Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

Позивач в грудні 2019 року звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до Акціонерного товариства «Акцент-Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про зобов`язання вчинити певні дії, відповідно до якої просила суд: визнати неправомірною діяльність Акціонерного товариства «Акцент-Банк» щодо надання неправдивої інформації стосовно кредитної історії [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українського бюро кредитних історій»; зобов`язати Акціонерне товариство «Акцент-Банк» відкликати інформацію що міститься у кредитній історії [PERSON] , оскільки відсутня на це письмова згода суб`єкта кредитної історії; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» надати інформацію, що міститься у кредитній історії Бюро про [PERSON] , як суб`єкта кредитної історії; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» вилучити інформацію що міститься у кредитній історії [PERSON] , оскільки відсутня на це письмова згода суб`єкта кредитної історії. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаючись на те, що позивач з 2015 по 2018 рік була клієнтом АТ «Акцент-Банку». Але позивач здійснила усі виплати та більше не зверталася до банку за послугами. А також не має заборгованості перед банком. В серпні 2019 року позивачу стали надходити повідомлення на її особистий номер про заборгованість перед банком. Позивач вважала, що це застаріла інформація та не звертала на це увагу. У вересні 2019 року вона намагалася взяти кредит у інших банках на розвиток свого бізнесу, але їй було відмовлено. Причиною відмови стало внесення її у чорний список до ТОВ «Українського бюро кредитних історій». Позивач звернулася до ТОВ «УБКІ» з проханням видати інформацію про її заборгованість перед банком у зв`язку з її безпідставністю, але їй відповіді не надали. Позивач дізналася, що скасувати внесення до чорного списку боржників може тільки той банк, який надав інформацію про заборгованість. Наступним етапом для з`ясування інформації, стало звернення позивача до АТ «Акцент-Банк» для надання інформації щодо існування кредитного договору між нею та банком, сумою даного договору, а також отримання копії договору. Однак банк відмовився надати інформацію. Вказала, що позивач не укладала кредитного договору з АТ «Акцент-Банком» та не отримувала від даної банківської установи грошові кошти. А тому, внесення інформації банком про її заборгованість за кредитом до ТОВ «УБКІ» не відповідає дійсності та вносить перепони до її життя, ускладнює та унеможливлює фінансування розвитку її підприємницької діяльності. Позивач не укладала кредитний договір у 2019 році з АТ «Акцент-Банком», не давала письмової згоди на збір та надання інформації щодо її кредитної історії, то банк не мав права передавати її до ТОВ «УБКІ». Оскільки своїми діями ТОВ «УБКІ» та АТ «Акцент-Банк» порушили права позивача, не надали можливості ознайомитись з документами тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 грудня 2019 року, головуючим суддею у розгляді справи визначено суддю Слюсар Л.П. Ухвалою судді від 09 грудня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 11.03.2020 року на адресу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшов відзив від представника відповідача АТ «Акцент-Банк», відповідно до якого зазначає, що позовні вимоги відповідач не визнає, вказав на те, що 12 липня 2016 року позивач звернулася до ПАТ «Акцент-Банк», правонаступником якого є АТ «А-Банк» з бажанням щодо отримання банківських послуг, на підтвердження чого вона подала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банку». При підписання даної заяви позивач надала банку дозвіл на отримання та подальше передання її персональних даних, даний дозвіл коротко зазначено в самій Анкеті-заяві. Щодо наявності договірних відносин між сторонами вказали, що 23 грудня 2015 року між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] укладено договір фінансового лізингу №АВ00А-50130076 у формі Заяви про приєднання до Умов та Правил надання фінансового лізингу. Окрім заяви між сторонами також підписано Графік лізингових платежів та Акт Приймання-передачі автомобіля. В подальшому за даним лізинговим договором проведено погашення заборгованості в повному обсязі і Банком надано позивачці пакет документів для переоформлення автомобіля на неї. Щодо наявності заборгованості у позивачки перед Банком вказали, що не зважаючи на виконання Банком умов договору лізингу, позивачка вирішила, що даний договір порушує її права та звернулась до суду з позовом про захист прав споживачів в якому просила визнати договір лізингу нікчемним, застосувати до нього наслідки нікчемності та стягнути з Банку кошти, які вона сплатила на виконання на виконання даного договору. 21 лютого 2019 року заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави по справі №554/10131/18 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, визнано недійсним договір лізингу укладений між сторонами, стягнуто з Банку на користь [PERSON] 690734,32 грн. та зобов`язано [PERSON] повернути ПАТ «Акцент-Банк» автомобіль «Toyta Rav4», д/н [NUMBER] . Оскільки рішення першої інстанції набрало законної сили то Банк сплатив на користь позивача зазначені кошти. Однак позивачка не виконала рішення суду і не повернула Банку автомобіль «Toyta Rav4», д/н [NUMBER] . Оскільки автомобіль не повернено, заборгованість не закрита і заборгованість підтверджується наявністю не виконаного виконавчого листа на користь Банку про зобов`язання позивачки на повернення автомобіля. Просили в позові відмовити. 31 березня 2020 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому вказала на те, що з відзивом вона категорично не згодна. Вказала, що на виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави їй було перераховано грошові кошти, а документи втратили свою юридичну силу після набрання рішення суду законної сили. Відповідач проігнорував вимоги закону та намагається на неї вплинути шляхом шантажу, психологічного впливу та перешкоджанням їй займатися підприємницькою діяльністю. Можна зробити висновок, що таким чином Відповідач вніс завідомо неправдиві відомості до її кредитної історії та намагається стягнути з неї грошові кошти. По-друге, відповідач посилається на договірні відносини, які були визнані судом недійсними (договір фінансового лізингу №АВА-50130076 від 23.12.2015 року). Таким чином у позивача відсутні договірні відносини з банком. По-третє, посилання відповідача на невиконання нею рішення Октябрського районного суду м. Полтави Октябрського районного суду м. Полтави не є предметом розгляду даного спору та ніяким чином не впливає на розгляд даної справи. Вказала, що позивачу надійшов лист від ТОВ «Українське бюро кредитних історій», де була зазначена інформація щодо заборгованості за договором АВ.UAH.WWX66Z.12198837. Згідно з інформацією наданою ТОВ «УБКІ» сума заборгованості за кредитом становить 690 734,32 грн. Саме у липні 2019 року були переведені кошти від ПАТ «Акцент-Банк» на розрахунковий рахунок позивача в сумі 690734,32 грн. на виконання рішення суду. Таким чином, інформація, яка міститься у ТОВ «УБКІ» є лише даними про грошове зобов`язання, яке ПАТ «Акцент-Банк» здійснило на її користь. Ця інформація внесена незаконно і підлягає вилученню. 10.04.2020 року на адресу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшов відзив від представника відповідача ТОВ «УБКІ» надійшов відзив на позовну заяву в якому просили суд залишити позовну заяву без задоволення. Вказали на те, що згідно наявної інформації у ТОВ «Українське бюро кредитних історій» [PERSON] та АТ «А-Банк» 12.07.2016 року уклали Кредитний договір шляхом підписання Заяви-анкети про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Наявність згоди суб`єкта кредитної історії, а саме позичальника, на збір і надання інформації, що складає його кредитну історію була надана [PERSON] шляхом прийняття ним (погодження) Умов та правил надання банківських послуг, що є частиною Кредитного договору. Оскільки на цей час не було встановлено та визнано факту відсутності кредитного договору, договір не був визнаний недійсним у судовому порядку, не був встановлений факт відсутності письмової згоди позивача на використання та розповсюдження інформації щодо нього, у відповідача не має підстав для спростування та вилучення такої інформації та, відповідно, позовні вимоги у такому разі не можуть бути задоволені. 16.04.2020 року на адресу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшов відзив від представника відповідача АТ «А-Банк» в якій вказав на те, що при підписанні Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 12 липня 2016 року позивачка надала згоду на обробку персональної інформації. Дана заява не має жодного відношення до Заяви про приєднання до Умов фінансового лізингу (Договору лізингу) від 23грудня 2015 року, який судом визнано недійсним. Вона навіть підписана на півроку пізніше. Щодо заборгованості у позивачки перед Банком вказали на те, що позивачка зазначає, що неповернення нею лізингового автомобіля на виконання рішення суду є предметом розгляду іншої справи, і банк не заперечує проти цього, а лише зазначає, що саме ці дії стали підставою для відображення заборгованості позивачки. Позивачка зазначає, що не знає звідки заборгованість, і Банк надає дану інформацію. Просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача. 14.05.2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив вказала, що ретельно ознайомившись із Анкетою-Заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, наданою до відповіді на відзив, вона зрозуміла, що дана заява була підписана не нею. Таким чином, позивач стверджує, що не давала дозвіл на обробку своїх персональних даних. Також відповідач фактично визнає, що у позивача відсутня кредитна заборгованість перед банком. Та факт