Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

У червні 2022 року до суду надійшла позовна заява, в якій комунальне підприємство "Павлоградтеплоенерго" Павлоградської міської ради просило суд стягнути з [PERSON] борг за спожиту теплову енергію. Позов обґрунтовано тим, що позивач є постачальником послуг з централізованого опалення, а відповідачка є споживачами вказаних послуг, що надаються за адресою: [ADDRESS] . Однак відповідачка оплату за спожиту фактично теплову енергію не проводила, у зв`язку з чим за період з 01.01.2002 року по 01.06.2022 року утворилась заборгованість по сплаті комунальних послуг за вказані послуги у розмірі 79850,69 грн. У зв`язку із вказаними обставинами позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Ухвалою суду від 01 липня 2022 року провадження у справі відкрито, постановлено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідачка та її представник подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідачка подала відзив на позов, в якому просила застосувати наслідки пропуску позивачем строків позовної давності. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідачка зареєстрована та проживають за адресою: [ADDRESS] з 19 серпня 2002 року по теперішній час. Вказане підтверджується копією відповідної довідки про реєстрацію місця проживання відповідачів від 22 червня 2022 року. Згідно копії ліцензії Дніпропетровської ОДА, позивач є постачальником теплової енергії. Відповідно копії типового індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії, відповідачка уклала вказаний договір із позивачем. Згідно копії особистого рахунку № [NUMBER] станом на травень 2022 року за адресою: [ADDRESS] наявна заборгованість по сплаті комунальних платежів за надані позивачем послуги щодо теплової енергії, яка становить 79850,69 грн. Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з п.5 ч.2 ст.7 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч.1 ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ч.3 ст.9 зазначеного Закону дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд звертає увагу на доводи відповідачки щодо застосування позовної давності та приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, у зв`язку із тривалою несплатою відповідачкою комунальних платежів за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] виникла заборгованість по сплаті комунальних платежів за надані позивачем послуги щодо теплової енергії, яка становить 79850,69 грн. Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню 79850,69 грн. Проте, відповідачка у своєму відзиві на позов заявила про застосування наслідків пропуску позивачем строку позовної давності. Відповідно до ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 267 ЦПК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за період з 01.01.2002 року по 01.06.2022, з позовом звернувся 17.06.2022, тобто з пропуском загального трирічного строку позовної давності. Таким чином, задоволенню підлягають вимоги за період після 17.06.2019 у сумі 35986,22 грн (79850,69 грн (борг станом на 01.06.2022) - 43864,47 грн (борг станом на 17.06.2019) = 35986,22 грн). На підставі всього вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідінсть задоволення позову частково. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, з відповідачки на користь позивача підлягає стягенню судовий збір у розмірі 1118,11 грн.

Outcome: partial