Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся 18.09.2020р. до суду зданим позовом у якому просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на його користь борг у сумі 2242400 грн. Позов вмотивовано тим, що його дочка [PERSON] перебувала з 07 травня 2011р. у шлюбі з [PERSON] , і 31.05.2012р. він передав дочці 50000 доларів США, а 01.06.2012р. ще 30000 доларів США, на придбання ними квартири [ADDRESS] , про вона написала розписки від 31.05.2012р. та 01.06.2012р., з терміном повернення до 01.01.2020р. Враховуючи, що гроші передавалися їй для придбання квартири і квартира була придбана, просив стягнути з обох солідарно зазначену суму. Відповідач [PERSON] та його представник проти задоволення позову заперечували, подали відзив у якому зазначили, що [PERSON] грошей від [PERSON] по вказаних розписках не отримував, [PERSON] [PERSON] була написана інша розписка на запозичення 40000 доларів США від 31.05.2012р., яка не є предметом розгляду справи. Відповідачка [PERSON] позов визнала, просила розглядати справу за її відсутністю. У судовому засіданні позивач та його представника позов підтримали, просили його задовольнити, а відповідач [PERSON] та його представник проти його задоволення заперечували. Свідки [PERSON] , [PERSON] , та допитаний у якості свідка відповідач [PERSON] дали пояснення суду, що мати [PERSON] позичала у [PERSON] гроші для придбання квартири відповідачами. Квартира прибавалася за кошти, які надавалися подружжю їхніми батьками порівну. Їм нічого не відомо про отримання [PERSON] 80000 доларів США від її батька на придбання квартири. Свідок [PERSON] надав суду пояснення, що він займався супроводженням укладення угоди про купівлю квартири [ADDRESS] [PERSON] , при цьому гроші за квартиру забудовнику передавав [PERSON] та його дочка. Вислухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, та не спростовується сторонами, що з 07 травня 2011 року по 10 жовтня 2019 року [PERSON] та [PERSON] знаходилися у зареєстрованому шлюбі. Остання є дочкою позивача. З розписки від 31.05.2012 року вбачається, що [PERSON] взяла в борг у [PERSON] 50000 доларів США на придбання квартири за адресою [ADDRESS] , які зобов`язалася повернути до 01.01.2015 року (а.с.9об.). Крім цього у вказаній розписці позивач 01.06.2012р. [PERSON] зробила доповнення, у якому зазначила, що отримала від [PERSON] додатково 30000 доларів США на придбання квартири за адресою [ADDRESS] , які зобов`язалася повернути до 01.01.2020 року (а.с.9). Рішенням Київського районного суду м.Одеси у справі №947/21450/19 від 11.03.2020р., зокрема, визнано спільним майном подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності квартиру за адресою [ADDRESS] . Поділено спільне майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності, визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності по Ѕ частині квартири [ADDRESS] за кожним. Рішення набрало законної сили. Позивач у своїй позовній заяві зазначив, що отримані кошти по розписках були використані на придбання квартири за адресою [ADDRESS] . Не зважаючи на те, що термін повернення боргу, вказаних у розписках вже минув, борг не повернуто, тому просив позов задовольнити. Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1049ч.1 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Відповідно до\~ст. 65 СК України\~при укладанні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладання одним із подружжя договорів щодо цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов`язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов`язань. Відповідно до ч. 1.\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається,як на підставу своїх вимог та заперечень. Суди повинні досліджувати, чи отримані грошові кошти були витрачені в інтересах сім`ї, чи підтверджено це відповідними доказами, а також з`ясовувати, чи надавав інший з подружжя у письмовій формі згоду на укладення договору позики. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 20 лютого 2013 року у справі N 6-163 цс 12. Суд приходить до висновку, що позивачем не доведено того, що саме кошти, які були отримані його дочкою відповідачем [PERSON] у борг, використані в інтересах сім`ї [PERSON] . Також, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач [PERSON] надавав свою згоду на отримання грошей відповідачем [PERSON] у борг від позивача. Розписка не містить інформації про обізнаності [PERSON] в отриманні грошей відповідачем [PERSON] взагалі, та в інтересах сім"ї . Доказів того, що зазначена квартира була придбана саме за гроші, отримані [PERSON] по розписках написаних нею від 31.05.2012р. та 01.06.2012р. у справі не має. Відсутній будь-який документ, що свідчить про згоду відповідача [PERSON] на отримання позики його дружиною [PERSON] . Суд не може погодитися з ствердженнями позивача та його адвокатів, що вказаний у розписках борг є спільним боргом подружжя, оскільки вказані ствердження не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи і доказів вказаного ними не надано, не надано ніяких письмових доказів саме того, що відповідач [PERSON] був згоден на отримання вказаних грошових сум по вказаних розписках написаних його дружиною [PERSON] та вони використані в інтересах сім`ї, \~а на припущеннях (частина шоста\~статті 81 ЦПК України) доказування ґрунтуватися не може. Отже, суд дійшов висновку, що підстав для стягнення боргу за вказаними розписками з [PERSON] не вбачається. Оскільки відповідач [PERSON] не надала суду доказів повернення боргу позивачеві, то на підставі ст.ст.1049ч.1\~ЦК України\~з неї підлягають стягненню 2242400 грн., які еквівалентні 80000 доларам США, станом на 15.09.2020р. (за курсом 100 доларів США 2803 грн. станом на 15.09.2020р.), тому позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст.141ч.1 ЦПК України суд стягує документально підтверджені судові витрати з відповідача [PERSON] у сумі 10510 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial