Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-09 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Долинського районного суду від 29.09.2021 у справі №343/1506/21 на користь відповідачки, на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та рішення Долинського районного суду від 29.09.2021 у справі №343/1507/21 про стягнення з нього з нього на користь відповідачки на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на двох дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він з відповідачкою перебував у шлюбі, який було розірвано 30.07.2010. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Долинського районного суду Івано Франківської області від 29.04.2014 з нього на користь відповідачки на утримання дочки [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 550 грн щомісячно. Рішенням цього ж суду від 29.09.2021 змінено спосіб стягнення аліментів на користь відповідачки на утримання дочки [PERSON] з 550 грн на 1/5 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також рішенням цього суду від 29.09.2021 з нього стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання молодшої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, завдяки маніпуляції відповідачки і подачі позовів до суду окремо на кожну дитину, вийшло так, що він на користь відповідачки на утримання кожної доньки сплачує аліменти в розмірі по 1/5 частки, тобто 40%. Зазначає, що це суперечить вимогам ч. 2, 5 ст. 183 СК України, оскільки він сплачує по 1/5 частки зі свого доходу на кожну дитину окремо (40%), а мав би сплачувати в єдиній частці, тобто 1/3 на двох дітей, що становило би 33% від його заробітку. Просить звернути увагу, що з часу прийняття рішень суду від 29.09.2021 відбулись певні зміни, а саме на його утриманні є інша сім`я, в якій є його дитина та дитина дружини від першого шлюбу і сама дружина є непрацездатною (пенсіонер інвалід), у зв`язку із цим його матеріальний стан значно погіршився. Додатково посилається на позиції Верховного суду від 30 жовтня 2019 року у справі №462/4973/15-ц та від 27 червня 2019 року у справі № 161/10751/16-ц. Відповідачка [PERSON] подала відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволені позову [PERSON] . Свою позицію мотивує тим, що вимоги позивача є незаконними та необґрунтованими. Зазначає, що матеріальне становище позивача від моменту присудження аліментів не змінилось. Більше того, вказане рішення суду про стягнення аліментів було предметом розгляду суду апеляційної інстанції, яке постановою суду залишено без змін. А тому, нема жодних підстав для зменшення розміру аліментів. Представник позивача - адвокат Андрійович Я.Ф. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Зазначив, що відповідачка отримує аліменти в розмірі 40% від доходу позивача, а не 33%, як це передбачено законом на утримання двох дітей. Зміна матеріального становища позивача відбулась оскільки після винесення рішення суду про збільшення розміру аліментів на старшу дочку він почав сплачувати їх в розмірі близько 9 000 грн щомісячно. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] заперечили щодо задоволення позову, обставини викладені у відзиві підтримують. Пояснили, що стороною позивача не надано доказів на підтвердження погіршення його матеріального становища, а розмір аліментів щомісячно є різним через те, що позивачу за місцем роботи нараховується різний розмір заробітньої плати. Докази на які посилається сторона позивача вже були оцінені судом апеляційної інстанції. Захисник додатково пояснив, що суд вправі самостійно визначати частку аліментів, яка підлягає стягненню з платника аліментів. Окрім цього, відповідачка пояснила, що [PERSON] не бере жодної участі у вихованні їхніх спільних дітей, не цікавиться їхнім розвитком, навчанням, здоров`ям та життям загалом. ІІ.\~Заяви та клопотання сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, процесуальні дії у справі: 14 липня 2022 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та було надано позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків такої. Оскільки позивачем були усунуті недоліки позовної заяви в зазначений строк, а тому ухвалою суду від 22.07.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 08 серпня 2022 року від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 16.09.2022 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: рішенням Долинського районного суду Івано Франківської області від 30.07.2010 (а.с. 6) шлюб між сторонами розірвано, неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] залишено проживати з матір`ю [PERSON] . Рішенням Долинського районного суду Івано Франківської області від 29.04.2014 (а.с. 7) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 550 грн щомісячно на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Рішенням цього ж суду від 29.09.2021 (а.с. 10-11) змінено спосіб стягнення аліментів з 550 грн на 1/5 частки з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Припинено стягнення аліментів за рішенням Долинського районного суду Івано Франківської області від 29.04.2014. Рішенням Долинського районного суду Івано Франківської області від 29.09.2021 (а.с. 8-9) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі світлокопії свідоцтва про народження виданого повторно серії [NUMBER] від 10.08.2016 (а.