надав до суду доказів, які б спростували твердження позивача, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому частиною 1 ст.\~142\~ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, позивачеві з державного бюджету має бути повернуто 1240 грн. 50 коп. (50% суми сплаченого судового збору), а решту судового збору слід стягнути на його користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved