Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Тришак О.Г. пред`явила до суду позов до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , у якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0,0354 га, кадастровий номер 6110100000:09:006:0032, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] . В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що [INFO] померла баба позивачки [PERSON] - [PERSON] , яка за свого життя не склала заповітного розпорядження, у зв`язку із чим має місце спадкування за законом. Відповідно до матеріалів спадкової справи, спадкоємицею за законом після померлої [PERSON] є її онуки: [PERSON] , оскільки спадкоємці першої черги спадкування, а саме, син померлої - [PERSON] та дочка померлої - [PERSON] відмовились від прийняття спадщини після померлої [PERSON] у користь [PERSON] . 02 листопада 2021 року Першою тернопільською державною нотаріальною конторою на ім`я [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на 10/50 часток домоволодіння [ADDRESS] . Однак, постановою нотаріуса від 02 листопада 2021 року відмовлено позивачці у видачі свідоцтва на право на спадщину на частку земельної ділянки, площею 0,0354 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Як убачається із вказаної постанови нотаріуса, підставою для відмови у видачі позивачці Свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки стала та обставина, що у Державному акті на право власності на земельну ділянку, площею 0,0354 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є відмітка про те, що приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О.С. 28 березня 2009 року по реєстру №617 було посвідчено договір дарування частки земельної ділянки 79,94% земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0283 га зі всієї земельної ділянки, площею 0,0354 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] та [PERSON] . У пункті 6 даного договору дарування зазначено, що право власності у обдарованих на земельну ділянку виникає з моменту: прийняття дарунку, отримання державного акту та його державної реєстрації. Згідно п. 5 даного Договору, нотаріусом роз`яснено сторонам про необхідність одержання нових державних актів на право власності на земельні ділянки після підписання сторонами договору. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру НВ-6114635672021, земельна ділянка, площею 0,0354 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності лише [PERSON] . З цих підстав позивачка вважає, що обдаровані з часу укладення відповідного Договору дарування не вчинили жодних дій, передбачених чинним законодавством щодо оформлення свого права власності на частки земельної ділянки, які належали померлій [PERSON] , а тому, враховуючи, що право власності на той час виникало лише після отримання відповідного Державного акту та державної реєстрації, то відповідачі вважаються такими, що не набули права власності на частки земельної ділянки, що становлять 79,94%. За вказаних обставин просила позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 листопада 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. 12 січня 2022 року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Бабій Н.І. подав до суду зустрічний позов до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , у якому просить визнати за ним право власності на 20/50 часток земельної ділянки, площею 0,0354 га, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6110100000:09:006:0032, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 02 листопада 2021 року Першою тернопільською державною нотаріальною конторою за реєстровим №2405 видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на 10/50 часток у праві власності на домоволодіння з відповідною часткою надвірних споруд [ADDRESS] на ім`я [PERSON] . Однак, у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки,площею 0.0354 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться по [ADDRESS] [PERSON] було відмовлено, так як у Державному акті на право власності на земельну ділянку площею 0,0354 га, цільове призначення-для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться на [ADDRESS] серії ЯА №798745, кадастровий номер ділянки 6110100000:09:006:0032 є відмітка про те, що приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О.С. 28 березня 2009 року по реєстру №617 було посвідчено договір дарування частки земельної ділянки, що становить 79,94% ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель (присадибна ділянка), площею 0,0283 га зі всієї земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0354 га, що розташована по [ADDRESS] від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] та [PERSON] . Однак, він ( [PERSON] ) не погоджується з твердженням [PERSON] , викладеним у позовній заяві, з приводу того, що він не набув права власності на частину земельної ділянки. Так, вказує, що 28 березня 2009 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріат округу Іваненко О.С. по реєстру №626 було посвідчено Договір дарування 21/50 частин будинкоковолодіння, згідно якого [PERSON] подарувала [PERSON] (під час укладення якого від мого імені по довіреності діяла [PERSON] ) 21/50 часток будинковолодіння з цілого належного їй будинковолодіння в складі двох житлових будинків: під літ. «А» та під літ. «Б», що знаходяться під [ADDRESS] . Того ж дня, з метою обслуговування подарованої йому частини житлового будинку [PERSON] подарувала йому частину земельної ділянки, що підтверджується Договором дарування частки земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О.С. по реєстру №617 згідно якого [PERSON] подарувала йому та [PERSON] в рівних частках кожному, без визначення меж, частину земельної ділянки, що становить 79,94% земельної ділянки будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0354 га, що розташована по [ADDRESS] . У п.4 Договору дарування частки земельної ділянки, зазначено, що дарувальник передала обдаровуваним частку земельної ділянки до підписання договору, обдаровані прийняли частку земельної ділянки. Також вказує, що він ( [PERSON] ) звертався до державного реєстратора із заявою щодо проведення державної реєстрації права власності на подаровану йому частку земельної ділянки. Однак, у здійсненні державної реєстрації права власності на частину земельної ділянки йому було відмовлено, про що прийнято відповідне Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №61666635 від 18.11.2021 року, оскільки після розгляду заяви та поданих документів державний реєстратор прийшов до висновку, що документи для проведення державної реєстрації прав не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме, не визначено розмір часток у праві спільної часткової власності на земельну ділянку. Проте, позивач за зустрічним позовом вважає, що оскільки у пункті 1 Договору дарування частки земельної ділянки від 28.03.2009 року зазначено, що [PERSON] подарувала йому та [PERSON] частину земельної ділянки яка становить 79.94% (сімдесят дев`ять цілих дев`яносто чотири) відсотків земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0354 га, що розташована по [ADDRESS] , в рівних частках кожному без визначення меж, отже, йому, як і [PERSON] , належить по 40%, що еквівалентно 20/50 частин земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0354 га. що розташована по [ADDRESS] . За вказаних обставин просив позов задовольнити, та разом із цим зазначив, що вважає, що [PERSON] має право на визнання за нею права 10/50 частини земельної ділянки площею 0,0354 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадив кадастровий номер 6110100000:09:006:0032, що знаходиться по [ADDRESS] , яка може належати їй як спадкоємиці за законом після смерті [PERSON] . Відтак, зазначає, що позовні вимоги [PERSON] визнає частково. 14 січня 2022 року [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , у якому просить визнати за нею право власності на 20/50 часток земельної ділянки, площею 0,0354 га, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6110100000:09:006:0032, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 02 листопада 2021 року Першою тернопільською державною нотаріальною конторою за реєстровим №2405 видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на 10/50 часток у праві власності на домоволодіння з відповідною часткою надвірних споруд [ADDRESS] на ім`я [PERSON] . Однак, у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки,площею 0.0354 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться по [ADDRESS] [PERSON] було відмовлено, так як у Державному акті на право власності на земельну ділянку площею 0,0354 га, цільове призначення-для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться на [ADDRESS] серії ЯА №798745, кадастровий номер ділянки 6110100000:09:006:0032 є відмітка про те, що приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О.С. 28 березня 2009 року по реєстру №617 було посвідчено договір дарування частки земельної ділянки, що становить 79,94% ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель (присадибна ділянка), площею 0,0283 га зі всієї земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0354 га, що розташована по [ADDRESS] від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] та [PERSON] . Однак, вона ( [PERSON] ) не погоджується з твердженням [PERSON] , викладеним у позовній заяві, з приводу того, що вона не набула права власності на частину земельної ділянки. Так, вказує, що 28 березня 2009 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О.С. по реєстру №626 було посвідчено Договір дарування 21/50 частин будинкоковолодіння, згідно якого [PERSON] подарувала їй ( [PERSON] ) 21/50 часток будинковолодіння з цілого належного їй будинковолодіння в складі двох житлових будинків: під літ. «А» та під літ. «Б», що знаходяться під [ADDRESS] . Того ж дня, з метою обслуговування подарованої йому частини житлового будинку [PERSON] подарувала їй частину земельної ділянки, що підтверджується Договором дарування частки земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О.С. по реєстру №617 згідно якого [PERSON] подарувала їй ( [PERSON] ) та [PERSON] , в рівних частках кожному, без визначення меж, частину земельної ділянки, що становить 79,94% земельної ділянки будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0354 га, що розташована по [ADDRESS] . У п.4 Договору дарування частки земельної ділянки, зазначено, що дарувальник передала обдаровуваним частку земельної ділянки до підписання договору, обдаровані прийняли частку земельної ділянки. Також вказує, що вона ( [PERSON] ) зверталася до державного реєстратора із заявою щодо проведення державної реєстрації права власності на подаровану йому частку земельної ділянки. Однак, у здійсненні державної реєстрації права власності на частину земельної ділянки їй було відмовлено, про що прийнято відповідне Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №61666635 від 18.11.2021 року, оскільки після розгляду заяви та поданих документів державний реєстратор прийшов до висновку, що документи для проведення державної реєстрації прав