с. 12) вбачається, що на утриманні позивача є його син [PERSON] , [INFO] . Батьками дитини записані відповідно позивач та [PERSON] . Відповідно до акта обстеження від 26.11.2021 (а.с. 13) [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . До складу його сім`ї входять: [PERSON] (дружина), [PERSON] , 2005 року народження (син) та [PERSON] , 2014 року народження (син). Згідно із довідкою до акта огляду медико соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 233279 (а.с. 14) [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю третьої групи з 09.06.2021. Інвалідність встановлена на строк до липня 2022 року. Дата чергового переогляду 14.06.2022. Таким чином, між сторонами виник спір з приводу зменшення розміру аліментів. ІV. Оцінка суду: заслухавши пояснення сторін, вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками двох неповнолітніх дочок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На їх утримання, за рішеннями суду з позивача [PERSON] стягуються аліменти в розмірі по 1/5 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. У відповідності зі ст. 182 СК України при визначенні аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини. Як передбачено ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно абз. 3 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд касаційної інстанції роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Фактично, на думку позивача, однією з основних підстав для зменшення розміру аліментів є порушення судом при зміні способу стягнення аліментів на старшу дочку [PERSON] , [INFO] та стягнення аліментів на молодшу дочку [PERSON] , [INFO] вимог ч.ч. 2, 5 ст. 183 СК України. При зверненні до суду у позові позивач посилається на необхідність застосування до спірних правовідносин положень ч.ч. 2, 5 ст. 183 СК України, за якими\~якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд має визначити єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.\~Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину-однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Однак, з даним твердженням позивача суд не погоджується, оскільки аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що положення ч.ч. 2, 5 ст.183 СК України не підлягають застосуванню до виниклих між сторонами правовідносин щодо зменшення розміру аліментів, визначеного за окремими судовими рішеннями, оскільки регулюють визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини при зверненні одного з батьків до суду вперше з позовною заявою або із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання двох дітей відразу. Також як підставою для зменшення розміру стягнутих за судовими рішеннями аліментів на утримання дітей, є, на думку позивача, зміна його сімейного стану, пов`язана із утримання дитини від іншої дружини та самої непрацездатної дружини, проте, всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту зміни сімейного стану або погіршення його майнового стану після ухвалення судових рішень про стягнення з нього аліментів та на час звернення з даним позовом, яке б було підставою для зменшення розміру аліментів у порядку ст. 192 СК України. Крім того, такі обставини, як наявність дитини позивача від іншої дружини (сина [PERSON] , 2014 року народження) та самої дружини [PERSON] , яка є особою з інвалідністю третьої групи, були належним чином оцінені та враховані судом при винесенні рішень про стягнення аліментів на молодшу дочку та про зміну способу стягнення аліментів на старшу дочку, яке постановою Івано - Франківського апеляційного суду від 02.02.2022 залишено без змін. Також слід зазначити, що інвалідність дружини позивача [PERSON] була встановлена лише до липня 2022 року. А тому, доказів, що на даний час остання являється особою з інвалідністю третьої групи суду не надано. Тому, доводи позивача про перебування на його утриманні [PERSON] суд вважає неспроможними, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження цих обставин, як і не надано доказів, що остання потребує утримання саме від позивача по справі, наявності чи відсутності інших осіб, які мають можливість надавати таку допомогу. Крім того, необхідність надання допомоги непрацездатній дружині не виключає обов`язку позивача надавати утримання своїм дітям. Окрім цього, судом не приймається до уваги посилання позивача на висновки, викладені у постановах\~від 30 жовтня 2019 року у справі №462/4973/15-ц, від 27 червня 2019 року у справі № 161/10751/16-ц, оскільки правовідносини в них не є подібними до спірних правовідносин. При цьому, суд зауважує, що згідно ч. 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Присуджений до стягнення з позивача розмір аліментів відповідає положенням ст. 70 цього Закону. Таким чином, оскільки позивачем не доведено обставин, з якими закон пов`язує можливість зменшення розміру аліментів на утримання дітей, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. V. Розподіл судових витрат між сторонами: відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи, що суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю, відповідно відсутні підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача пенесені ним судові витрати. На підставі вищевикладеного, ст. 51 Конституції України, ст. 141, 182, 183, 192 СК України, ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 3, 18, 27 Конвенції про захист прав дитини, абз. 3 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та

Outcome: dismissed