Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптіма Вест" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором суборенди нежитлового приміщення. Позов мотивує тим, що 01 вересня 2020 року між ТОВ "Оптіма Вест" та [PERSON] було укладено Договір суборенди нерухомого майна (нежитлового приміщення) №41, відповідно до умов якого позивач передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування (суборенду) нежитлове приміщення площею 34,9 квадратних метрів, розташованого на восьмому поверсі офісного центру за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням - для розміщення офісу, терміном дії з 02.09.2020 року по 31.08.2023 року. Договір складено та підписано сторонами 01.09.2020 року, а також складено та підписано Акт приймання-передачі приміщення. Вказує, що відповідач прийняв на себе зобов`язання щомісяця, протягом трьох банківських днів від дати виставлення позивачем рахунку, але у будь-якому разі не пізніше 10 числа поточного місяця, сплачувати позивачу суборендну плату, сервісний платіж, а також відшкодовувати комунальні платежі за кожен поточний місяць користування приміщенням. Зазначає, що за умовами договору, при достроковому припиненні чи розірванні договору з ініціативи відповідача, такий повинен письмово попередити позивача про загадані наміри не пізніше, як за 90 календарних днів та одночасно сплатитипозивачу за дострокове припинення чи розірвання договору авансовий платіж з суборендної плати за передостанній календарний місяць суборенди. Разом з тим, в порушення умов договору, відповідач 28.01.2021 року самовільно залишила суборендоване приміщення, не попередила пимьсово позивача про намір достроково припинити/розірвати договір за 90 календарних днів до бажаної дати, не сплатила за дострокове припинення/розірвання договору авансовий платіж з суборендної плати за передостанній місяць суборенди, не підписала з позивачем передбачений умовами договору Акт приймання-передачі (повернення) приміщення з суборенди, не провела у встановленому договором порядку грошовий розрахунок з позивачем за договором на загальну суму 32474,73 грн. З метою досудового врегулювання погашення заборгованості за договором позивач 29.01.2021 року шляхом надсилання рекомендованого листа на адресу реєстрації відповідача, звернувся з претензією на вищевказану суму, яку відповідач залишила без реагування. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за Договором суборенди нерухомого майна (нежитлового приміщення) №41 від 01.09.2020 року в сумі 32474,73 грн. та стягнути судові витрати. Не погоджуючись з поданим позовом, від представника відповідача [PERSON] - адвоката Лесика С.І. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Відзив мотивує тим, що відповідач дізналась про існування Договору суборенди нерухомого майна (нежитлового приміщення) №41 від 01.09.2020 року тільки 01.06.2021 року, тобто коли отримала лист від Франківського районного суду м.Львова з копією ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву із додатками до неї. Вказує, що відповідач ніколи не проживала у Львові, тим більше не брала в суборенду на території міста будь-яку нерухомість. Після цього, як вона довідалась про дану позовну заяву, нею було подано до Володимир-Волинського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області заяву про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, а саме підроблення її підписів у вищезазначеному договорі та на даний момент відкрите кримінальне провадження, в якому відповідачка є потерпілою. Вказує, що відповідачка не підписувала жодних договорів із позивачем, не здійснювала волевиявлення на укладення спірного договору суборенди та не знала про його існування, підроблення підпису однієї з сторін означає, що сторони згоди з будь-яких умов договору не досягали. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив такий задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, вказала, що позов не визнає, просила відмовити в задоволенні такого та стягнути з позивача судові витрати зі сплати вартості експертизи в розмірі 7772,45 грн. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 05.03.2020 року між Товариством з додатковою відповідльністю "НДІ "Амфітон" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптіма Вест" укладено Договір оренди нерухомого майна (нежитлового приміщення) №А-1, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування (оренду) нежитлове приміщення загальною площею 34,9 квадратних метрів (кімната №605), що розташоване на 6-му поверсі в Офісному центрі за адресою: [ADDRESS] (а.с.18-25). 01.04.2020 року на виконання умов вищевказаного договору, між ТДВ "НДІ "Амфітон" та ТОВ "Оптіма Вест" складено та підписано Акт приймання-передачі нежитлового приміщення загальною площею 34,9 кв.м., що розташоване на 6-му поверсі в Офісному центрі за адресою: [ADDRESS] (а.с.26). Відповідно до Договору суборенди нерухомого майна (нежитлового приміщення) №41 від 01.09.2020 року, який укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптіма Вест" та [PERSON] та Акту приймання-передачі приміщення від 02.09.2020 року, орендар передав, а суборендар прийняв в строкове платне користування (суборенду) нежитлове приміщення загальною площею 34,9 квадратних метрів (кімната №605), що розташоване на 6-му поверсі в Офісному центрі за адресою: [ADDRESS] на підставі Договору оренди нерухомого майна (нежитлового приміщення) №А-1 від 05.03.2020 року, укладеного між ТДВ "НДІ "Амфітон" та ТОВ "Оптіма Вест" (а.с.8-16). Відповідно до п.3 вищевказаного договору, розмір суборендної плати за 1 кв.м. суборендованої площі приміщення, за календарний місяць встановлюється у розмірі 248,06 гривень, що в еквіваленті грошового зобов`язання становить 9,00 доларів США за курсом НБУ на момент укладення цього договору, але, у будь-якому разі, не менше 248,06 гривень за один квадратний метр орендованої площі за календарний місяць. Пунктом 3.1. передбачено, що крім суборендної плати, суборендар сплачує щомісячно орендарю сервісний платіж (плату за послуги з обслуговування приміщення та офісного центру), що становить 27,56 грн. за 1 кв.м. суборендованої плати за один календарний місяць, що в еквіваленті грошового зобов`язання становить 1,00 доларів США за курсом НБУ на момент укладення договору. Відповідно до п.3.7, 3.8 вказаного договору до вартості суборендної плати не входить вартість послуг з електропостачання приміщення та послуг з централізованого опалення, водопостачання та водовідведення. Суборендар відшкодовує орендареві до 5 числа поточного місяця за спожиті послуги у попердньому місяці. Згідно розрахунку заборгованості за Договором суборенди нежитлового приміщення №41 від 01.09.2020 року, укладеним між ТОВ "Оптіма Вест" та [PERSON] станом на 26.03.2021 року така становить 32474,73 грн., що включає в себе заборгованість з суборендної плати в розмірі 26195,63 грн.; заборгованість з сервісного платежу в розмірі 3872,30 грн.; заборгованість з відшкодування витрат за активну електроенергію в розмірі 321,75 грн.; заборгованість з відшкодування витрат за тепло та приєднане теплове навантаження в розмірі 2085,05 грн. (а.с.7). 28.01.2021 року комісією ТОВ "Оптіма Вест" складено акт, відповідно до якого комісією встановлено факт самовільного залишення суборендарем [PERSON] нежитлового приміщення загальною площею 34,9 кв.м. (кімната № [NUMBER] ), що розташоване на шостому поверсі Офісного центру за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ТОВ "Оптіма Вест" було направлено відповідачу [PERSON] претензію на суму 32474,73 грн., однак така повернулась на адресу позивача з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с.30-33). Згідно зст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно дост. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частини перша та друга статті 640 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що невчинений (неукладений), права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли (правовий висновок зазначений у Постанові Великої Палати ВС від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц) . Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 23.07.2021 року призначено по справі судову почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставлено питання: - чи належить підпис в договорі суборенди нерухомого майна (нежитлового приміщення) №41 від 01 вересня 2020 року в графах "суборендар" та в графі "фізична особа" відповідачці чи іншій особі?; - чи на фотокопії паспорта громадянина України відповідачки напис з підписом "копія вірна [PERSON] підпис 17.06.20р." належить відповідачці чи іншій особі?Проведення експертизи доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз (ЛНДІСЕ), попередивши їх про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову від дачі висновку за ст. 384, 385КК України. Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №1089-Е від 20.06.2022 року підписи від імені [PERSON] , розташовані у рядку "Суборендар" в нижній правій частині аркушів Договору суборенди нерухомого майна (нежитлового приміщення) №41 від 01 вересня 2020 року, а також підписи від її імені, розташовані у рядках "Суборендар Фізична особа [PERSON] " вказаного Договору виконані не [PERSON] , а іншою особою. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року справа № 145/2047/16-цв правочин, який не вчинено (договір, який не укладено) не підлягає визнанню недійсним. З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги, що підпис у Договорі суборенди нерухомого майна (нежитлового приміщення) №41 від 01.09.2020 року, за яким позивач просить стягнути заборгованість, проставлено від імені відповідачки [PERSON] іншою особою, а отже відсутні підстави для задоволення позову про стягнення заборгованості за вищевказаним договором. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно правил статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову повністю. Відповідно до положень ст.ст. 133,141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню оплата за проведення судової почеркознавчої експертизи у сумі 7722,45 грн., а судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору слід залишити за позивачем.

Outcome: approved