не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме, не визначено розмір часток у праві спільної часткової власності на земельну ділянку. Проте, позивач за зустрічним позовом вважає, що оскільки у пункті 1 Договору дарування частки земельної ділянки від 28.03.2009 року зазначено, що [PERSON] подарувала їй та [PERSON] частину земельної ділянки яка становить 79,94% (сімдесят дев`ять цілих дев`яносто чотири) відсотків земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0354 га, що розташована по [ADDRESS] , в рівних частках кожному без визначення меж, отже, їй належить 40%, що еквівалентно 20/50 частин земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0354 га. що розташована по [ADDRESS] . За вказаних обставин просила зустрічний позов задовольнити, та разом із цим зазначила, що вважає, що [PERSON] має право на визнання за нею права 10/50 частини земельної ділянки площею 0,0354 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадив кадастровий номер 6110100000:09:006:0032, що знаходиться по [ADDRESS] , яка може належати їй як спадкоємиці за законом після смерті [PERSON] . Відтак, зазначає, що позовні вимоги [PERSON] визнає частково. 19 квітня 2021 року представник позивачки [PERSON] - адвокат Тришак О.Г. подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій просив визнати за [PERSON] право власності на 10/50 часток земельної ділянки, площею 0,0354 га, кадастровий номер 6110100000:09:006:0032, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] . Заява про зменшення розміру позовних вимог вмотивована тим, що позивачкою [PERSON] визнаються позовні вимоги за зустрічними позовами. В процесі розгляду справи, представник позивачки [PERSON] - адвокат Тришак О.Г. подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої просив визнати за [PERSON] право власності на 2006/10000 частки земельної ділянки, площею 0,0354 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування земельної ділянки, площею 0,0354 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6110100000:09:006:0032, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] . Заява мотивована тим, що при зверненні до суду із даним позовом позивачем було не вірно визначено розмір частки земельної ділянки, право власності на яку вона просить визнати. Відповідно до п. 1 Договору дарування частки земельної ділянки №617 від 28 березня 2009 року, [PERSON] подарувала [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному без визначення меж, частку земельної ділянки, що становить 79,94 відсотків земельної ділянки площею 0,0283 га, з належної [PERSON] всієї земельної ділянки загальною площею 0,0354 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Наведене свідчить, що в 2009 році [PERSON] та [PERSON] було подаровано в рівних частка 79,94 відсотка земельної ділянки, що дорівнювало 0,0283 га від загальної площі всієї земельної ділянки. Відтак кожен з них отримав по 39,97 відсотка (79,94% / 2) земельної ділянки, що відповідає площі 0,01415 га. Після укладення даного договору у [PERSON] залишилось у власності 20,06 відсотка земельної ділянки, що відповідає площі 0, 0071 га. Саме частка в розмірі 20,06 відсотка земельної ділянки, що відповідає площі 0,0071 га є предметом спадкування позивачкою після смерті бабусі [PERSON] . Чинним законодавством України не передбачено можливості реєстрації права власності на частку майна у відсотковому (процентному) співвідношенні, відтак така частка у процентах підлягає дробовому вираженні. Із матеріалів справи слідує, що станом на час розгляду даної справи кожному із Відповідачів згідно договору дарування належить по 39,97 відсотка частки земельної ділянки відповідно, що становить 3997/10000 частки у дробовому вираженні. Померлій [PERSON] після укладення договору дарування залишилось 20,06 відсотка частки земельної ділянки, що становить 2006/10000 частки у дробовому вираженні, право на спадкування якої має [PERSON] . За вказаних обставин просила позов задовольнити. Позивачка за зустрічним позовом [PERSON] подала до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, у якій просить визнати за [PERSON] право власності на 3997/10000 частки земельної ділянки, площею 0,0354 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування земельної ділянки, площею 0,0354 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6110100000:09:006:0032, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Подану заяву обґрунтовує тим, що при зверненні до суду із даним позовом позивачем було не вірно визначено розмір частки земельної ділянки, право власності на яку вона просить визнати. Відповідно до п. 1 Договору дарування частки земельної ділянки №617 від 28 березня 2009 року, [PERSON] подарувала [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному без визначення меж, частку земельної ділянки, що становить 79,94 відсотків земельної ділянки площею 0,0283 га, з належної [PERSON] всієї земельної ділянки загальною площею 0,0354 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Наведене свідчить, що в 2009 році [PERSON] та [PERSON] було подаровано в рівних частка 79,94 відсотка земельної ділянки, що дорівнювало 0,0283 га від загальної площі всієї земельної ділянки. Відтак, кожен отримав по 39,97 відсотка (79,94% / 2) земельної ділянки, що відповідає площі 0,01415 га. Після укладення даного договору у [PERSON] залишилось у власності 20,06 відсотка земельної ділянки, що відповідає площі 0, 0071 га. Із матеріалів справи слідує, що станом на час розгляду даної справи кожному із Відповідачів згідно договору дарування належить по 39,97 відсотка частки земельної ділянки відповідно, що становить 3997/10000 частки у дробовому вираженні. Представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] - адвокат Бабій Н.І. подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, у якій просив визнати за [PERSON] право власності на 3997/10000 частки земельної ділянки, площею 0,0354 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування земельної ділянки, площею 0,0354 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6110100000:09:006:0032, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування збільшеного розміру позовних вимог вказує на те, що при зверненні до суду із даним позовом позивачем було не вірно визначено розмір частки земельної ділянки, право власності на яку вона просить визнати. Відповідно до п. 1 Договору дарування частки земельної ділянки №617 від 28 березня 2009 року, [PERSON] подарувала [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному без визначення меж, частку земельної ділянки, що становить 79,94 відсотків земельної ділянки площею 0,0283 га, з належної [PERSON] всієї земельної ділянки загальною площею 0,0354 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Наведене свідчить, що в 2009 році [PERSON] та [PERSON] було подаровано в рівних частка 79,94 відсотка земельної ділянки, що дорівнювало 0,0283 га від загальної площі всієї земельної ділянки. Відтак, кожен отримав по 39,97 відсотка (79,94% / 2) земельної ділянки, що відповідає площі 0,01415 га. Після укладення даного договору у [PERSON] залишилось у власності 20,06 відсотка земельної ділянки, що відповідає площі 0, 0071 га. Із матеріалів справи слідує, що станом на час розгляду даної справи кожному із Відповідачів згідно договору дарування належить по 39,97 відсотка частки земельної ділянки відповідно, що становить 3997/10000 частки у дробовому вираженні. 21 квітня 2022 року судом прийнято зустрічні позовні заяви до спільного розгляду з первісним позовом, закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті, про що постановлено ухвалу суду, занесену до протоколу судового засідання. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак, її представник - адвокат Тришак О.Г. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позовні вимоги, згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, не заперечив щодо задоволення зустрічних позовів [PERSON] та [PERSON] . Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак, попередньо подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій у повному обсязі підтримала заявлені нею позовні вимоги за зустрічною позовною заявою та не заперечила щодо задоволення первісного позову [PERSON] та щодо задоволення зустрічного позову [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак, його представник - адвокат Бабій Н.І. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої підтримав зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на майно за договором дарування та просив задовольнити у повному обсязі, а також не заперечив щодо задоволення первісного позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, а також не заперечив щодо задоволення зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на майно за договором дарування. Судом установлено: Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №798745, виданого 27 жовтня 2005 року Тернопільською міською радою, [PERSON] на підставі рішення 4 скликання 16 сесії Тернопільської міської ради від 19 липня 2005 року №4/16/81 є власником земельної ділянки, площею 0,0354 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, яка розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 6110100000:09:006:0032. Вказаний Державний акт на право власності на земельну ділянку містить відмітку про те, що 28 березня 2009 року по реєстру №617 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О.С. посвідчено договір дарування частки земельної ділянки, що становить 79,94% земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0283 га зі всієї земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0354 га, що розташована по [ADDRESS] , від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] та [PERSON] , в рівних частках кожному без визначення меж. Як убачається із Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-6114635672021, сформованого 25 травня 2021 року, земельна ділянка, площею 0,0354 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування земельної ділянки, площею 0,0354 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6110100000:09:006:0032, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] (а.с. 10-11). [INFO] померла [PERSON] . Як убачається із наданих на запит суду копій матеріалів спадкової справи №98/2021, заведеною Першою тернопільською державною нотаріальною конторою після померлої [PERSON] , [INFO] дочка померлої [PERSON] - [PERSON] подала у нотаріальну контору заяву про відмову від належної їй частки спадкового майна в користь онуки спадкодавці - [PERSON] (а.с.80). 16 лютого 2021 року позивачка [PERSON] подала у Першу тернопільську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини після померлої [INFO] баби - [PERSON] . 02 березня 2021 року на адресу Першої тернопільської державної нотаріальної контори надійшла заява [PERSON] , засвідчена третім секретарем з консульських питань Посольства України в Португальській республіці Бондаренко М.П., згідно якої син померлої [PERSON] - [PERSON] відмовився від належної йому частки спадкового майна в користь онуки спадкодавці - [PERSON] (а.с.82, зворот). 