Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

23.10.2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору оренди та стягнення заборгованості за договором оренди, в якому просить визначити договір оренди автомобіля від 23.05.2015 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] дійсним з моменту його укладання. Стягнути з [PERSON] заборгованість за договором оренди автомобіля у фізичної особи № 1 в розмірі 12208 доларів США за період з 23.05.2015 року по 23.04.2015 року, що на час звернення до суду в національній валюті складає 344266 грн. Стягнути з [PERSON] судові витрати по справі у розмірі 3443 грн. та витрати на правову допомогу 5550 грн. В обґрунтування позову вказує, що 23.05.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди транспортного засобу у фізичної особи № 1. Автомобіль належить [PERSON] на праві власності відповідно до технічного паспорту серії [NUMBER] від 27.10.2012 року. Згідно умов договору, [PERSON] передає, а [PERSON] приймає в строкове платне користування автомобіль марки JACHFC1020 К, д.н.з. [NUMBER] , 2008 року випуску з наступним переоформленням у право власність орендаря. Згідно з п. 7.1 договір оренди транспортного засобу діє з 23.05.2015 року по 23.05.2017 року. Відповідно до п.4.1 договору оренди, передбачено порядок проведення розрахунків за договором. Орендна плата складає 160 доларів США за кожен місяць оренди автомобіля. Плата проводиться в гривнях за офіційним курсом Приватбанку на день розрахунку. Вказує, що починаючи з 23.05.2015 року відповідач користувався транспортним засобом на основі договору оренди, але не зважаючи на чисельні вимоги позивача оформити даний договір нотаріально відмовлявся виконувати зобов`язання, які він взяв на себе. З 23.09.2015 року та до моменту закінчення строку дії договору оренди у квітні 2017 року орендні платежі за користування автомобілем [PERSON] не здійснювалися, за кожен місяць прострочки, окрім суми за оренду автомобіля у розмірі 160 доларів США, також нараховувалась пеня у розмірі 480 доларів США, тому станом на 217 рік утворилася заборгованість по оренді у розмірі 12208 доларів США. Так, не зважаючи на те, що автомобіль був повернутий [PERSON] ще до закінчення строку дії договору оренди, додаткову угоду про його дострокове розірвання сторонами підписано не було, а тому договір оренди продовжував існувати, створюючи юридичні наслідки. Ураховуючи вищевказане, позивач вказує, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору оренди автомобіля, реально бажали настання наслідків передбачених договором, відбулося часткове виконання, але [PERSON] ухилявся від його нотаріального посвідчення посилаючись на те, що він має грошових коштів для оплати послуг нотаріуса. 19.11.2018 року ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області дану позовну заяву направлено до Октябрського районного суду м. Полтави за підсудністю. 18.01.2019 року ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави Тімошенко Н.В. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 27.02.2019 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про застосування строку позовної давності до позовної заяви [PERSON] 27.09.2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, просив розглядати справу без його участі, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 23.05.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди транспортного засобу у фізичної особи № 1. Автомобіль JACHFC1020 К, д.н.з. [NUMBER] , 2008 року випуску належить [PERSON] на праві власності відповідно до технічного паспорту серії [NUMBER] від 27.10.2012 року. Згідно умов договору, [PERSON] передає, а [PERSON] приймає в строкове платне користування автомобіль марки JACHFC1020 К, д.н.з. [NUMBER] , 2008 року випуску з наступним переоформленням у право власність орендаря. Згідно з п. 7.1 договір оренди транспортного засобу діє з 23.05.2015 року по 23.05.2017 року. Відповідно до п.4.1 договору оренди, передбачено порядок проведення розрахунків за договором. Орендна плата складає 160 доларів США за кожен місяць оренди автомобіля. Плата проводиться в гривнях за офіційним курсом Приватбанку на день розрахунку. Відповідно до банківських документів (квитанцій) вбачається, що [PERSON] сплачував [PERSON] грошові кошти у розмірі 160 доларів США перші три місяці (травень, червень, липень) після укладення договору найму.. Як вбачається з матеріалів справи, орендну оплату за серпень 2015 року [PERSON] проведено не було, а у вересні та жовтні 2015 року оплата здійснювалася не у повному обсязі. Крім цього, починаючи з листопада 2015 року та до моменту закінчення строку дії договору оренди у квітні 2017 року орендні платежі за користування автомобілем [PERSON] не здійснювалися, за кожен місяць прострочки, окрім суми за оренду автомобіля у розмірі 160 доларів США, також нараховувалась пеня у розмірі 480 доларів США, тому станом на 217 рік утворилася заборгованість по оренді у розмірі 12208 доларів США. Вищевказаний автомобіль марки JACHFC1020 К, був повернутий [PERSON] до закінчення строку дії договору оренди 23.05.2017 року, додаткову угоду про його дострокове розірвання сторонами підписано не було, тому позивач вважає, що договір оренди продовжував існувати, створюючи юридичні наслідки. Встановлено, що вищевказаний договір оренди укладений сторонами в письмовій формі, проте нотаріально не посвідчений. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК). Так, суд бере до уваги заяву відповідача [PERSON] щодо застосування строку позовної давності до позовних вимог [PERSON] . Відповідно\~ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого оба може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України\~передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Договором встановлено строк його дії до 23.05.2017, строки виконання орендарем окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору та строки сплати орендної плати по день фактичного звільнення об`єкта оренди та передачі його орендодавцю. Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання, відповідно до умов договору, спливає 23-го числа місяця, за який вноситься орендна плата. Статтею 253 ЦК України\~передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якої пов`язаний її початок. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок орендаря сплачувати орендний платіж та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право орендодавця вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку здійснення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його здійснення. Таким чином, враховуючи, що за умовами договору перерахування орендного платежу повинно здійснюватися орендарем не пізніше 23-го числа місяця, за який вноситься орендна плата, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання орендарем кожного із зобов`язань. Відносини між позивачем та відповідачем, які випливають з договору оренди №1 автомобіля виникли 23.05.2015 року та закінчилися 23.05.2017 року. Як вбачається з матеріалів справи, оплата по договору оренди за серпень 2015 року,зокрема до 23 числа цього місяця, [PERSON] не здійснювалася. Тобто, про порушення свого майнового права позивачу стало відомо з моменту порушення строку здійснення чергового платежу відповідачем, а саме з 24.08.2015 року. Водночас позивач звернувся до суду з позовною заявою засобами поштового зв`язку лише 18.10.2018 року тобто після спливу визначеного\~ст.257 ЦК України\~строку. Поважних причин переривання перебігу процесуального строку сторонами суду не представлено. За таких обставин у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання дійсним договору оренди та стягнення заборгованості за договором оренди необхідно відмовити повністю у зв`язку зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі. На підставі викладеного, ст.ст.\~215,216,\~220,\~253,\~256,\~257,\~261,\~1212 ЦК України, ст.ст.263-265 ЦПК України,

Outcome: dismissed