неповернення автомобіля (що є предметом розгляду іншої справи) переведений позивачу в неповернений борг, не зважаючи на те, що у неї є виписка про відсутність будь-яких боргів перед банком. Ухвалою Індустріального районного суд м. Дніпропетровська від 03 вересня 2020 року за клопотанням позивача призначено судову почеркознавчу експертизу. Ухвалою Індустріального районного суд м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2020 року поновлено провадження у справі. Ухвалою Індустріального районного суд м. Дніпропетровська від 05 листопада 2020 року призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Полтавському науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України. Ухвалою Індустріального районного суд м. Дніпропетровська від 11 січня 2021 року поновлено провадження у справі. Ухвалою Індустріального районного суд м. Дніпропетровська від 15 квітня 2021 року за клопотанням представника відповідача призначено повторну комісійну судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз «ДніпроНДСЕ». Ухвалою Індустріального районного суд м. Дніпропетровська від 25 квітня 2022 року поновлено провадження у справі. 04.07.2022 року від представника відповідача АТ «Акцент-Банк» надійшло заперечення на позов в якому вказали на те, що позивачкою не надано жодного документу, що б підтверджував наявність у неї заборгованості перед Банком в УБКІ станом на дату подання позову. Також, після отримання остаточного рішення по справі №554/10131/18 Банком видалено всю інформацію по кредиту позивача, оскільки його визнано нікчемним. Оскільки позивачкою заявлені позовні вимоги про видалення інформації про наявну заборгованість, яка вже після остаточного рішення по справі №554/10131/18 видалена з історії УБКІ взагалі, тому просили в задоволені позовних вимог відмовити. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з наведених в позові підстав та просила суд позов задовольнити. Представник відповідача АТ «Акцент-Банк» позовні вимоги не визнав та просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити. Представник відповідача ТОВ «УБКІ» в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Надали відзив на позовну заяву. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, про наявності договірних відносин між сторонами, так 23.12.2015 року позивач підписала заяву про приєднання до Умов та правил фінансового лізингу №АВ00А-50130076. Заочним рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 лютого 2019 року по справі №554/10131/18 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», про захист прав споживача, треті особи: Національний банк України в особі Смолій Якова Васильовича, Інспекція з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області в особі Сіровської Ванди Миколаївни, ПрАТ «Страхова Компанія «ІНГОССТРАХ» в особі Голови правління Клименка Петра Олександровича, позовні вимоги [PERSON] задоволено частково: визнано недійсним договір фінансового лізингу №АВ00А-50130076 від 23.12.2015 року укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Акцент- Банк»; стягнено з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь [PERSON] сплачені за договором фінансового лізингу 690734,32 гривень; зобов`язано [PERSON] повернути Публічному акціонерному товариству «Акцент- Банк» автомобіль марки «TOYOTA» модель «RAV4», рік випуску: 2015, реєстраційний номер: [NUMBER] ; в задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Постановою Полтавського апеляційного суду від 12 червня 2019 року заочне рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 21 лютого 2019 року залишено без змін. Постановою Верховного суду від 03 червня 2020 року заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 лютого 2019 року в частині визнання недійсним договору фінансового лізингу № АВ00А-50130076 від 23.12.2015 року скасовано. В задоволенні позовних вимог [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання нікчемним договору фінансового лізингу №АВ00А-50130076 від 23.12.2015 року відмовлено. Постанову Полтавського апеляційного суду від 12 червня 2019 року скасовано в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь [PERSON] сплачених за договором фінансового лізингу 690734,32 грн. Справу в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь [PERSON] сплачених за договором фінансового лізингу 690734,32 грн. направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Постановою Полтавського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року по справі №554/10131/18 заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 лютого 2019 року змінено в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Акцент-банк» на користь [PERSON] сплачених за договором фінансового лізингу 690734,32 грн., ухвалено в цій частині нове рішення: стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь [PERSON] сплачені за договором фінансового лізингу кошти в розмірі 540 438,35 грн. Згідно з Довідкою ПАТ «Акцент-Банк» від 29.10.2018 року [PERSON] заборгованості по кредитному договору за номером АВ00А-50130076 від 23.12.2015 року не має, дата закриття 17.10.2018 року ( т.1, а.