Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-09 00:00:00

24 червня 2022 року до суду надійшов вказаний позов, який обґрунтовано тим, що [PERSON] з [PERSON] з 02 серпня 2003 року по 13 листопада 2017 року перебували у шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо один від одного, діти проживають разом із [PERSON] . З моменту розлучення [PERSON] з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не спілкується з дітьми, участі у житті сина та доньки свідомо не приймає, на жодний контакт з [PERSON] чи дітьми не виходить. [PERSON] самостійно утримує дітей, займається їх фізичним, духовним, моральним та культурним розвитком. Проте, кожного разу при необхідності юридичної участі [PERSON] як батька, щодо вибору місця проживання [PERSON] з дітьми, їх реєстрації місця проживання, виїзду за кордон дітей на оздоровлення та вчинення інших дій, [PERSON] зазначає, що має бажання аби діти проживали разом із ним, стверджує, що має намір їх забрати, ставить свої умови де та як [PERSON] має жити з дітьми. При цьому, дії [PERSON] не направлені на інтереси дітей. Оскільки донька в силу свого віку вже самостійно визначає місце свого проживання, [PERSON] просить суд визначити місце проживання сина [PERSON] , [INFO] , разом із нею. Ухвалою суду від 29 серпня 2022 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Управління службу в справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, доручено третій особі підготувати та надати до суду висновок щодо доцільності (недоцільності) визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , разом із його матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 16 вересня 2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, представник позивача [PERSON] 03 жовтня 2022 року звернувся із заявою про розгляд справи без його участі, в якій підтримав позовні вимоги та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився за невідомими суду причинами, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про поважні причини неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та наявних у справі доказів ухвалює заочне рішення. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, просили розглянути справу за відсутності їх представника, на виконання ухвали суду від 29 серпня 2022 року надали висновок про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що з 02 серпня 2003 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] та [PERSON] шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть з кінця 2013 року, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2017 року шлюб між ними розірвано (а. с. 6). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають спільних дітей, сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), доньку [PERSON] , [INFO] (паспорт громадянина України № [NUMBER] ) (а. с. 10-13). Через неможливість отримати дозвіл [PERSON] на виїзд сина [PERSON] за кордон з матір`ю, [PERSON] зверталась до суду з позовом про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2021 року надано тимчасовий дозвіл на виїзд за межі України за кордон малолітньому [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] у період з 01 червня 2021 року по 01 червня 2022 року включно (а. с. 14-15). З висновку органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради №7/11-280 від 13 вересня 2022 року вбачається, що доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , за місцем їх проживання, за адресою: [ADDRESS] , як таке, що відповідає інтересам малолітньої дитини (а. с. 28-30). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як визначено ст. ст. 141,\~153 СК України, яка кореспондується зі\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У розумінні\~положень ч.\~2\~ст.\~160,\~ст.\~161\~СК України,\~місце проживання\~дитини,\~яка досягла\~десяти років,\~визначаєтьсяза спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.\~Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. У справі, яка розглядається, судом не встановлено виняткових обставин у розумінні положень\~ст. 161 СК України, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матір`ю [PERSON] . Із системного тлумачення положень Конвенції про права дитини, Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України, випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Враховуючи, що діти [PERSON] та [PERSON] після того, як [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб та припинили жити разом проживають разом саме з [PERSON] , яка самостійно утримує дітей, займається їх фізичним, духовним, моральним та культурним розвитком, змогла створити належні умови для проживання та розвитку дітей, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача та визначення місця проживання [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] , що відповідатиме інтересам дитини. Також, згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved