Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] за довіреністю - [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому прохає стягнути з відповідача [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів за період з вересня 04.02.2014 року по 01.03.2020 року в розмірі 133 967 грн. 20 коп. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 21.03.2014 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього стна [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого законом мінімуму, починаючи з 04лютого 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Проте, відповідач частково ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо утримання дитини, у зв`язку з чим має заборгованість по сплаті аліментів, 777 761 грн. 71 коп. Позивачем проведено розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів враховуючи правову позицію постанови пленуму ВСУ від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16- ц та постанови пленуму ВСУ від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц. Ухвалою суду від 22 серпня 2022 року позовна заява прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, сторони до суду не з`явились. Від прелдставника позивача надійшло письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги нею підтримані повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався. Суд, дослідивши матеріали справи та надані позивачем письмові докази, приходить до наступного. Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 21.03.2014 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 лютого 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку, проведеного державним виконавцем Шевченківського ВДВС у місті Полтаві Північно-Східного межрегіонального управління міністерства юстиції (м.Суми), заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] , 2008 року народження, за період з 04лютого 2014 року по 01.04.2017 року складає 30477 грн. 46 коп., а з квітня 2017 по 01 березня 2020 року складає 103489 грн. 74 коп. З розрахунку вбачається, що відповідач не систематично сплачував аліменти на утримання дитини за вказаний період. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина(частина третястатті 181 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідност. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1ст. 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. За змістомст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу нормглави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Пунктом 22постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів`роз`яснено, що передбаченаст.196 СКУкраїни відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та другастатті 614 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першоїстатті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Відповідний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаноїпалати Касаційного цивільного суду від 14.12. 2020 у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19). Враховуючи викладене, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Устатті 196 СК Українине встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: S=(A1х1%хQ1) + (A2х1%хQ2) + … (Anх1%хQn), де: S - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня на заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при вирішенні спору про стягнення на підставі ч. 1ст.196 СК Українипені від суми несплачених аліментів слід з`ясувати розмір не сплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 за результатами розгляду справи № 572/1762/15-ц. Враховуючи, що відповідачем розрахунок заборгованості зі сплати аліментів не спростований, доказів його недостовірності не надано, виходячи із правової позиції Верховного Суду від 25.04.2018, на переконання суду розмір неустойки (пені) по аліментах розрахований позивачем за вищевказаною формулою є правильним. При цьому, до проведеного розрахунку розміру неустойки за прострочення сплати аліментів, суд застосовує положення ч. 1ст. 196 СК України, відповідно до якого, сума пені не може бути більшою, ніж 100% заборгованості по аліментам, яка згідно розрахунку позивачки та довідки головного державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Полтаві Північно-Східного межрегіонального управління міністерства юстиції (м.Суми) О.П. Філонюк становить 133967 грн. 20 коп. Оскільки відповідач був обізнаний про рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, знав про свій обов`язок сплати аліментів, доказів того, що відповідач не міг сплачувати аліменти та те, що заборгованість по аліментам утворилася з неналежних від нього причин суду не надано. Отже, в діях відповідача наявна винна поведінка, що призвела до виникнення заборгованості по аліментах. Так, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першоюстатті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 334/7702/16 (провадження № 61-42142св18). Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи положення ч. 1ст. 196 СК України, що розмір пені, який підлягає стягненню, не може бути більшим 100 % заборгованості, максимально враховуючи інтереси дитини, суд,

Outcome: approved