Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] додаткові витрати на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у сумі 4750 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 08 серпня 2015 року вона уклала шлюб з відповідачем, [PERSON] , який зареєстрували у Виконавчому комітеті Шклівської селищної ради Яворівського району Львівської області, актовий запис 42. За час шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Оскільки відносини між ними не склалися, рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 14 березня 2022 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом з нею та перебуває на повному її забезпеченні. Судовим наказом Яворівського районного суду Львівської області від 03 травня 2022 року присуджено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів забезпечення (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 квітня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки Дитячої поліклініки Новояворівської лікарні імені Юрія Липи від 06 червня 2022 року, її син стоїть на «Д» обліку з приводу хвороби: «Респіраторний алергоз, алергічний риніт. Побутова алергія». Відповідно до встановленого діагнозу, а також рекомендації лікаря, син отримує АСІТ терапію протягом 3-х років та потребує приймання препарату «Оралтек». У зв`язку із захворюванням сина нею були понесені додаткові витрати на придбання ліків, а саме препарату «Оралтек», вартістю 9500 грн. Вона ніде не працює і не має доходу, перебивається тимчасовими заробітками. Сама вона не має матеріальної можливості забезпечити дитину повноцінним харчуванням та лікуванням. Відповідач в свою чергу не навідується до сина, не цікавиться його здоров`ям та матеріальним станом, відмовляється від надання допомоги на лікування, у зв`язку з цим вона змушена звернутися до суду із заявою про стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 28 липня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання. У судове засідання позивач [PERSON] не прибула, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо винесення заочного рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення. Також про причини неявки суд не повідомив, своїх заперечень та відзиву на позов не подав. Відповідно до ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, однак у таке без поважних причин не з`явився, не повідомив причини неявки, не подав відзиву, а також позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, у зв`язку з неявкою учасників. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 12 жовтня 2022 року, є дата складення повного судового рішення 17 жовтня 2022 року. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, чинне законодавство гарантує право дитини на достатній життєвий рівень та визначає обов`язок батьків забезпечити дитині гідні умови життя, в тому числі фінансово. При цьому, закон не обмежує обов`язок батьків утримувати дитину лише сплатою аліментів, а й зобов`язує брати участь в додаткових витратах на дитину. Положення ст. 185 Сімейного кодексу України щодо обов`язку батьків брати участь в додаткових витратах на дитину стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї, зокрема, якщо страждає на тяжку хворобу. При цьому, визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлений у постанові Верховного Суду від 14 січня 2019 у справі № 751/4312/16-ц. Водночас, наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути серед іншого, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлений у постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 у справі № 320/383/19. Також у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що до передбаченої ст. 185 Сімейного кодексу участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 21 березня 2022 року у справі № 460/5997/21 було розірвано. За час подружнього життя у сторін [INFO] народився син [PERSON] що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 02 лютого 2016 року, виданим Виконавчим комітетом Шклівської селищної ради Яворівського району Львівської області. Згідно з судовим наказом №944/1397/22 від 03 травня 2022 року присуджено стягувати з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів забезпечення (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 квітня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Новояворівська лікарня імені Юрія Липи» від 06 червня 2022 року [PERSON] , [INFO] стоїть на «Д» обліку з приводу хвороби: «Респіраторний алергоз, алергічний риніт. Побутова алергія». Дитина отримує АСІТ терапію протягом трьох років. Потребує [PERSON] . Як вбачається із представленої позивачем квитанцій від 03 червня 2022 року така придбала лікарський засіб Okaltek на лікування сина, вартість якого становить 9400 грн. Отже, із описаних письмових доказів, наданих позивачем, судом достовірно встановлено, що малолітній [PERSON] проживає разом з мамою, такий стоїть на «Д» обліку з приводу хвороби: «Респіраторний алергоз, алергічний риніт. Побутова алергія», отримує АСІТ терапію протягом трьох років, потребує лікарського засобу Okaltek Spray, позивач понесла витрати, пов`язані з лікуванням сина на придбання ліків, вартість яких становить 9400 грн. На переконання суду, ці витрати є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами (у спірному випадку хворобою) в розумінні норм ст. 185 Сімейного кодексу України. Водночас, відповідно до вимог ст. 185 Сімейного кодексу України обов`язок здійснення таких витрат покладено на обох батьків. Відповідно, позивач має право на відшкодування понесених витрат (їх частини) з відповідача як батька дитини. Визначаючи розмір витрати, понесених позивачем у зв`язку із лікуванням дитини, суд враховує таке. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 14 січня 2019 у справі № 751/4312/16-ц, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). А у постанові Верховного Суду від 0 вересня 2019 року у справі № 607/1909/16-ц висловлено висновок про те, що при визначенні розміру додаткових витрат може стягнути з відповідача й більшу частину понесених позивачем додаткових витрат на утримання дитини, враховуючи матеріальне становище сторін та відсутність у позивача можливості отримувати самостійний дохід у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дитиною. Так, у цій постанові Верховний Суд зазначив, зокрема, що встановивши наявність у позивача, з якою проживає малолітня дитина, особливих обставин у додаткових витратах, зумовлених хворобами сина, суд апеляційної інстанції з урахуванням обставин, що мають істотне значення (рекомендацій лікарів щодо усунення негативних наслідків наявних хвороб шляхом вживання певного переліку медичних препаратів, проведення тих чи інших процедур тощо; документального підтвердження виконання позивачем лікарських рекомендацій; матеріального стану позивача (яка перебувала у відпустці по догляду за дитиною до 6-ти років) та відповідача (який є працездатним, матеріально забезпеченим) дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання сина у відповідному розмірі (3/4 від вартості додаткових витрат). Отже, крім обов`язку обох батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, суд також враховує стан здоров`я, матеріальне становище сторін, а також інші обставини, які мають значення для вирішення спору. Так, щодо позивача, суд враховує, що вона безпосередньо здійснює догляд за дитиною, що об`єктивно ускладнює або і унеможливлює займатися іншою діяльністю та отримувати інші доходи. Щодо відповідача, суд зазначає, що згідно з нормами ст. ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Також суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 у справі № 320/383/19 роз`яснив, що присуджений розмір додаткових витрат на дитину не є незміннним, адже відповідач не позбавлений права звернутися до суду із позовом про зменшення розміру присуджених до стягнення з нього додаткових витрат на утримання дитини після істотної зміни або припинення обставин (одужання або істотне покращення стану здоров`я його дитини), які стали підставою для задоволення позову. Враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, а саме із [PERSON] слід стягнути на користь позивача додаткові витрати, що викликані лікуванням сина від алергічного захворювання, що становить 4750 грн, половини суми, понесеної позивачкою витрат. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини. Частиною 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, такі судові витрати стягуються з другої сторони. Отже, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 992 гривні 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved