Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» (далі по тексту - відповідач 1, Страховик), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2), відповідно до якого просив стягнути, з відповідача 1 на свою користь страхове відшкодування у розмірі 34 668, 57 грн., стягнути з відповідача 2 на свою користь майнову шкоду у розмірі 140 966, 02 грн., стягнути з відповідача 1 та відповідача 2 на свою користь судовий збір у розмірі 1 756, 35 грн. Позиція позивача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником транспортного засобу марки «AUDI A8», д.н.з. [NUMBER] . 27.07.2017 о 17 год. 00 хв. у м. Києві по вул. Басейна, 5-Б сталась ДТП за участю транспортного засобу (далі по тексту - ТЗ) марки «Mitsubishi», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу марки «AUDI A8», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Постановою Печерського районного суду м. Києва від 14.12.2017 відповідача 2 визнано винним вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності. Внаслідок ДТП транспортні засоби учасників отримали механічні пошкодження, що також підтверджується вказаною вище постановою суду. Вартість відновлюваного ремонту ТЗ позивача становить 229 843, 33 грн., вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивача складає 88 877, 30 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача 2 на момент ДТП застрахована у АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП». Ліміт виплат за шкоду майну становить 100 000, 00 грн. відповідно до Полісу № АК2589019. Страховиком відповідача 2 було здійснено страхову виплату позивачу у сумі 54 208, 73 грн. Разом з тим, розрахунок розміру страхового відшкодування, який підлягає до стягнення з відповідача 1 виглядає так: 88 877, 30 грн. - 54 208, 73 грн. = 34 668, 57 грн. (в межах ліміту виплат за полісом). Станом на день звернення з вказаним позовом до суду відповідач 1 доплату у вказаній сумі не здійснив, а відтак позивач звернувся до суду з вказаними вимогами. Крім того, оскільки відповідач 2 є безпосереднім заподіювачем шкоди майну позивача, а вартість відновлюваного ремонту складає 229 843, 22 грн., то з останнього до стягнення підлягає різниця суми, не покрита страховим відшкодуванням: 229 843, 22 грн. - 88 877, 30 грн. = 140 966, 02 грн. У зв`язку з наведеним позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позиція відповідача 1. Представник відповідача 1 проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Зазначив, що відшкодував позивачу оцінену шкоду, зменшену на суму франшизи, з урахуванням фізичного зносу, за виключенням ПДВ (20 %) у розмірі 54 208, 73 грн. та у відповідності до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, позивачем не було надано документального підтвердження з проведення оплати ремонтних робіт, тому наданий позивачем Звіт № 1103 не є належним доказом на підтвердження понесених позивачем витрат. Позиція відповідача 2. Від відповідача 2 відзив не надходив. 06.03.2019 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам встановлено строки для надання заяв по суті справи. 01.07.2019 від представника відповідача 1 надійшов відзив. 11.12.2019 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. задоволено клопотання представника позивача та призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу, провадження по справі зупинено. 20.01.2020 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. поновлено провадження справі. 02.03.2020 від КНДЕКЦ надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи. 23.07.2020 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. задоволено клопотання експерта та направлено матеріали справи та додаткові матеріали до експертної установи для проведення експертизи. 21.02.2022 до суду надійшов висновок експерта від 11.02.2022 № СЕ-19/111-21/45712-АВ. 23.02.2022 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. справу призначено до розгляду. 11.10.2022 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності та заява про уточнення позовних вимог. Позивач, представник позивача у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. У клопотання представник вказав, що позовні вимоги, з урахуванням уточнень, підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Крім того, представником позивача подано також заяву про уточнення позовних вимог, з урахуванням висновку експерта від 11.02.2022 № СЕ-19/111-21/45712-АВ, відповідно до якої він просив стягнути з відповідача 1 на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 23 022, 35 грн., з відповідача 2 на користь позивача майнову шкоду у розмірі 131 225, 37 грн., з відповідачів 1 та 2 на користь позивача витрати по сплаті судового збору та витрати на проведення експертного дослідження. Так відповідно до п. 1-2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, яка визначає процесуальні права та обов`язки сторін, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу;позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Разом з тим, положеннями ЦПК України не передбачено подання такого виду заяви по суті справи, як заява про уточнення позовних вимог. Відтак, суд розцінює подану позивачем заяву як таку, що позивач підтримує свої позовні в частині, а саме в частині стягнення з відповідача 1 на свою користь страхового відшкодування у розмірі 23 022, 35 грн., а з відповідача 2 в частині стягнення на свою користь майнової шкоди у розмірі 131 225, 37 грн. Відповідач 1 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином, на адресу відповідача направлялась копія ухвали про відкриття провадження по справі та судові повістки. Відповідач 2 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином, на адресу відповідача направлялась копія ухвали про відкриття провадження по справі та судові повістки. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, встановив наступні обставини справи. Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України). За положеннями статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Положеннями ч. 1 ст.1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортних засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У свою чергу, згідно вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Положеннями статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно вимог п.п. 34.2, 34.3 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). При цьому, згідно п. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Судом встановлено, що позивач є власником транспортного засобу марки «AUDI A8», д.н.з. [NUMBER] (Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ). Судом також встановлено, що 27.07.2017 о 17 год. 00 хв. у м. Києві по вул. Басейна, 5-Б сталась ДТП за участю ТЗ марки «Mitsubishi», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та ТЗ марки «AUDI A8», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Постановою Печерського районного суду м. Києва від 14.12.2017 відповідача 2 визнано винним вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності. Крім того, вказаною постановою суду також встановлено, що автомобілю позивача було завдано механічних пошкоджень. Згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність відповідача 2 на момент ДТП була застрахована у АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП». Ліміт виплат за шкоду майну становить 100 000, 00 грн. відповідно до Полісу № АК2589019. Відповідно до Звіту № 1103 про оцінку автомобіля «AUDI A8 3.7 QUATTRO», д.н.з. [NUMBER] , складеного оцінювачем ФОП [PERSON] на замовлення позивача та на підставі договору, укладеного із ТОВ «Автокредит плюс» від 07.08.2017, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «AUDI» в результаті пошкодження при ДТП складає 229 843, 32 грн., ринкова вартість автомобіля складає 500 699, 10 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «AUDI» в результаті пошкодження при ДТП, станом на 09.08.2017 складає 88 877, 30 грн. Судом встановлено і вказана обставина не заперечується сторонами, що 16.05.2018 Страховиком відповідача 2 було здійснено позивачу страхову виплату у сумі 54 208, 73 грн. Позивач із розміром страхової виплати не погодився та надав до суду розрахунок розмір страхового відшкодування, який підлягає до стягнення з відповідача 1: 88 877, 30 грн. - 54 208, 73 грн. = 34 668, 57 грн. (в межах ліміту виплат за полісом). Представник відповідача 1 заперечив проти визначеного позивачем розміру страхового відшкодування, який має бути доплачений позивачем на підставі Звіту № 1103. 11.12.2019 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва за клопотанням представника позивача було призначено судову автотоварознавчу експертизу, за результатами проведення якої до суду надійшов Висновок експерта 11.02.2022 № СЕ-19/111-21/45712-АВ, складений судовим експертом КНДЕКЦ С.Левченко. Відповідно до вказаного Висновку, вартість відновлюваного ремонту ТЗ позивача в результаті ДТП, яка трапилась, станом на дату ДТП, складала 208 456, 45 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля в результаті ДТП, станом на 27.07.2017 складала 77 231, 08 грн. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 1 на користь позивача страхового відшкодування підлягає частковому задоволеню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума у розмірі 23 022, 35 грн., що становить різницю між виплаченим Страховиком страховим відшкодуванням і розміром матеріального збитку, встановленого Висновком. При цьому, відповідач 1, у відповідності до ст. 12, 81 ЦПК України, належними та допустимими доказами не спростував встановлені у судовому засіданні обставини, зокрема, те, що підстави для виплати страхового відшкодування відсутні, або розмір завданої майну позивача шкоди менший чи взагалі відсутній. Крім того, згідно ст. 1194 ЦК України, в разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої шкоди, винуватець має сплатити потерпілому різницю між розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Вказана позиція знайшла своє підтвердження у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Крім того, у пунктах 85-91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року по справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21) вказано, що: «обов`язок з виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у разі недостатності коштів та майна відповідного страховика, покладено на МТСБУ з моменту визнання цього страховика банкрутом та/або його ліквідації як юридичної особи. Системний аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що МТСБУ має зобов`язання на відшкодування шкоди замість страховика лише у випадку визнання його банкрутом та/або ліквідації. При цьому немає значення, чи це було підставою для його виключення із числа членів МТСБУ та/або позбавлення його повного членства. Одночасно у випадку припинення членства страховика в МТСБУ (виключення з числа членів та/або позбавлення повного членства) у зв`язку з банкрутством та ліквідацією, МТСБУ зобов`язане здійснити регламентні виплати на підставі переданих до нього матеріалів усіх укладених договорів обов`язкового страхування у випадку недостатності коштів і майна страховика для здійснення страхових виплат. Відтак відповідно до зазначеного Закону з моменту визнання судом страховика банкрутом та введення ліквідаційної процедури передбачено обов`язкові умови для проведення МТСБУ регламентних виплат за страховика, що визнаний банкрутом, а саме: підтвердження факту визнання страховика банкрутом; наявність невиконаних зобов`язань страховика за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів; недостатність коштів та майна страховика для виконання його зобов`язань за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Таким чином, МТСБУ відповідно до Закону № 1961-IV відшкодовує шкоду за страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований (виключений з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань); в інших випадках страховик зобов`язаний самостійно відшкодувати шкоду, у тому числі в процедурі банкрутства та ліквідації як юридичної особи. Враховуючи вище наведені положення, а також встановлені у судовому засіданні обставини, зокрема те, що відповідач 2 є безпосереднім заподіювачем шкоди майну позивача, з відповідача 2 на користь позивача підлягає до стягнення майнова шкоду у розмірі 131 225, 37 грн., яка становить різницю між вартістю відновлюваного ремонту автомобіля позивача та вартістю матеріального збитку/ страховою виплатою(208 456, 45 грн. - 77 231, 08 грн.). При цьому, відповідач 2, у відповідності до ст. 12, 81 ЦПК України, належними та допустимими доказами не спростував встановлені у судовому засіданні обставини, зокрема, те, що підстави для стягнення з нього різниці завданої матеріальної шкоди, не покритої страховим відшкодуванням, відсутні або ж розмір завданої майну позивача шкоди менший чи взагалі відсутній. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково. Виходячи з наведеного та

Outcome: partial