с.21). Відповідно до Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банк від 12 липня 2016 року, [PERSON] надала дозвіл на оброблення та подальше передання її персональних даних (т.1, а.с.59). В Єдиному реєстрі кредитної історії, формування та ведення якого здійснюється ТОВ «Українське бюро кредитних історій», в кредитній історії позивача наявна інформація про заборгованість позивача за кредитним договором. Так, згідно з інформацією Суб`єкта кредитної історії [PERSON] станом на 29.11.2019 року наявні фінансові зобов`язання перед ПАТ «Акцент-Банк» в сумі 690 734,32 грн. (Донор інформації ПАТ «Акцент-Банк». Дата оновлення 07.11.2019 року) (т.1, а.с.160-165). Відповідно до Кредитного звіту фізичної особи, підприємця, Ідентифікація Суб`єкта кредитної історії [PERSON] , станом на 04.07.2022 року, відкореговано інформацію ПАТ «Акцент-Банк» щодо заборгованості [PERSON] та заборгованості не має (т.2, а.с.161-181) Згідно з доводами позивачки, їй в серпні 2019 року стало відомо про заборгованість перед банком та внесення у чорний список до ТОВ «Українського бюро кредитних історій». Разом з тим, позивач зазначила в позовній заяві, що боргові зобов`язання перед кредитором не має, та не підписувала Анкету-Заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 12.07.2016 року та не давала згоду на обробку своєї персональної інформації. У зв`язку запереченням позивача про підписання нею Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 12.07.2016 року та твердженням про ненадання нею згоди на обробку персональної інформації, за клопотанням позивача Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2020 року було призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Полтавському науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України та на вирішення експерта поставлено питання: «Чи виконано підпис [PERSON] у документі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку від 12.07.2016 року у графі російською мовою «Ф.И.О. Власюк [PERSON] ) нею особисто або іншою особою?» . Відповідно до висновку судового експерта Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Дейнека Т.М. від 31.12.2020 року №2315 підпис у графі «Ф.И.О. Власюк [PERSON] » у Анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПА-Банку від 12.07.2016 року виконаний не [PERSON] , а іншою особою (т.2 а.с.1-16). За клопотанням представника відповідача Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2021 року по справі було призначено повторну комісійну судову почеркознавчу експертизу проведення якої було доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз «ДніпроДНІСЕ». Згідно з Висновком експертів №5057-21 від 22.03.2022 року за результатами проведення повторної комісійної судової почеркознавчої експертизи по цивільній справі №202/8129/19, підпис від імені [PERSON] у графі «Подпись» анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку від 12.07.2016 року, виконаний не [PERSON] зі зміною ознак власного підписного почерку, а іншою особою з наслідуванням її справжнього підпису (т.2 а.с.127-134). Правові та організаційні засади формування і ведення кредитних історій, права суб`єктів кредитних історій та користувачів бюро кредитних історій, вимоги до захисту інформації, що складає кредитну історію, порядок утворення, діяльності та ліквідації бюро кредитних історій визначені Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій». Відповідно до ст.\~3\~Закону України\~«Про організацію\~формування та\~обігу кредитних\~історій» ведення кредитної історії - діяльність Бюро із збирання, оброблення, зберігання, захисту, використання інформації, яка складає кредитну історію. Користувач Бюро - юридична або фізична особа - суб`єкт господарської діяльності, яка укладає кредитні правочини та відповідно до договору надає і має право отримувати інформацію, що складає кредитну історію. Згідно з пунктом 2 частини першої ст. 7 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», відомості про грошове зобов`язання суб`єкта кредитної історії це: а) відомості про кредитний правочин та зміни до нього (номер і дата укладання правочину, сторони, вид правочину); б) сума зобов`язання за укладеним кредитним правочином; в) вид валюти зобов`язання; г) строк і порядок виконання кредитного правочину; ґ) відомості про розмір погашеної суми та остаточну суму зобов`язання за кредитним правочином; д) дата виникнення прострочення зобов`язання за кредитним правочином, його розмір і стадія погашення; е) відомості про припинення кредитного правочину та спосіб його припинення (у тому числі за згодою сторін, у судовому порядку, гарантом тощо); є) відомості про визнання кредитного правочину недійсним і підстави такого визнання. Згідно з частинами першої, другої ст. 9 Закону інформація для формування кредитної історії надається Користувачем до Бюро лише в разі наявності письмової згоди юридичної або фізичної особи, яка уклала кредитний правочин з Користувачем. Користувач у разі укладення кредитного правочину та отримання письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації щодо нього надає до Бюро інформацію про себе, що ідентифікує його як Користувача; про суб`єкта кредитної історії, яка визначена п. п. 1, 2 частини першої ст. 7 цього Закону. Позивачем не заперечується факт надання такої згоди. Відповідно до частини першої ст. 