Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Боднарюк Віталій Іванович, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 04 серпня 2014 року вона з відповідачем уклала шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Керстенецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, актовий запис №04. Від сумісного проживання мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття взаємної любові та поваги, дружби, взаємодопомоги та взаєморозуміння щодо багатьох життєвих позицій, в тому числі ведення спільного господарства та виховання дітей. Подружні відносини між сторонами фактично припинилися. Вважає, що подальше сумісне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, на примирення категорично не згідна. \~ \~ \~ \~Просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] » та стягнути з відповідача на її користь судові витрати в розмірі 3992,40 грн, а саме витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн та судовий збір в сумі 992,40 грн. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 23.08.2022 року по справі відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.20). 01.09.2022 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він не заперечує щодо розірвання шлюбу, однак категорично заперечує проти залишення позивачкою після розірвання шлюбу прізвища " [PERSON] " та просить відмовити повністю у задоволенні вимог позивача у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. Відзив обгрунтовує тим, що до позовної заяви позивачем не додано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу, зазначено лише загальну суму 3000 грн. Інформація, яка міститься в договорі про надання правничої допомоги, який наданий суду, зокрема, перелік наданих послуг та фіксований розмір їх вартості не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснення ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги. Вартість послуг про надання правничої допомоги є явно завищеною та не співмірною з вартістю юридичної консультації щодо розірвання шлюбу на суму 1000 грн та за оформлення позовної заяви в сумі 2000 грн, оскільки ця категорія справ є справами незначної складності, по них є стала судова практика, а тому оформлення позовної заяви не потребувало будь-яких додаткових зусиль (а.с.23-28). Позивач [PERSON] та її представник адвокат Боднарюк В.І. у судове засідання не з`явилися, надали на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та її представника. Позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити, категорично заперечують проти надання строку на примирення (а.с.1 зворот, а.с.40). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав, згоден на розірвання шлюбу, просив суд строк для примирення не надавати, після розірвання шлюбу позивачці відновити дошлюбне прізвище. Крім того, просив відмовити у задоволенні клопотання позивача щодо стягнення з нього витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. Представник відповідача - адвокат Балакін В.М. в судовому засіданні підтримав відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення відповідача, його представника, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04 серпня 2014 року у виконавчому комітеті Керстенецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, актовий запис № 04, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 04.08.2014 року виконавчим комітетом Керстенецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області (а.с.4). Від сумісного проживання сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого мерією м. Мілан (Республіка Італія) 2015 року, номер [NUMBER] реєстр 01 серія А, справжність перекладу з італійської мови на українську мову засвідчено віце-консулом Генерального консульства України у Мілані [PERSON] та зареєстровано за нотаріальним номером 7062 н (а.с.7-9), та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.04.2019 року, виданого виконавчим комітетом Недобоївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області (а.с. 6). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені. Згідно ч.2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що причини, які побудили позивача звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу є обґрунтованими, так як сторони сімейні відносини не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї неможливо. Суд вважає, що сторони втратили відчуття любові і поваги один до одного, не підтримують подружніх відносин. Примирення між сторонами неможливо, а тому позов підлягає задоволенню, а шлюб на підставі\~ст.112 СК України\~- розірванню. Позивач в позові просить суд залишити їй після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище " [PERSON] " на прізвище " [PERSON] ", то вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Заперечення відповідача з приводу залишення позивачці після розірвання шлюбу прізвища « [PERSON] » є необґрунтованими. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч.8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч.1, п.1-2 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За положеннями ст.137 вказаного Кодексу: - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1); - за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2); Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12,\~46,\~56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Судом встановлено, що\~згідно ордера на надання правничої допомоги від 09 серпня 2022 року [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги від 09 серпня 2022 року надавалася правнича допомога адвокатом Боднарюк В.І. (а.с.10). 09 серпня 2022 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір про внесення змін та доповнень №1 до Договору про надання правничої допомоги від 09.08.2022 року, в якому сторони домовились, що за надання правничої допомоги у даній справі клієнт сплачує адвокату гонорар в розмірі 3000,00 грн, який включає в себе наступні послуги та їх вартість: усна консультація 09.08.2022 року 1000 грн, оформлення позовної заяви 09.08.2022 року 2000 грн (а.с.12). Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 09 серпня 2022 року [PERSON] сплатила адвокату Боднарюку В.І. 3000,00 грн за надану професійну правничу допомогу (а.с.13). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Такий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 20 травня 2020 року у справі № 154/1435/18-ц та від 17 березня 2021 року у справі № 712/1720/19. У відзиві на позов від 01.09.2022 року, поданому до суду, [PERSON] зазначає про те, що розрахунки, надані позивачем на підтвердження витрат понесених нею на правничу допомогу, є завищеними та було вказано про неспівмірність таких витрат, та просив відмовити у їх стягненні в повному обсязі. Приймаючи до уваги та оцінюючи доводи, викладені у відзиві на позов, суд дійшов висновку про те, що аргументи, викладені у ньому, по суті є клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги у розумінні частин п`ятої, шостої\~статті 137 ЦПК України. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України: у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Проте, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved