Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] (надалі - відповідачі), в якому просила позбавити відповідачів батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] , та стягнути з них аліменти на її користь на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно з кожного, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона є бабою [PERSON] , [INFO] , а батьками малолітньої дитини є: батько - [PERSON] ; мати - [PERSON] . Батьки дитини перебувають у шлюбі, проте разом з дитиною не проживають, де вони проживають їй не відомо. Фактично з народження онука [PERSON] проживає разом з нею та її чоловіком [PERSON] . Вона займається вихованням дитини та здійснює за нею постійний догляд. Дитину вона забрала до себе з дворічного віку, після того як вона із-за недогляду батьків потрапила в лікарню, ковтнула монету (5 коп.). При цьому, батьки дитини зловживають спиртними напоями, батько дитини [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП. Мати дитини [PERSON] з`їхала з квартири, інколи приходить до дитини в нетверезому стані, і також притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП, має багато непогашених кредитів. На момент подачі позову ні місце проживання, ні фактичне місце перебування батьків дитини їй не відомо. Участі у вихованні дитини вони не приймають. Фактично дитина позбавлена участі у вихованні будь-кого з батьків, їх догляду та утримання. Відповідачі ніяким чином не піклуються про дитину, не проявляють заінтересованості в її подальшій долі, не цікавляться успіхами, станом здоров`я, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідачі не виконують покладених на них, як батьків, обов`язків, не беруть педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дитини. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідачів. Дитина знаходиться на повному її утриманні. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, вважає, що відповідачів необхідно позбавити батьківських прав відносно дитини. Водночас, позбавлення батьківських прав не позбавляє обов`язку утримання дитини, а тому зважаючи на необхідність матеріального забезпечення дитини, вважає, що з відповідачів підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 всіх доходів. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 23 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, а також витребувано докази. 09 червня 2022 року від позивача надійшла заява про зміну предмета позову, в якій вона просить: позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] ; встановити опіку над [PERSON] , [INFO] , призначивши її опікуном [PERSON] ; стягнути з відповідачів на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно з кожного, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 17 червня 2022 року заяву [PERSON] про зміну предмета позову прийнято до розгляду. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 15 серпня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується їх розпискою. 11 жовтня 2022 року позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час, дату і місце проведення судового засідання. Враховуючи, що про причини неявки відповідачі суд не повідомили, відзив не подали і позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи згідно ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується розпискою. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Як встановлено судом [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 14 березня 2013 року, серії [NUMBER] . [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 27 серпня 2013 року, серії [NUMBER] . [PERSON] є матір`ю [PERSON] та бабою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом ЗАГС м. Ровно 26 січня 1989 року, серії [NUMBER] та свідоцтвом про одруження, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне 19 липня 2002 року, серії [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 30 серпня 2013 року, що підтверджується талоном реєстрації за місцем проживання. За цією ж адресою зареєстрована її мати [PERSON] та баба [PERSON] , що підтверджується паспортом [PERSON] , серії [NUMBER] , паспортом [PERSON] , серії [NUMBER] та відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Рівненській області від 21 лютого 2022 року. Квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 26 червня 2000 року. Згідно акта про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 31 січня 2022 року [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає більше 6 років. Речей її немає, оплату комунальних послуг вона не проводить. В квартирі проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №9786 [PERSON] , [INFO] , перебувала в стаціонарі ОДП з 05 по 09 жовтня 2015 року, в зв`язку з ГРВІ, фаринготрахеітом і стороннім тілом ШКТ. Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №9977 [PERSON] , [INFO] , перебувала в стаціонарі у відділенні гнійної хірургії з 12 по 15 жовтня 2015 року, в зв`язку з стороннім тілом (монетою) у шлунку. Як слідує з інформації ГУНП в Рівненській області від 21 березня 2022 року №1548/116/05/38.2022 згідно бази інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України»: на [PERSON] від 01 січня 2019 року по даний час складено 5 протоколів про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: за ч. 4 ст. 126 КУпАП від 08 травня 2019 року, 18 травня 2019 року та 09 листопада 2021 року; за ч. 2 ст. 130 КУпАП від 08 травня 2019 року та 18 травня 2019 року, до кримінальної відповідальності притягувався раніше запитуваного терміну; на [PERSON] від 01 січня 2019 року по даний час складено 3 протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: за ч. 1 ст. 178 КУпАП від 25 квітня 2021 року, за ч. 1 ст. 184 КУпАП від 08 травня 2021 року та за ч. 2 ст. 184 КУпАП від 21 серпня 2021 року, до