Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

До суду звернулася позивач, [PERSON] , з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кобеляцької міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. В позові зазначила, що 06.06.2015 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. [INFO] народилася дитина, син [PERSON] . Через сварки та непорозуміння з травня 2022 р. шлюбні стосунки між ними припинені. У серпні 2022 року відповідач подав позов до Кобеляцького районного суду Полтавської області про розірвання шлюбу. Прохає визначити місце проживання їхньої дитини з нею, оскільки дитина є малолітньою, і проживатиме з нею в м. Кобеляки Полтавського району Полтавської області, де є відповідні належні умови. Позивач має постійну роботу та регулярний дохід у вигляді щомісячної заробітної плати, в той час коли відповідач ухиляється від належного утримання малолітнього сина. Крім того, прохає стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05.09.2022 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кобеляцької міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів та призначено підготовче засідання. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 28.09.2022 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] , [PERSON] , надав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує та прохає задовольнити. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Представник третьої особи, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кобеляцької міської ради, надав до суду заяву про розгляд справи без участі органу опіки і піклування Виконавчого комітету Кобеляцької міської ради. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 06 червня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кобеляцького районного управління юстиції у Полтавській області між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 49 (а. с. 10). [INFO] народився [PERSON] , батьком якого є [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] (а. с. 11). 23 серпня 2022 року ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (а. с. 12). Судом встановлено, що позивач [PERSON] проживає разом із [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] - у квартирі відповідача (а. с. 13, 15-16). Відповідач, [PERSON] , проживає окремо від позивача та малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , та має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а. с. 13, 26). Позивач [PERSON] незнятої чи непогашеної судимості не має, згідно висновку про стан здоров`я особи є здоровою (а. с. 17-18). З акту обстеження умов проживання від 25.08.2022 року вбачається, що умови проживання за адресою [ADDRESS] задовільні та є всі необхідні умови для проживання матері з дитиною (а. с. 19). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Кобеляцької міської ради про визначення місця проживання дитини - [PERSON] , [INFO] встановлено, що місце проживання малолітнього [PERSON] доцільно встановити з матір`ю [PERSON] (а. с. 44-47). Відповідач [PERSON] фактично проживає у будинку своїх батьків по [ADDRESS] . Умови проживання відповідача встановити не вдалося, оскільки комісії органу опіки та піклування Виконавчого комітету Кобеляцької міської ради було відмовлено в обстеженні умов проживання власниками будинку (а. с. 46). Згідно зі ст. 8 Закону «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Згідно зі ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР від 27.02.91, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. У п.1 ст.9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно й необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, виконують їх державні чи приватні установи, що займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні чи законодавчі органи, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст. 3 Конвенції). Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі ст. 141 СК України мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Європейський суд з прав людини у справі «Мамчур проти України» зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. Судом встановлено, що відокремлення малолітнього [PERSON] від матері буде суперечити інтересам дитини, враховуючи те, що дитина є малолітньою і більшість часу проводить з матір`ю. При цьому тривалість часу, проведеного з матір`ю, є важливим чинником при визначенні інтересів цієї дитини. Розмір доходу, умови проживання не можуть бути визначальними чинниками у питанні визначення місця проживання дитини. Тому суд приходить до висновку про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Крім цього, суд приходить до висновку про задоволення вимоги про стягнення аліментів, виходячи з наступного. Малолітня дитина, [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] ухиляється від належного утримання сина та не надає ніякої матеріальної допомоги (а. с. 13, 46). Згідно ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, із [PERSON] на користь [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини із усіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, то стягнення аліментів слід проводити з дня подачі позову до суду - 29 серпня 2022 року.

Outcome: approved