Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

07.09.2022 представник позивача [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати дійсною угоду купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , укладену 04.04.2020 між позивачем та відповідачем, визнати за позивачем право власності на вказане нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 04.04.2020 позивач придбала у відповідача за 100\~000 грн. спірний житловий будинок з господарськими будівлями, на підтвердження чого [PERSON] в присутності свідка [PERSON] власноручно склала відповідну розписку, передала оригінали правовстановлюючих документів на майно і взяла на себе зобов`язання не пізніше 10.01.2022 оформити договір купівлі-продажу в нотаріальному порядку. Укласти договір купівлі-продажу в день складення розписки сторонам завадила відсутність кадастрового номеру на земельну ділянку, що розташована під домоволодінням. При цьому відповідач обіцяла, що до початку 2022 року кадастровий номер буде виготовлений, але станом на 01.09.2022 навіть не замовила його виготовлення та виїхала до Німеччини через ведення активних бойових дій на території Харківської області і повертатися до України не збирається. Позивач, в свою чергу, виконала всі умови угоди, сплатила відповідачу всю обумовлену вартість житлового будинку, проживає в ньому, підтримує в належному стані, але не оформила право власності не зі своєї вини, в зв`язку з чим змушена звернутися до суду із даним позовом. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України, на підставі ухвали суду від 14.09.2022 відкрито провадження у цивільній справі. З урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України до суду не надходило. 06.10.2022 до суду надійшла заява відповідача, зі змісту якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, не може виконати обумовленні домовленості через перебування за кордоном. Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що на\~підставі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за заповітом,\~посвідченого 25.03.2003\~державним нотаріусом\~Валківської ДНК\~ Кобзар\~Н.Я.,\~зареєстрованого в\~реєстрі за\~№530,\~спадкова справа\~№41\~за 2003\~рік,\~відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями згідно технічного паспорту, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №370397 від 15.04.2003. Зі змісту розписки від 04.04.2020, [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в розмірі 100\~000 грн. за продаж належного їх житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та зобов`язалася не пізніше 10.01.2022 оформити договір купівлі-продажу в нотаріальному порядку. Претензій до [PERSON] не має і в подальшому мати не буде. 22.08.2020 [PERSON] зареєструвала шлюб, після чого їй присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22.08.2020 відділом ДРАЦС по Валківському та Коломацькому районах СМУМЮ (м. Харків), актовий запис №67. Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Ст.319 ЦК України встановлює, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності за положеннями ст.321 ЦК України є непорушним і ніхто не може протиправно бути обмеженим в реалізації свого права власності. За змістом ст.325 ЦК України суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, що відповідно за законом не можуть їм належати. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України). Згідно положень ст.662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. За ч.3\~ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до\~ч.2\~ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд доходить висновку про дійсність угоди купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, укладеної 04.04.2020 між [PERSON] та [PERSON] , оскільки умови угоди фактично повністю сторонами виконані, але у зв`язку із перебуванням відповідача за кордоном неможливо її оформити в нотаріальному порядку. Аналізуючи наведені правові норми, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , що відновить її порушене право. На підставі викладеного,

Outcome: approved