Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивачка просить визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 3,26 умовних кадастрових гектари із земель колективної власності колишнього колективного сільськогосподарського підприємства "Рачинське" в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що [INFO] в [ADDRESS] померла її мати [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений 16 березня 1994 року секретарем виконавчого комітету Рачинської сільської ради Дубенського району Рівненської області за реєстром №68, згідно якого заповіла своїй дочці [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майнові паї згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії РВ №0050679 та серії [NUMBER] в КСП «Рачинське» та на земельну частку (пай) в КСП «Рачинське» в сумі 1330,00 грн., що належав померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії РВ №223306 від 05.11.2009. 13 листопада 2009 року державним нотаріусом Другої Дубенської державної нотаріальної контори Хомич О.С. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] на пайовий фонд майна КСП «Рачинське» в сумі 1886,00 грн., що належав померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії РВ №0050679 від 01.04.2002 та на пайовий фонд майна КСП «Рачинське». При зверненні до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), позивачці було відмовлено, так як в неї відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували право спадкодавця [PERSON] на право на земельну частку (пай) в КПС «Рачинське». [PERSON] працювала у КСП «Рачинське», що знаходилось в [ADDRESS]. Відповідно до матеріалів по розпаюванню земель КСП «Рачинське», а саме в додатку №1 до Державного акту на право колективної власності на землю серії РВ № 00007, виданого 04 червня 1993 року [PERSON] була включена до списку громадян - членів КСП «Рачинське» за номером 132. 09 квітня 1996 року [PERSON] було безпідставно виключено із даного списку як таку, яка померла «у 1994 році», що підтверджується відповідним записом №132 у додатку №2 до протоколу комісії КСП «Рачинське» від 09.04.1996. Державний акт на право колективної власності на землю серії РВ № 00007 та додаток до нього № 1 були прийняті 04 червня 1993 року, ще при житті [PERSON] . У зв`язку з цим [PERSON] набула право на земельну частку (пай), яка розміщена на землях колишньої Рачинської сільської ради Дубенського району Рівненської області. На сьогоднішній день КСП «Рачинське» розформоване при розподілі земельних часток (паїв) та наявні лише правонаступники оренди земельних часток (паїв). За життя [PERSON] не встигла отримати сертифікат на земельну частку (пай) та в подальшому не оформила право власності на земельну ділянку. В зв`язку з цим позивачка змушена звернутись до суду з даною позовною заявою. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Представник позивача адвокат Рідченко М.В., згідно поданої заяви просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги повністю підтримує і просить задовольнити (а.с. 30). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, проти задоволення позову не заперечує (а.с.29). Згідно ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову у випадку визнання позову відповідачем і якщо таке визнання прийняте судом. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що [INFO] в [ADDRESS] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 04 серпня 1994 року Рачинською сільською радою Дубенського району Рівненської області (а.с.6), мати позивачки [PERSON] (а.с.7, 8). 13 листопада 2009 року державним нотаріусом Другої Дубенської державної нотаріальної контори Хомич О.С. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] на пайовий фонд майна КСП «Рачинське» в сумі 1886,00 грн., що належав померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії РВ №0050679 від 01.04.2002 та на пайовий фонд майна КСП Рачинське» в сумі 1330,00 грн., що належав померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії РВ №223306 від 05.11.2009 (а.с.10). При зверненні до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), [PERSON] було відмовлено, так як в неї були відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували право спадкодавця [PERSON] на право на земельну частку (пай) в КПС «Рачинське» (а.с.17). Відповідно до матеріалів по розпаюванню земель КСП «Рачинське», а саме в додатку №1 до Державного акту на право колективної власності на землю серії РВ № 00007, виданого 04 червня 1993 року [PERSON] була включена до списку громадян - членів КСП «Рачинське» за номером 132 (а.с.12-14). 09 квітня 1996 року [PERSON] було виключено із списку як таку, яка померла «у 1994 році», що підтверджується відповідним записом №132 у додатку №2 до протоколу комісії КСП «Рачинське» від 09.04.1996 (а.с.15-16). Згідно письмової інформації з Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 30.06.2022 зазначено, що згідно з додатком №1 до державного акту на право колективної власності на землю серії РВ №00007 від 04.06.1993, громадянка [PERSON] була включена до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства «Рачинське». Однак, відповідно до додатку №2 до протоколу комісії колективного сільськогосподарського підприємства «Рачинське» від 09.09.1996 щодо змін та доповнення в списки громадян членів КСП, громадянка [PERSON] виключена із списку у зв`язку із смертю. Сертифікат на право на земельну частку (пай) громадянка [PERSON] не отримувала. Розмір земельної частки (паю) КСП «Рачинське» становить 3,26 умовних кадастрових гектарів (а.с.11). IV. Норми права, які застосував суд. Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 25 Земельного кодексу України, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, які мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості), ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України визначено, що набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних паїв» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. ч. 3 ст. 1 та п. З ч. 2 ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку, а документом, що посвідчує вказане право є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Частина 1 статті 3 передбачає, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. П. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 № 20/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства... в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства є рівними. В п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" вказано, що член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Відповідно до положень пункту 17 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України та ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» за своєю правовою природою право на земельну частку (пай) є речовим правом вимагати виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки, що за вартістю відповідає частці особи у сільськогосподарських угіддях, переданих у колективну власність відповідної юридичної особи. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. За змістом положень Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарськогопідприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що згідно ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій, земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа визначених кожному з них земельного паю за рішенням органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безкоштовно свою земельну частку (пай), виділену в натурі. Член сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до Державного акту про право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, а в разі його смерті успадкування здійснюється за нормами ЦК України, в тому числі і у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на земельну частку (пай) (пункт 24 вищезазначеної постанови). Відповідно до положень ч. ч. 9, 10 ст. 5 Земельного Кодексу України (в редакції 1992 року), кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою ст. 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств. Стаття 23 ЗК України (в редакції 1992 року) визначала, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Оцінивши в сукупності подані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. [PERSON] вчасно прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Інших спадкоємців, що прийняли спадщину чи претендують на обов`язкову частку в спадщині немає. Право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства; отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акта (правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 02.05.2018 у справі № 614/568/16-ц). [PERSON] набула права на земельну частку (пай) так, як була членом КСП «Рачинське», КСП «Рачинське» отримало державний акт на право колективної власності на землю, за життя [PERSON] була включена до списків громадян-членів КСП «Рачинське», згідно додатку №1 до Державного акту на право колективної власності на землю, серії РВ №00007 від 04.06.1993. Смерть особи, яка була внесена до списку до Державного акту на землю, не позбавляє права спадкоємців на земельну частку (пай) за законом, який діяв на час виникнення даних правовідносин. У зв`язку із набуттям спадкодавцем права на земельну частку (пай) це право підлягає спадкуванню позивачкою. Проте право позивачки на земельну частку (пай) як спадкоємця майна [PERSON] було порушене, так як [PERSON] була помилково виключена із списків громадян-членів КСП «Рачинське» на отримання сертифікатів на право на земельну частку (пай). На підставі викладеного,

Outcome: approved