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», бюро вилучає з кредитної історії: 1) інформацію, яка передбачена пунктом 2 частини першої статті 7, у разі відсутності кредитного правочину, договору або визнання їх недійсними; 2) всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього; 3) інформацію, яка передбачена пунктами 2-4 частини першої статті 7, у разі закінчення терміну зберігання інформації в кредитній історії. Згідно ч. 2 ст. 10 Закону Бюро має право за участю Користувача здійснювати звірення інформації, яка була надана цим Користувачем для формування кредитної історії, та вносити до неї зміни на умовах і в порядку, передбачених цим Законом та Договором. За правилами статті 13 Закону суб`єкт кредитної історії має право звернутися до Бюро з письмовою заявою у разі незгоди з інформацією, що складає його кредитну історію, за винятком інформації про кредитний бал. Заява має включати коментар обсягом не більше ніж 100 слів щодо інформації, що заперечується. Бюро при отриманні заяви від суб`єкта кредитної історії зобов`язане на час перевірки інформації позначити кредитну історію такого суб`єкта кредитної історії відповідною позначкою та протягом п`яти робочих днів з дня отримання заяви звернутися до Користувача, який надав інформацію, що заперечується, про її підтвердження або зміну. Бюро вносить зміни до інформації, що міститься у кредитній історії суб`єкта кредитної історії, та знімає з кредитної історії позначку у разі зміни Користувачем інформації, що заперечувалася суб`єктом кредитної історії. Бюро вилучає з кредитної історії суб`єкта кредитної історії інформацію, що заперечується суб`єктом кредитної історії, а також знімає відповідну позначку, якщо Користувач, який надав цю інформацію, у п`ятнадцятиденний термін з моменту звернення до нього Бюро не надав відповіді. Суб`єкт кредитної історії має право оскаржити в судовому порядку дії Бюро або Користувача, які порушують його права. Як встановлено в судовому засіданні позивач не давала письмової згоди ПАТ «Акцент-Банк» на збір та надання інформація до ТОВ «Українське бюро кредитних історій» для формування кредитної історії та надана інформація до ТОВ «УБКІ» не була достовірною і тому в цій частині суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в частині визнання неправомірною діяльність АТ «Акцент-Банк» щодо надання неправдивої інформації стосовно кредитної історії позивача. Позивачем заявлені вимоги про зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» надати інформацію, що міститься у кредитній історії Бюро про [PERSON] , як суб`єкта кредитної історії, однак як вбачається із матеріалів справи позивачем, вже після подачі позову до суду, отримано від ТОВ «УБКІ» інформацію щодо заборгованості за договором. Згідно з наданої інформації сума заборгованості за кредитним договором становить 690734,32 грн. Виходячи із вищевикладеного суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача в цій частині позову. Щодо позовних вимог позивача про зобов`язати Акціонерне товариство «Акцент-Банк» відкликати інформацію що міститься у кредитній історії [PERSON] , оскільки відсутня на це письмова згода суб`єкта кредитної історії та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» вилучити інформацію що міститься у кредитній історії [PERSON] , оскільки відсутня на це письмова згода суб`єкта кредитної історії, то суд виходить з наступного. В судовому засіданні встановлено, що користувач ПАТ «Акцент-Банк» надав інформацію до ТОВ «УБКІ», яким внесено зміни до кредитної історії позивача та вилучено всю інформацію що містилася в кредитній історії щодо кредитних відносин між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] , тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача в цій частині позову. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга ст. 78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. У відповідності до частини шостої статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до норм частини першої, третьої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. З огляду на зазначене, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що доводи позивача підтверджені, у зв`язку з чим у позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пропорційно від задоволених позовних вимог судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial