Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

У лютому 2022 року представник позивача звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 74 243,11 грн. та стягнути з відповідача судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24 вересня 2019 року [PERSON] звернувся до акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк», Банк) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву-анкету до договору про надання банківських послуг від 24 вересня 2019 року. Банк свої зобов`язання виконав, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами в сумі 100 000 грн на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. В той же час відповідач не надав Банку грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, відповідно до умов договору, не сплатив щомісячні мінімальні платежі, у зв`язку з чим, та відповідно до пунктів 5.16 п. 5 Розділу ІІ Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. 8 жовтня 2021 року банк направив відповідачу повідомлення про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити заборгованість. Проте, відповідач не вчинив жодних дій, направлених на погашення заборгованості, у зв`язку з чим кредит став у формі «на вимогу». Загальний розмір заборгованості станом на 28 грудня 2021 року становить 74243,11 грн, в тому числі: 72 268,60 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 1 974,15 грн. - заборгованість за порушення грошового зобов`язання. Посилаючись на викладене, позивач просив про задоволення позову. У позовній заяві позивач також просив розгляну справу у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Ухвалою судді від 31 травня 2022 року в справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відзив від відповідача не надійшов. Сторони в судове засідання не з`явились. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив,не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що 24 вересня 2019 року між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання останнім анкети-заяви до договору про надання банківських послуг (Монобанк), відповідно до умов якого АТ «Універсал Банк» відкрило [PERSON] поточний рахунок у гривні та надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 100 000 грн. У заяві зазначено, що [PERSON] згодний з тим, що ця заява, разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення. Згідно з наданим банком розрахунком станом на 28 грудня 2021 року заборгованість [PERSON] №б/н від 24 вересня 2019 року, становить 74243, 11 грн, в тому числі: 72 268,60 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 1 974,15 грн. - заборгованість за порушення грошового зобов`язання. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Аналіз зазначених норм права та встановлені в судовому засіданні обставини, дають підстави для висновку про те, що, оскільки фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання відповідачем обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, позивач має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання відповідачем обов`язку з повернення, зокрема, фактично отриманої суми кредитних коштів. Доказів того, що відповідач сплатив заборгованість за тілом кредиту суду не надано, також не надано спростування наданого позивачем розрахунку. В той же час, звертаючись до суду з позовом позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за порушення грошового зобов`язання. в розмірі 1974,51 грн. Разом з тим, в анкеті-заяві позичальника від 24 вересня 2019 року відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Обґрунтовуючи право на нарахування неустойки, банк, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 24 вересня 2019 року, посилався на визначені ним Тарифи. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету до договору про надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. З урахуванням приписів ч. 6 ст. 81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) принципу справедливості розгляду справи судом. У зв`язку з наведеним, позов АТ «Універсал Банк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом підлягає частковому задоволенню, а саме в сумі 72 268,60 грн. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 6 цієї статті). Звертаючись до суду з позовом позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 74 243,11 грн. Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно з підпунктом 1) пункту 1 частини 2 цієї статті за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою судовий збір становить 1,5 відсоток ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, під час звернення до суду із позовом, АТ «Універсал Банк» вказав ціну позову в розмірі 74 243,11 грн. При зверненні до суду з позовом позивач сплатив 1 прожитковий мінімум для працездатних осіб, а саме 2481 грн. Разом з тим, до задоволення підлягають позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованість в сумі 72 268,60 грн., що складає орієнтовно 97,3 % від суми 74 243,11 грн. Отже, сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 97,3 % х 2481 грн : 100% = 2414,01 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України інша частина судового збору компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. України, ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial