Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами до ТОВ «ФК «Прайм Альянс», і просить визнати виконавчий напис вчинений 19.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., зареєстрований в реєстрі за №8610, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс», заборгованості в розмірі 61493,21 грн, таким що не підлягає виконанню. Також, стягнути з ТОВ «ФК «Прайм Альянс», на його користь безпідставно одержані за виконавчим написом від 19.02.2021 за № 8610 грошові кошти у розмірі 19155,65 грн. Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначає, що із матеріалів виконавчого провадження № 65796522 йому стало відомо, що 19.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. було вчинено виконавчий напис № 8610 на підставі поданих ТОВ «ФК «Прайм Альянс» документів. Зазначає, що жодного повідомлення не отримував, та не володіє інформацією щодо відступлення прав вимоги. Кредитний договір № R55413269947В між позивачем та ПАТ «ВТБ Банк» був укладений 07.06.2012 року. Зазначає, що нотаріус не мав підстав для вчинення виконавчого напису щодо вимог стягнення заборгованості і вчинив вказані дії в порушення вимог\~ст.88 ЗУ «Про нотаріат», оскільки заборгованість не є безспірною та з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років.\~Також позивач вказує, що кредитний договір укладено у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення. Посилаючись на викладене просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис та стягнути з ТОВ «ФК «Прайм Альянс», на його користь безпідставно одержані за виконавчим написом від 19.02.2021 за № 8610 грошові кошти у розмірі 19155,65 грн. Ухвалою суду від 18.02.2022 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису. Ухвалою суду від 21.02.2022 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. \~Відповідач, будучи повідомленим про дату, час і місце судового засідання в судове засідання не з`явився. Причини неявки відповідача в судове засідання, суду невідомі. Правом надання відзиву не скористався. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином. Причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.4\~ст.223 ЦПК України, суд вважав можливим постановити заочне рішення. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке. 07.06.2012 року між [PERSON] та ПАТ «ВТБ Банк» було укладено кредитний договір № R55413269947B (а.с.8-14). 19.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., було вчинено виконавчий напис, за заявою ТОВ «ФК «Прайм Альянс» за яким на підставі вищевказаного кредитного договору № R55413269947B від 07.06.2012 р. з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс» стягнута заборгованість в загальній сумі за зазначеним кредитним договором за період з 16.03.2018 року по 18.02.2019 року в розмірі 61043,21 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 61043,03 грн, заборгованості по несплаченим простроченим відсоткам за користування кредитом 0,18 грн. За даним виконавчим написом також з позивача стягнута сума в розмірі 450,00 грн за вчинення цього виконавчого напису. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 8610 (а.с.18). У вищевказаному виконавчому написі зазначено, що ТОВ «ФК «Прайм Альянс» є правонаступником всіх прав та обов`язків ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на підставі Договору факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019 р., якому в свою чергу на підставі Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №220615 вн від 22.06.2015 р. було відступлено право вимоги ПАТ «ВТБ Банк» за кредитним договором № R55413269947B від 07.06.2012 року. Але доказів набуття права вимоги за вказаним кредитним договором відповідачем суду надано не було. Зі змісту вказаного виконавчого напису вбачається, що він набирає чинності з дня його вчинення, тобто з 19.02.2021 року. Матеріалами справи підтверджується, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука П.В. знаходиться на примусовому виконанні з 02.08.2021 року виконавче провадження № 65796522 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс» заборгованості в розмірі 61493,21 грн, яке було відкрито на підставі виконавчого напису № 8610 від 19.02.2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. (а.с.15). В рамках цього провадження на заробітну плату позивача, яку він отримує у ТДВ «Шахта Білозерська» було звернуто стягнення згідно з постановою державного виконавця від 02.08.2021 (а.с.19). Відповідно до звіту головного бухгалтера ТОВ «Шахта «Білозерська» Гайдаєнко Н.І., який адресовано приватному виконавцю виконавчого округу Донецької області Григорчука П.В. вбачається, що за постановою від 02.08.2021 року в рамках виконавчого провадження № 65796522, виданої за виконавчим документом ВН № 8610 від 19.02.2021 року ТОВ «Шахта «Білозерська» утримано з [PERSON] грошові кошти в розмірі 19155,65 грн (а.с.20). Вирішуючи вказану справу суд керується такими нормативними актами. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України\~«Про\~нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства\~юстиції\~України\~22.02.2012\~року\~№296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка передбачена пунктом 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат». При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~(далі - постанова № 662)\~ Перелік документів доповнено\~після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Таким чином, вбачається, що з моменту набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14, відповідно до пункту 1\~постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», стягнення кредитної заборгованості за виконавчим написом може здійснюється лише за нотаріально посвідченими кредитними договорами та для одержання виконавчого напису нотаріусу повинні бути надані: а) оригінал нотаріально посвідченого договору, б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З наведеного вбачається, що вчиняючи спірний виконавчий напис (19.02.2021 року), приватний нотаріус недотримався умов вчинення виконавчого напису, що є самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Аналогічна позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Факт укладення кредитного договору № R55413269947В від 07.06.20212 року між [PERSON] та ПАТ «ВТБ Банк» позивачем не оспорюється, але останній вказує, що вказаний кредитний договір нотаріально посвідчено не було. Надана копія кредитного договору, укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] № R55413269947В від 07.06.2012 року, не містить відомостей про його нотаріального посвідчення, що свідчить про те, що вказаний кредитний договір був вчинений в простій письмовій формі. Вказана обставина відповідачем не спростована. Враховуючи наведене в судовому засіданні встановлено, що оспорюваний виконавчий напис було видано на підставі кредитного договору, який був вчинений в простій письмовій формі, що в свою чергу дає суду підстави вважати, що нотаріусом був порушений порядок вчинення виконавчого напису, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зважаючи на наведене, суд не вбачає необхідності вдаватись до вирішення питання про безспірність вимог ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» до позивача за кредитним договором № R55413269947В від 07.06.2012 року. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року по справі № 645/1979/15-ц, у постанові від 21 вересня 2021 року по справі 910/10374/17. Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Хара Н.С. від 19.02.2021 року, зареєстрований в реєстрі за №8610. Що стосується вимог позивача про повернення безпідставно одержаних коштів з ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс», то суд вважає, що вказані вимоги підлягають задоволенню виходячи з такого. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення\~\~безпідставного збагачення. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню,\~виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Зазначена позиція аналогічна позиції, що викладена Верховним Судом у постанові від 08 вересня 2021 року по справі № 201/6498/20. Враховуючи наведене, те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» були стягнуті кошти в сумі 19155,65 грн на підставі виконавчого напису № 8610 від 19.02.2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., який даним рішенням суду визнається таким, що не підлягає виконанню, суд приходить до висновку про те, що з моменту ухвалення даного рішення суду правова підстава для стягнення зазначених коштів вважається такою, що відпала і тому з моменту набрання цим судовим рішенням законної сили, набувач цих грошей (відповідач по справі) зобов`язаний повернути позивачу [PERSON] отримані ним кошти в сумі 19155,65 грн. Згідно із\~ст. 141 ЦПК України\~ з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати у вигляді судового збору при подачі позову у розмірі 992,40 грн. та заяви про забезпечення позову у розмірі 496,20 грн.

Outcome: approved