02 листопада 2021 року [PERSON] подала у Першу тернопільську державну нотаріальну контору заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, що складається з: 10/50 часток у праві власності на домоволодіння з відповідною часткою надвірних споруд [ADDRESS] та частки земельної ділянки, площею 0,0354 га, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться по [ADDRESS] . 02 листопада 2021 року державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Попіль З.З. видано [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину за законом на 10/50 часток у праві власності на домоволодіння з відповідною часткою надвірних споруд [ADDRESS] , яка належала [PERSON] . Як убачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 282577081, сформованого 02 листопада 2021 року, за [PERSON] зареєстровано право спільної часткової власності на 10/50 часток домоволодіння, що знаходиться по [ADDRESS] . Однак, постановою державного нотаріуса Першої тернопільської державної нотаріальної контори Попіль З.З. №2671/02-31 від 02 листопада 2021 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, площею 0,0354 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6110100000:09:006:0032, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Як убачається із вказаної постанови нотаріуса, підставою для відмови у видачі позивачці [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки є те, що у Державному акті на право власності на земельну ділянку наявна відмітка про те, що приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О.С. 28 березня 2009 року по реєстру №617 було посвідчено договір дарування частки земельної ділянки 79,94% земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0283 га зі всієї земельної ділянки, площею 0,0354 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] та [PERSON] , в рівних частках кожному без визначення меж. При цьому, відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-6114635672021, сформованого 25 травня 2021 року, вказана земельна ділянка належить на праві приватної власності тільки [PERSON] . Згідно Договору дарування частки земельної ділянки, укладеного 28 березня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] , яка діє від свого імені та від імені [PERSON] , [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар на своє ім`я та на ім`я [PERSON] , в рівних частках кожному, без визначення меж частку земельної ділянки, що становить 79,94% земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0283 га, з належної [PERSON] всієї земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0354 га, що розташована по [ADDRESS] . Вказаний договір дарування частки земельної ділянки посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О.С. та зареєстрований в реєстрі за №617. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). В силу ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно статтей 1261-1265 ЦК України У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Судом установлено, що позивачка [PERSON] є онукою померлої [PERSON] , та у встановлений законом строк подала у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Інші спадкоємці, а саме: син померлої - [PERSON] та дочка померлої - [PERSON] подали у нотаріальну контору заяви про відмову від прийняття спадщини в користь [PERSON] . Відтак, позивачка набула права на спадкування частки земельної ділянки, яка належала померлій [PERSON] . Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно достатті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно із ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 1 Договору дарування частки земельної ділянки від 28 березня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О.С. та зареєстрованого в реєстрі за №617, [PERSON] подарувала відповідачам [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному без визначення меж, частку земельної ділянки, що становить 79,94 відсотків земельної ділянки площею 0,0283 га, з належної [PERSON] всієї земельної ділянки загальною площею 0,0354 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Наведене свідчить, що в 2009 році [PERSON] та [PERSON] було подаровано в рівних частка 79,94 відсотка земельної ділянки, що дорівнювало 0,0283 га від загальної площі всієї земельної ділянки. Відтак кожен з них отримав по 39,97 відсотка (79,94% / 2) земельної ділянки, що відповідає площі 0,01415 га. Після укладення даного договору у [PERSON] залишилось у власності 20,06 відсотка земельної ділянки, що відповідає площі 0, 0071 га. Саме частка в розмірі 20,06 відсотка земельної ділянки, що відповідає площі 0,0071 га є предметом спадкування позивачкою після смерті бабусі [PERSON] . Чинним законодавством України не передбачено можливості реєстрації права власності на частку майна у відсотковому (процентному) співвідношенні, відтак така частка у процентах підлягає дробовому вираженні. Із матеріалів справи слідує, що станом на час розгляду даної справи кожному із Відповідачів згідно договору дарування належить по 39,97 відсотка частки земельної ділянки відповідно, що становить 3997/10000 частки у дробовому вираженні. Померлій [PERSON] після укладення договору дарування залишилось 20,06 відсотка частки земельної ділянки, що становить 2006/10000 частки у дробовому вираженні, право на спадкування якої має [PERSON] . За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно підлягають до задоволення шляхом визнання за [PERSON] право власності на 2006/10000 частки земельної ділянки, площею 0,0354 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування земельної ділянки, площею 0,0354 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6110100000:09:006:0032, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] . Щодо зустрічних позовів [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на майно за договором дарування, зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на майно за договором дарування, суд зазначає наступне. 28 березня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] , укладено договір дарування 19/50 часток будинковолодіння, згідно п. 1 якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар 19/50 часток будинковолодіння з належного [PERSON] цілого будинковолодіння в складі двох житлових будинків: під літ. «А» та під літ. «Б», що знаходяться під [ADDRESS] . Загальна площа будинковолодіння становить 320,6 кв.м., житлова площа - 129,8 кв.м. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О.С. та зареєстрований в реєстрі за №622. Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» (м. Тернопіль) №23434183 від 29 липня 2007 року, за [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності зареєстровано 19/50 частин домоволодіння, що знаходяться по [ADDRESS] . Відповідно до Договору дарування 21/50 часток будинковолодіння, укладеного 28 березня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] , діючою від імені [PERSON] , [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар на ім`я [PERSON] 21/50 часток будинковолодіння з належного [PERSON] цілого будинковолодіння в складі двох житлових будинків: під літ. «А» та під літ. «Б», що знаходяться під [ADDRESS] . Загальна площа будинковолодіння становить 320,6 кв.м., житлова площа - 129,8 кв.м. Договір посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О.С. та зареєстрований в реєстрі за №622. Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» (м. Тернопіль) №23434370 від 29 липня 2007 року, за [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності зареєстровано 21/50 частин домоволодіння, що знаходяться по [ADDRESS] . Згідно Договору дарування частки земельної ділянки, укладеного 28 березня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] , яка діє від свого імені та від імені [PERSON] , [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар на своє ім`я та на ім`я [PERSON] , в рівних частках кожному, без визначення меж частку земельної ділянки, що становить 79,94% земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0283 га, з належної [PERSON] всієї земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0354 га, що розташована по [ADDRESS] . Вказаний договір дарування частки земельної ділянки посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О.С. та зареєстрований в реєстрі за №617. Відповідно до п.4 Договору дарування частки земельної ділянки, дарувальник передала обдаровуваним частку земельної ділянки до підписання договору, обдаровані прийняли частку земельної ділянки. Згідно п. 6 Договору право власності у обдаровуваних на земельну ділянку виникає з моменту: прийняття дарунку, отримання Державного акту, його державної реєстрації. Як убачається із матеріалів цивільної справи, [PERSON] та [PERSON] зверталися до державного реєстратора з метою реєстрації права власності на частки спірної земельної ділянки. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Байковецької сільської ради Тернопільської області Василенко Наталії Дмитрівни про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №61666635 від 18 листопада 2021 року відмовлено [PERSON] у державній реєстрації права власності, оскільки не визначено розмір часток у праві спільної частково власності на земельну ділянку. Відповідно до ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі - продажу, оренди, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна, як це передбачає ст. 392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. У відповідності до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У відповідності до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України», № 4909/04, п. 58, від 10.02. 2010 року). З огляду на те, що за договором від 28 березня 2009 року [PERSON] подарувала [PERSON] та [PERSON] в рівних частках 79,94 відсотка земельної ділянки, що дорівнювало 0,0283 га від загальної площі всієї земельної ділянки. Відтак, кожен отримав по 39,97 відсотка (79,94% / 2) земельної ділянки, що відповідає площі 0,01415 га. Відтак, кожному із Відповідачів згідно договору дарування належить по 39,97 відсотка частки земельної ділянки відповідно, що становить 3997/10000 частки у дробовому вираженні. З урахуванням наведених обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання про обґрунтованість та доведеність позовних вимог за зустрічними позовами [PERSON] та [PERSON] , та вважає, що вони підлягають до задоволення у повному обсязі шляхом визнання за [PERSON] право власності на 3997/10000 частки земельної ділянки, площею 0,0354 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6110100000:09:006:0032, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та визнання за [PERSON] права власності на 3997/10000 частки земельної ділянки, площею 0,0354 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6110100000:09:006:0032, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що в даному випадку, на переконання суду, є належним способом захисту прав позивачів за зустрічним позовом, враховуючи, оскільки зазначені [PERSON] та [PERSON] обставини унеможливлюють іншим способом захистити їх права та інтереси. На підставі викладеного та

Outcome: approved