Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

У лютому 2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, вимогами якого є стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50% для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, а також позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 15.10.2011 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини у сторін не склались. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09.12.2015 у цивільній справі № 752/17159/15-ц (провадження № 2/752/6400/15), шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу спільна дитина залишилась проживати разом з матір`ю.Після припинення спільного проживання та подальшого розірвання шлюбу, з 2016 року, відповідач жодного разу не виявив бажання побачитись з донькою, прийняти участь у її житті та вихованні. Вже понад шість років відповідач не цікавиться життям дитини, її інтересами, навчанням, станом здоров`ям та майбутнім в цілому.Таким чином, починаючи з 2016 року відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, та не має бажання спілкуватися з дитиною, нехтує своїми батьківськими обов`язками і по суті втратив інтерес до дитини. Ухвалою судді Дарницького районного суду м.Києва від 02.05.2022 справу прийнято до розгляду та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 26.07.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. До початку судового засідання представник позивача, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав в повному обсязі. Проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач, будучи повідомленими про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, в зв'язку з чим відповідно до вимог ст.280 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку. Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації явку свого представника у судове засідання не забезпечила, надіслала до суду заяву про слухання справи у відсутність представника та просить вирішити питання у відповідності до вимог чинного законодавства. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 15.10.2011 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Феодосійського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис № 557. Від шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09.12.2015 шлюб між позивачем та відповідачем-розірвано. Після розірвання шлюбу спільна дитина залишилась проживати разом з матір`ю. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Згідно до ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Зважаючи на те, що на обох батьків покладений обов`язок утримувати дитину, враховуючи відсутність в матеріалах справи відомостей про те, що відповідач має на утриманні інших дітей, окрім спільної з позивачем доньки, відсутність відомостей про його доходи, склад сім`ї, його стан здоров`я, що могло б вплинути на розмір частки від його доходів, що стягуватиметься на утримання доньки, оскільки остання проживає разом з позивачем і знаходиться на її повному утриманні, враховуючи вік та стан здоров`я дитини, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів щомісяця на користь позивача на утримання дитини, починаючи з 14.02.2022 - дня подачі позову до суду і до досягнення нею повноліття, який не є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки на переконання суду такий встановлений розмір аліментів на утримання дитини буде достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам дитини та чинному сімейному законодавству. Відповідач в судове засідання не з`явився, тому встановити його місце роботи і щомісячний дохід не надалось можливим, і за таких обставин суд вважає необхідним стягнути аліменти у частці від щомісячного доходу відповідача, як просить позивач. Крім того, позивач не позбавлена в майбутньому звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь матеріальної допомоги на лікування або навчання дитини в порядку ст.185 СК України або збільшення розміру аліментів згідно ст. 192 СК України. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд також задовольняє вимогу про позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до [PERSON] , [INFO] , з огляду на встановлені обставини. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30.03.2007 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Після припинення фактичних сімейних стосунків та початку окремого проживання сторін, відповідач повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до доньки та повністю припинив будь-яку форму спілкування та контакту дитиною. Донька проживає з матір`ю за адресою її проживання та перебуває на повному утриманні позивача. З пояснень позивача судом встановлено, що відповідач не цікавиться життям дитини, її інтересами, навчанням, станом здоров`ям та майбутнім в цілому.Відповідач за весь період часу з 2016 року жодного разу в добровільному порядку не надав матеріальної допомоги на утримання доньки та не цікавився цим питанням взагалі, не ніс жодних витрат по навчанню, лікуванню та оздоровленню, розвитку дитини. Відповідно до довідки № 38 від 27.01.2022, виданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва» вбачається, що дитина обслуговується в КНП ЦПМСД з народження по теперішній час. На прийоми до лікаря дитина з`являлась у супроводі матері, батько дитини на амбулаторний прийом стосовно стану здоров`я дитини не звертався. Відповідно до характеристики №184 від 29.12.2021 року на вихованицю дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 779 Дарницького району м. Києва [PERSON] , за період навчання дівчинки в закладі, батько не з`являвся, ніяких звернень з приводу дитини від батька не надходило. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики учениці 3-Ж класу [PERSON] , виданої адміністрацією школи І-ІІІ ступенів № 309 Дарницького районк м. Києва, батько дитини - [PERSON] жодного разу не з`являвся в школі, не цікавився навчальними успіхами дитини, не був присутнім на батьківських зборах та урочистих заходах. Звернень від відповідача щодо чинення йому перешкод в участі його як батька в житті дитини не надходило. З відповіді Дарницького УП ГУ НП у м. Києві від 30.12.2021 року № 27958/125/48/05-2021 вбачається, що відповідач з будь-якими заявами та чи зверненнями до поліції щодо чинення йому перешкод у спілкуванні та вихованні дитини не звертався. З відповіді Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 11.01.2022 № 101/46-102 вбачається, що відповідач із заявою про визначення йому способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею до служби не звертався. Від Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації до суду надійшов висновок № 101-3750/02 від 21.06.2022 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Судом встановлені факти, які свідчать, що відповідач не бажає займатись вихованням дитини та виконувати свої батьківські обов`язки, в зв`язку з чим суд, як крайньою мірою, вважає за необхідне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, тоді коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Слід зазначити, що ст. 166 СК України передбачає правові наслідки позбавлення батьківських прав, зокрема, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч.4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та встановлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд наголошує, що виконання батьківських обов`язків не обмежується лише матеріальним забезпеченням дитини, важливим фактором є спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, надання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, виявлення інтересу до її внутрішнього світу, створення умов для отримання нею освіти. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими, заснованими на законі та знайшли повне підтвердження в ході судового розгляду. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. на користь держави за вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів. На підставі викладеного, Декларації прав дитини, Конвенції про права дитини, ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3, 150, 155, 157, 166, 180-182, 191 СК України, ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved