Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого вказав, що в провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області з 2018 року перебувало на розгляді кримінальне провадження за № 12016060190000847 від 20.11.2016 р. по обвинуваченню [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ч. 3 ст. 296 КК України, у якому [PERSON] є потерпілим. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 14.12.2021 року кримінальне провадження було закрито у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України. Вказує, що в результаті завдання [PERSON] сильного фізичного болю та нанесення йому тілесного ушкодження спричинення яких супроводжувалось особливою зухвалістю та цинізмом з боку [PERSON] , йому спричинено майнову шкоду на загальну суму 1050,00 грн.,з яких 150,00 грн. - матеріальних витрат на лікування пошкодженого зуба, а також витрати на проїзд автобусом з м. Варшава до м. Житомир у зв`язку із необхідністю прибути до слідчого згідно виклику від 25.11.2017р. Крім того вказує, що внаслідок дій відповідача була спричинена моральна шкода, яка виразилася у фізичному болю, емоційних та душевних стражданнях, хвилюваннях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я та жорстокого побиття його товариша, потерпілого [PERSON]. групою осіб, що нанесло йому психологічну травму, а також душевними стражданнями, які пов`язані з тим, що він міг отримати тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок хуліганських дій обвинувачених та [PERSON] зокрема, тому просить стягнути моральну шкоду в розмірі 30000,00 грн. А також просить стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу надану у кримінальному провадженні № 12016060190000847 від 20.11.2016 у розмірі 55000,00 грн. Представник позивача - адвокат Князєв В.В. судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, з підстав вказаних у позовній заяві. Представник відповідача - адвокат Ленський І.О. в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог, вказав про їх необґрунтованість, з підстав вказаних у відзиві. Так, зокрема зазначив, що дане кримінальне провадження ухвалою Коростишівського районного суду було закрито, у зв`язку із закінченням строків давності, при цьому вину обвинувачені не визнали, цивільний позов потерпілих [PERSON] та [PERSON]. в рамках даного кримінального провадження залишено без розгляду, дана ухвала не оскаржувалась, рішення набрало законної сили 23.12.2021 року. Вказав, що згідно наявного висновку судово-медичного експерта №31 від 05.01.2017 року у [PERSON] , будь-яких видимих тілесних ушкоджень не було виявлено, тому вимоги щодо стягнення витрат на лікування є безпідставними. Вказує, що моральні страждання позивач пов`язує з можливістю отримати тяжкі тілесні ушкодження в результаті дій обвинувачених, проте цивільний позов подано лише до [PERSON] , позивачем не надано будь-яких доказів щодо порушення звичайного ритму свого життя, а причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та діями відповідача не підтверджено. Заявлене відшкодування правових витрат пов`язане з процесуальними витратами в рамках кримінального провадження та не є збитками, які можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову до обвинуваченого, а повинні бути розподілені судом в межах того кримінального провадження в ході якого вони виникли. Вказав, що в кримінальному провадженні адвокат Князєв В.В. представляв інтереси двох потерпілих [PERSON] та [PERSON]. , тому незрозумілим є факт стягнення даних правових витрат лише на користь [PERSON] та лише з одного обвинуваченого - відповідача у даній справі [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 14.12.2021 року, кримінальне провадження № 12016060190000847 від 20.11.2016 року, було закрито у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, а [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , звільнено від кримінальної відповідальності. В ухвалі вказано що, умисні суспільно-небезпечні дії [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які були вчинені ними щодо [PERSON]. , та грубо порушили громадський порядок, оскільки побиття відбувалося в громадському місці, супроводжувалися особливою зухвалістю, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виявилося в прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок грубої фізичної сили шляхом заподіяння фізичного болю та шкоди фізичному здоров`ю потерпілих. А також умисні суспільно-небезпечні дії [PERSON] , які були вчинені ним щодо [PERSON] , грубо порушили громадський порядок, оскільки побиття відбувалося в громадському місці, супроводжувалося особливою зухвалістю, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виявилося в опорі громадянину, який припиняв хуліганські дії та прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок грубої фізичної сили шляхом заподіяння фізичного болю та шкоди фізичному здоров`ю потерпілого [PERSON] .. Згідно копії надано договору про надання правової допомоги від 30.07.2017 року, між [PERSON] та адвокатом Князєвим В.В. було укладено договір про надання професійної правничої допомоги в рамках кримінального провадження № 12016060190000847 від 20.11.2016 р. за ч.2 ст. 296 КК України. В акті приймання передачі виконаних робіт від 22.12.2021 року визначено обсяг наданих адвокатських послуг та зазначено, що грошові кошти в сумі 10000,00 грн. в якості оплати послуг за договором від 30.07.2017 року було отримано. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №07 від 22.12.2021 року [PERSON] сплатив 10000,00 грн. в якості оплати за договором правової допомоги від 30.07.2017 року. З копії договору від 22.12.2021 року слідує, що між [PERSON] та адвокатом Князєвим В.В. було укладено договір про надання професійної правничої допомоги у даній цивільній справі. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Загальні положення відшкодування шкоди визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. На підтвердження матеріальних витрат позивачем була надано довідку від 26.01.2017 року, про те що останній 09.12.2016 року був на прийомі в ПП «Альфа-медиком», за надані стоматологічні послуги було сплачено 150, 00 грн., проте позивачем не надано належних доказів, що вказують мету звернення до стоматолога та її зв`язок з подіями, які мали місце 20.11.2016 року, крім того вказане не узгоджується з іншими доказами в рамках кримінального провадження №12016060190000847 від 20.11.2016 р., зокрема висновку судово-медичного експерта №31 від 05.01.2017 року, згідно якого у [PERSON] , будь-яких видимих тілесних ушкоджень не було. А вартість проїзду до суду в розмірі 900,00 грн. не належить до матеріальної шкоди завданої [PERSON] , як потерпілому в даному кримінальному провадженні. Тому позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди не підлягають задоволенню. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд враховує таке. Положеннями статті 23 ЦК України, визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого, або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України, з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Суд також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка склалась в цій сфері, а саме, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом і у практиці ЄСПЛ приймаються до уваги різні обставини як такі, що заподіюють моральну шкоду: незручності, викликані негативним впливом на здоров`я; стурбованість і тривога через те, що ситуація триває довго; глибоке відчуття несправедливості, викликане тривалим невиконанням судового рішення; розчарування тощо (Мілазі проти Республіки Італії від 25.06.1987 р., Лопес Остра проти Іспанії від 09.12.1994 р., Цимерман і Штайнерн проти Швейцарської Конфедерації від 13.07.1983 р., Жовнер проти України від 29.06.2004 р., Полтораченко проти України від 18.01.2005 р.). З огляду на зазначене вище та обставини у даній справи, суд вважає, позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково, враховуючи факт заподіяння [PERSON] моральних страждань внаслідок побиття [PERSON] , яке відбувалося в громадському місці, та супроводжувалося особливою зухвалістю, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виявилося в опорі громадянину, який припиняв хуліганські дії та прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок грубої фізичної сили шляхом заподіяння фізичного болю та шкоди фізичному здоров`ю. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 14.12.2021 року дане кримінальне провадження було закрито, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, проте вказані обставини, подія, а також особи, які були причетні до даного кримінального провадження були встановлені та мали місце. З урахуванням зазначених вище обставин, засад розумності та справедливості, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 6000,00 грн. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною 2 статті 137 ЦПК України, передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Тому з огляду на те, що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди були задоволені частково, враховуючи заперечення відповідача щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. та судового збору в розмірі 182, 00 грн. Враховуючи викладене, на підставі ст. 23, 1167 ЦК України,

Outcome: partial