Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Свій позов обґрунтовує тим, що з 26.05.2002 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В шлюбі народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] . Вказує, що з відповідачем не проживає вже більше одного року, останній відмовляється надавати добровільно кошти на утримання молодшого сина. Вона не працює та є інвалідом третьої групи. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] не надає, фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Покликаючись на викладені обставини, просить суд стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 3500 грн. на місяць до досягнення ним повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали. Просили суд позов задовольнити. Відповідач та його представник заявлені вимоги визнали частково. Суду пояснили, що відповідач не заперечує проти стягнення аліментів в розмірі 1500 грн. Представник третьої особи подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення учасників судового розгляду з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони з 26.05.2002 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 26.05.2002 року (а.с. 5). В шлюбі народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04.01.2003 року, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 27.09.2004 року, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданого 27.05.2014 року. Батьками дітей згідно зазначених свідоцтв є [PERSON] та [PERSON] . З матеріалів справи та пояснень сторін судом встановлено, що малолітній [PERSON] проживає та перебуває на утриманні [PERSON] . Відповідно до\~ст.12\~ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно \~ \~ \~ \~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» \~ \~ \~ \~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована \~ \~ \~ \~Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 рокуі набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до змісту\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. В п.17 постанови Пленуму\~ВСУ від\~15.05.2006\~року №3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. У відповідності до ст. ст.\~180,\~181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; Згідно до ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує матеріальне становище сторін, їх сімейний стан, стан здоров`я, перебування на утриманні інших осіб, стан здоров`я дитини, надання відповідачем матеріальної допомоги добровільно та вважає за можливе стягнути з нього в користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову 30.03.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~Посилання сторони відповідача на наявність інших дітей, які проживають з ним, суд відхиляє, оскільки вони є повнолітніми і мають самостійний заробіток, про що сторони ствердили в судовому засіданні. \~ Суд приходить до висновку також, що згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 992,40 грн. судового збору. \~ \~ \~ \~Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. \~ \~ \~ \~На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: partial