Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

представник позивача звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою, в якій просив визнати за [PERSON] право власності на гараж, який розташований в [ADDRESS] , загальною площею 37,4 м.кв. за набувальною давністю. Свої позовні вимоги мотивує тим, що в 1984 році [PERSON] побудував гараж по [ADDRESS] . Дозвіл на будівництво даного гаража надано рішенням виконкому Андрушівської міської ради № 86 від 31.05.1984 року, а тому гараж побудовано на законних підставах. В 1996 році [PERSON] даний гараж продав позивачу [PERSON] та отримав за нього гроші. Однак оформити договір купівлі-продажу на той час не змогли, так як на той час право власності на нього [PERSON] ще не зареєстрував. Домовились нотаріально оформити пізніше. Але [PERSON] [INFO] помер так і не оформивши гараж. Право власності на гараж за адресою [ADDRESS] не зареєстровано, що підтверджується довідкою БТІ. Одразу після домовленності із [PERSON] та передачі йому грошей, позивач добросовісно вступив у володіння даним гаражем та постійно користується ним до даного часу. Тобто відкрито, безперервно володіє нерухомим майном більше десяти років. Жодних претензій стосовно його володіння гаражем за весь переод його володіння ним він не мав. Позивач, до виходу на пенсію, постійно сплачував земельний податок з фізичних осіб за користування земельною ділянкою для обслуговування даного гаража, що підтверджується відповідними документами. Враховуючи викладене, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки в позасудовому порядку позбавлений можливості реалізувати право власності на гараж. Ухвалою суду від 17.06.2022 року було замінено неналежного відповідача Андрушівську міську раду Житомирської області у справі за позовом [PERSON] до Андрушівської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю на належного відповідача [PERSON] . Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з вищевикладених підстав та просив задовольнити, вказавши, що на піставі ст. 344 ч.1, ч.3 ЦК України позивач має право на гараж як добросовісний володілець вказаним майном понад 15 років. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, заяв та клопотань не подавав. Відповідно до ст.128 ЦПК України про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не подавав. Враховуючи те, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, суд, у відповідності до ст.ст. 223 ч.4, 280 ч.1 ЦПК України, мав можливість ухвалити рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно будівельного паспорту на будівництво господарських будівель (гаража) в 1984 році [PERSON] побудував гараж по [ADDRESS] . Дозвіл на будівництво даного гаража надано [PERSON] рішенням виконкому Андрушівської міської ради № 86 від 31.05.1984 року (а.с.5-20) Розпорядженням міського голови Андрушівської міської ради № 6-ОД від 19.02.2016 року вулицю Леніна перейменовано на вулицю Київську (а.с. 134). Згідно технічного паспорту, виготовленого на замовленням позивача [PERSON] на гараж, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальна площа якого становить 37,4 кв.м. ( а.с.21-25). З довідки № 1433 від 29.09.2021 року КП "Бердичівське МБТІ" виданої на ім`я позивача [PERSON] , вбачається, що право власності на гараж розташований за адресою: [ADDRESS] , станом на 31.12.2012 року не зареєстроване (а.с. 26). Із податкових повідомлень-рішень видно, що [PERSON] сплачував земельний податок з фізичних осіб за користування земельною ділянкою для обслуговування даного гаража (а.с.29-32). [PERSON] , [INFO] помер, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с. 55-56). Спадкоємцем [PERSON] була його дружина- [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.70,76-77). Після смерті [PERSON] спадщину приняв її син, відповідач [PERSON] (а.с. 82-118). Факт, що [PERSON] дійсно відкрито володіє та користується гаражем, що розташований за адресою: [ADDRESS] , з 1996 року по теперішній час підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка пояснила, що гараж належав [PERSON] , вони жили в будинку по [ADDRESS] та були сусідами. [PERSON] повідомляв їй, що продав гараж [PERSON] .. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст.344 ЦК України - Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Враховуючи наведені обставини, оскільки позивач [PERSON] добросовісно заволодів майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вказана вимога не заявлена позивачу на даний час, тобто позивач відкрито, безперервно володіє вищевказаним нерухомим майном, утримує майно та використовує його для власних потреб за функціональним призначенням понад п`ятнадцять років, суд вважає, що позивач набув право власності за набувальною давністю на гараж розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 37,4 м.кв..

Outcome: approved