кримінальної відповідальності не притягувалась. Згідно довідки АТ «ОГС «Рівнегаз» №49 від 21 січня 2022 року [PERSON] працює в АТ «ОГС «Рівнегаз» з 04 вересня 2019 року. На даний момент займає посаду контролера газового господарства і за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року отримала дохід в сумі 146 592 грн. 79 коп. [PERSON] на роботі характеризується позитивно, що слідує з характеристик АТ «Рівнегаз» від 27 січня 2022 року та від 28 січня 2022 року. [PERSON] на території України станом на 31 січня 2022 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, що слідує з довідки МВС України, серії ІІА №2802039. Як слідує з висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради від 30 травня 2022 року №08-2418 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] » батьки дитини не проживають з дитиною, не займаються її вихованням та утриманням, про що письмово повідомила службу у справах дітей баба дитини [PERSON] . Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» малолітня [PERSON] перебуває на тимчасовому утриманні у баби [PERSON] та внесена до журналу обліку повідомлень про дітей, які залишилися без батьківського піклування за № 18 від 18 травня 2022 року. Проживає в її сім`ї за адресою: [ADDRESS] , де створені належні умови для дівчинки. [PERSON] пояснює, що фактично з народження онука проживає з нею та її чоловіком [PERSON] . [PERSON] займається її вихованням та здійснює за нею постійний догляд. Остаточно [PERSON] баба забрала до себе з дворічного віку, після того як через недогляд батьків малолітня потрапила в лікарню, ковтнула монету (5 коп.). Батьки дитини зловживають спиртними напоями, неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності. Мають багато непогашених кредитів. Участі у вихованні дитини вони не приймають. Фактично дитина позбавлена участі у вихованні будь-кого з батьків, догляду дочки та утримання. Батьки ніяким чином не піклуються про дитину, не проявляють заінтересованості в її подальшій долі, не цікавляться успіхами та станом дитини. Відповідно до інформації ЗОШ № 3, малолітня навчається в 3-му класі даного закладу. Батько дитини [PERSON] контакту зі школою, де навчається дитина, не підтримує, із вчителями не спілкується. Мати дитини [PERSON] рідко цікавиться навчанням дитини, спілкується з педагогами у телефонному режимі. Під час спілкування [PERSON] повідомила, що проживає з бабусею, дідусем та [PERSON] (брат по лінії мами). Вона навчається в школі, відвідує гурток малювання. Дівчинка зазначила, що усім її забезпечує бабуся. Купує їй усе необхідне, приходить до школи. Надалі [PERSON] хоче проживати з бабусею та дідусем. Живе з ними давно, з двох років. Дівчинка повідомила, що мама і тато не приходять і не телефонують, подарунків не передають. Останній бачила тата і маму у серпні 2021 року. Вони подарували горішки і цукерки, були вони недовго, декілька хвилин. Спілкуватись дитина з ними не хоче, батьки їй ніяк не допомагають. Батько дитини [PERSON] та її мати [PERSON] з`явилися до Служби у справах дітей 13 квітня 2022 року. У своєму письмовому поясненні батько дитини зазначив, що проживає за адресою: [ADDRESS] , заперечує щодо позбавлення його батьківських прав стосовно дочки, тому що баба [PERSON] , [PERSON] забороняє йому бачити її, заходити в двір. Мати дитини у своєму поясненні вказала, що проживає за адресою: [ADDRESS] , заперечує щодо позбавлення її батьківських прав стосовно дочки, тому що рідна баба [PERSON] забороняє бачити її взагалі, і навіть не дає дозволу заходити до хати. Дитину не бачила два місяці, матеріально не допомагає, а так привозить по змозі. [PERSON] та [PERSON] зобов`язалися надати документи, які підтверджують їх участь у вихованні та утриманні дитини. Однак жодних документів батьки не надали. У телефонній розмові мати дитини повідомила, що вони з чоловіком перебувають за межами міста Рівне, і приїжджати не будуть. Всупереч вимогам ст. 150 та 180 СК України [PERSON] та [PERSON] не виконують батьківські обов`язки щодо виховання та утримання дитини. Батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно дочки, не проявляють батьківської турботи та любові, не спілкуються з нею. Поведінка батьків не відповідає вимогам сімейного законодавства та суперечить інтересам дитини. Питання про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] , розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради 25 травня 2022 року. [PERSON] та [PERSON] на засідання комісії не з`явилися, про причини неявки не повідомили. Про засідання комісії були попереджені належним чином та заздалегідь. Комісія з питань захисту прав дитини, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення баби дитини [PERSON] , прийняла рішення про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав стосовно дочки [PERSON] , [INFO] . Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає перелік обов`язків батьків по вихованню та розвитку своїх дітей, а саме: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до частини четвертої статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавляться її життям, не спілкуються з дочкою, не надають матеріальної допомоги, не піклуються про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Доказів того, що відповідачі не виконують своїх батьківських обов`язків з поважних причин судом не встановлено, а тому суд вважає, що відповідачі умисно ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Проаналізувавши надані докази, а також вищевказані законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, законності та справедливості, суд доходить висновку, що відповідачі тривалий час ухиляються від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої дитини, тому, вважає необхідним позбавити їх батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідачів права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни свого ставлення до дитини, своєї поведінки та усунення обставин, що були підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 167 СК України дитина за бажанням другого з батьків може бути передана йому. Якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Згідно частини третьої статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно частини другої, третьої та четвертої статті 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Суд враховує, що позивач висловила згоду на своє призначення опікуном її онуки [PERSON] , [INFO] . Згідно подання органу опіки та піклування про доцільність встановлення опіки та відповідність її інтересам дітей від 29 липня 2022 року №08-3019 до Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради звернулась [PERSON] з проханням призначити її опікуном малолітньої онуки [PERSON] , [INFO] . Згідно акту обстеження умов проживання від 19 липня 2022 року [PERSON] мешкає в двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] . Квартира знаходиться в одноповерховому будинку. Загальна площа квартири 38,4 кв.м., житлова площа - 26,6 кв.м. Помешкання утримується в належному стані, достатньо мебльоване, є необхідна побутова техніка, наявні комунальні зручності. Санітарно-гігієнічний стан житла відповідає нормі. У квартирі створено належні умови для проживання. Малолітня [PERSON] має окреме ліжко для сну, місце для занять та відпочинку, забезпечена одягом та взуттям по сезону. За вказаною адресою зареєстровані та проживають: [PERSON] , [PERSON] , син заявниці, [PERSON] , онука заявниці. Також за даною адресою без реєстрації проживає [PERSON] , чоловік заявниці. Зі слів [PERSON] мати дитини [PERSON] за вказаною адресою зареєстрована та не проживає. [PERSON] має матеріальне та фінансове забезпечення, працює в Акціонерному товаристві «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз» на посаді контролера газового господарства та отримує заробітну плату. Загальна сума доходу за період з січня 2022 року по червень 2022 року становить 47 106, 90грн. За обліками МВС України, довідка серія ІІА № 2802039, [PERSON] на території України станом на 31 січня 2022 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. [PERSON] пройшла повне медичне обстеження. Відповідно до висновку про стан здоров`я від 06 липня 2022 року КНП ЦПМСД «Північний» [PERSON] має вегето-судинну дистонію. [PERSON] та [PERSON] на обліку у нарколога та психіатра не перебувають, що підтверджується довідками КП «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення» Рівненської обласної ради №148 та №149 від 01 липня 2022 року. [PERSON] та [PERSON] не заперечують проти оформлення опіки зі сторони [PERSON] над [PERSON] , про що 19 липня 2022 року надали письмові згоди. Під час бесіди з малолітньою [PERSON] з`ясовано, що дитина хоче проживати разом з бабусею [PERSON] , між ними склались хороші родинні стосунки про що 19 липня 2022 року начальником відділу опіки та піклування ССД складено довідку про бесіду з дитиною. [PERSON] зможе забезпечити необхідні умови для гармонійного виховання, розвитку та утримання онуки. З правами та обов`язками опікуна над дитиною ознайомлена. Оформлення опіки не переслідує мети отримання матеріальної чи будь-якої іншої вигоди. На обліку як потенційний опікун в службі у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради Гайдук С.В. перебуває з 20 липня 2022 року за № 85. Відтак, орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради вважає за доцільне встановлення опіки зі сторони [PERSON] над онукою [PERSON] , [INFO] . Встановлення опіки буде відповідати інтересам дитини. Враховуючи, що позивач висловила згоду на своє призначення опікуном її онуки [PERSON] , [INFO] , а орган опіки та піклування надав до суду подання про доцільність встановлення опіки над вказаною дитиною та призначення позивача її опікуном, суд вважає за необхідне встановити опіку над [PERSON] , [INFO] , призначивши її опікуном [PERSON] . Відповідно до частини другої статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною третьою статті 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, незважаючи на позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , вони зобов`язані виконувати свої батьківські обов`язки з утримання дитини до досягнення нею повноліття, сплачуючи аліменти на її утримання. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки позивачем заявлено про необхідність стягнення з відповідачів аліментів на утримання неповнолітньої дитини у частці від доходу відповідачів, суд вважає за необхідне стягнути їх саме у вказаний спосіб. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідачів, суд враховує відсутність відомостей про наявність на утриманні відповідачів інших осіб, а також відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідачів захворювань, які потребували б додаткових витрат. За таких обставин суд вважає за доцільне стягнути з відповідачів на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) з кожного, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи наведені обставини, суд доходить висновку про задоволення позову повністю. При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 09 лютого 2022 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 09 лютого 2022 року по 08 березня 2022 року. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі пункту 3 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі по 496 грн. 20 коп. підлягає стягненню з кожного відповідача в дохід держави, а судовий збір в розмірі по 496 грн. 20 коп. за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав підлягає стягненню з кожного відповідача на користь позивача.

Outcome: approved