Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. ТзОВ «Львівенергозбут» (позивач) подало до суду позов до [PERSON] (відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 3\~307,68 грн та судовий збір. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що ТОВ «Львівенергозбут» є юридичною особою приватного права та виконує функцію постачальника універсальних послуг на території Львівської області. Позивач здійснює постачання електричної енергії на адресу: [ADDRESS] на умовах публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. За цією адресою зареєстрований побутовий споживач та відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Будинок за вказаною адресою належить [PERSON] , проте в будинку ніхто не зареєстрований. За період 01.08.2020 - 28.09.2021 по особовому рахунку № [NUMBER] спожито 2\~223 кВт. Постачання електроенергії здійснювалося позивачем за тарифами, встановленими чинним законодавством, а саме: постановою НКРЕКП від 26.02.2015 №220 та постановою КМУ від 05.06.2019 №483. Свої зобов`язання із вчасної оплати спожитих послуг споживач належним чином не виконував, що призвело до утворення заборгованості за спожиту електричну енергію, яка станом на день звернення до суду складає 3\~307,68 грн. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоч про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи не подав. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Представником позивача подано клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.47). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 14.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.41-42). Судом розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №443/1010/22 відповідача [PERSON] (а.с.45). Ухвалою судового засідання від 17.10.2022 судом постановлено проводити заочний розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.48). Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до Договору про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг, вбачається, що Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (пункт 2.1 Договору). Споживач розраховується з Постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору (пункт 5.1. Договору). Споживач зобов`язується, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору (пункт 6.2. Договору) (а.с.13-19). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.09.2021, власником будинку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] відповідно до Свідоцтва про право на спадщину, реєстр №2291, 08.12.2008 (а.с.10-11). За змістом довідки Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області №101, у житловому будинку [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , ніхто не зареєстрований (а.с.12). Відповідно до розрахунку основного боргу за електроенергію за адресою: [ADDRESS] (договір №2500060730), заборгованість за період з 01.08.2020 по 28.09.2021 становить 3\~307,68 грн (а.с.9). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (як споживачем електричної енергії) взятих на себе зобов`язань перед ТОВ «Львівенергозбут», внаслідок чого утворилась заборгованість. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України), Житлового кодексу України (далі ЖК України), Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 2189-VIII), Закону України «Про ринок електричної енергії» (далі Закон № 2019-VIII), Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» та постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 311 «Про затвердження Кодексу комерційного обліку». Так, згідно з приписами статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Приписами частини 4 статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує, а положення статті 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до положень статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Нормами статей 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами (стаття 714 ЦК України). За змістом статті 655, частини 1 статті 691 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Відповідно до частини 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Приписами підпункту 2 частини 1 статті 5 Закону №2189-VIII визначено, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до вимог пунктів 1, 5 частини 2 статті 7 Закону №2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Нормою частини 1 статті 9 Закону №2189-VIII встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з положеннями частини 1 статті 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Приписами статей 62, 63 Закону № 2019-VIII\~встановлено,\~що постачання електроенергії побутовому споживачу здійснює визначений для цього учасник Ринку, який виконує функцію постачальника універсальних послуг. Постачання універсальних послуг здійснюється у спосіб і порядок визначений чинним законодавством. Відповідно до положень пункту 7 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №312 договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. За змістом норми пункту 3.1.7. Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі Правил), затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312, договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. Згідно з приписами пункту 4.12. Правил Розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду. Обсяг спожитої електроенергії визначається на основі переданих споживачами показів (пункт 8.6.2 Кодексу комерційного обліку), за значенням середньодобового обсягу споживання (пункт 8.6.5 Кодексу комерційного обліку), проведенням контрольних оглядів (пункт 8.6.10 Кодексу комерційного обліку). Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що позивач ТОВ «Львівенергозбут» надає послуги з надання електричної енергії побутовим споживачам, зокрема, у житловий будинок [ADDRESS] , власником якого є відповідач [PERSON] . За період з 01.08.2020 по 28.09.2021 за вказаною адресою спожито 2\~223 кВт/год, що становить 3\~307,68 грн, однак зазначена сума коштів позивачу не сплачена. Надаючи оцінку аргументам позивача суд вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними і допустимими доказами, які не викликають сумнівів у своїй достовірності. Відповідач будучи власником майна та зобов`язаним утримувати його належним чином не виконував належним чином зобов`язання з оплати послуги електропостачання, допустивши заборгованість перед позивачем за надану послугу. Оцінюючи суму заборгованості, зазначену позивачем у розрахунку, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування. Суд позбавлений можливості надати оцінку аргументам відповідача, оскільки такі ним не наведені. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 3\~307,68 грн. Водночас, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на те, що ухвалене у цій справі рішення є заочним, а відтак може бути переглянуто судом за заявою відповідача, поданою у визначений процесуальним законом строк (протягом тридцяти днів з дня його проголошення). Розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у сумі 2\~481,00 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. На підставі статей 205, 509, 526, 610, 611, 625, 901, 903 Цивільного кодексу України, статей 64, 67, 68 Житлового кодексу України, статей 5, 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статей 56, 62, 63 Закону України «Про ринок електричної енергії»» та

Outcome: approved