Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-09 00:00:00

13.12.2019 року Позивач, Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», звернувся до Заводського районного суду Дніпропетровської області з цивільним позовом до\~\~ [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 36383,78 грн., а також просив стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1921 грн.00 коп. 13.12.2019 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу передано до провадження судді Івченко Т.П. 23.12.2019 року Ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області справу відкрито у порядку спрощеного позовного провадження. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що Відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 29.09.2016 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 10665, 35 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця Відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Позивач вважає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Генеральна угода, складає між ним та банком кредитний договір, відповідно до якого кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, іншими витратами відповідно до умов договору, отже, належним чином зобов`язання за договором не виконував. Як зазначає позивач у позові, у відповідача станом на 21.11.2019 року є заборгованість у розмірі 36383 (тридцять шість тисяч триста вісімдесят три) гривні 78 копійок, яка складається з наступного: 9716 (дев`ять тисяч сімсот шістнадцять) гривень 60 копійок заборгованість за кредитом; 4001 (чотири тисячі одна) гривня 84 копійки заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 12338 (дванадцять тисяч триста тридцять вісім) гривень 47 копійок заборгованість за пенею; 10326 (десять тисяч триста двадцять шість) гривень 87 копійок штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Як на докази по справі позивач посилається на розрахунок заборгованості, копію Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості, витяг з «Умов та правил надання банківських послуг», копію документу, що посвідчує особу відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без участі відповідача при заочному розгляду справи, без його участі та без застосування технічних засобів. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно з вимогами\~ст.130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомила, судова повістка - виклик направлена відповідачці на останню відому суду адресу і в силу\~ст.131 ЦПК України\~вважається доставленою, на підставі\~ст. 223 ЦПК України\~суд вважає причини неявки відповідачки неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачкою відсутня, що дозволило суду за згодою позивача, згідно вимог\~ст. 280 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2\~ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані, та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України\~визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.09.2010 року відповідач підписав з позивачем анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 5). Також судом встановлено, що 29.09.2016 року відповідач підписав з позивачем Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 6). Відповідно до пункту ч. 1 Генеральної угоди\~Реструктуризація заборгованості, сторони погодили зменшити розмір заборгованості за кредитним договором, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: - 7002 (сім тисяч дві) гривні 08 копійок- відсотки; - 2344 (дві тисячі триста сорок чотири) гривні 30 копійок комісія, 0,00 гривень пеня, 980 (дев`ятсот вісімдесят) гривень 49 копійок - штраф. Заборгованість за договором №1 з дати підписання Генеральної угоди становить 11780 (одинадцять тисяч сімсот вісімдесят) гривень 35 копійок. Дата остаточного погашення заборгованості за договором №1\~03.09.2017 року. Відповідно до пункту 1.3.3. в день наступний за днем повернення кредиту (2-й день) позичальник сплачує банку штраф у розмірі 10326,87 гривень по Договору. Згідно умов пункту 2.1 Генеральної угоди банк надав позичальнику строковий кредит у розмірі 10665,35 грн. на строк 12 місяців з 29.09.2016 року по 30.09.2017 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 10665,35 грн. в обмін на зобов`язання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки у розмірі 1,83 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у вказані в заяві, Умовах та Правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в розмірі 952,60 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, процентами, а також інших витрат відповідно до Умов та Правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.10 2014 року. Пунктом 2.3. Генеральної угоди передбачено, що для надання послуг банк видає позичальнику платіжну картку згідно пункту 2.1. Генеральної угоди. Взяті на себе зобов`язання за Генеральною угодою № б/н від 29 вересня 2016 року банк виконав своєчасно і повністю, надавши [PERSON] кредитні ресурси. [PERSON] зобов`язання за угодою № б/н від 29 вересня 2016 року належним чином не виконав. Із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 29 вересня 2016 року вбачається, що [PERSON] станом на 21.11.2019 року має заборгованість 36383 (тридцять шість тисяч триста вісімдесят три) гривні 78 копійок, яка складається з наступного: -9716 (дев`ять тисяч сімсот шістнадцять) гривень 60 копійок заборгованість за кредитом; 4001 (чотири тисячі одна) гривня 84 копійки заборгованість по відсоткам за користування кредитом; -12338 (дванадцять тисяч триста тридцять вісім) гривень 47 копійок заборгованість за пенею; -10326 (десять тисяч триста двадцять шість) гривень 87 копійок штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. До позовної заяви банком та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.7-30). Згідно\~ст.526\~ЦК\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1\~ст.530\~ЦК\~України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1\~ст.1049\~ЦК\~України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідач належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснював, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 21 листопада 2019 року склалась заборгованість за тілом кредиту у розмірі 9716,60 грн. За таких обставин, суд дійшов висновку про правомірність позовних вимог про стягнення з відповідача на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9716,60 грн. Щодо вимог позивача про стягнення суми процентів за користування кредитом в розмірі 4001,84 грн. суд зазначає наступне. За змістом статті526, частини першої статті530, статті610та частини першої статті612\~ЦК\~України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті1048та частини першої статті1054\~ЦК\~України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048\~ЦК\~України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050\~ЦК\~України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно умов пункту 2.1 Генеральної угоди банк надав позичальнику строковий кредит у розмірі 10665,35 грн. на строк 12 місяці з 29 вересня 2016 року по 30 вересня 2017 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 10665,35 грн. в обмін на зобов`язання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки у розмірі 1,083 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у вказані в заяві, Умовах та Правилах строки. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 29 вересня 2016 року вбачається, що [PERSON] має заборгованість за процентами за користування кредитними коштами з розрахунку 13 % річних. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про визначеність у Генеральній угоді суми нараховних відповідачу відсотків за користування кредитом, зазначених у розрахунку заборгованості, наданому до суду та дотримання домовленості між сторонами Генеральної угоди б/н від 29 вересня 2016 року домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 13 % річних. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині позовних вимог про стягнення з відповідача суми процентів за користування кредитом у розмірі 4001 (чотири тисячі одна) гривня 84 копійки. Щодо стягнення з відповідача сум нарахованої пені у розмірі -\~\~12338\~(дванадцять\~тисяч триста\~тридцять вісім\~)\~гривень\~47\~копійок,\~та\~10326\~(десять\~тисяч триста\~двадцять шість)\~гривень\~87\~копійок\~-\~штраф\~відповідно\~до Генеральної\~угоди, суд зазначає наступне. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.\~Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.\~Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.\~Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору неустойку поділяють на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до п.2.8 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 29 вересня 2016 року при порушенні позичальником зобов`язань з погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якого вказаний в Умовах та правилах за кожний день прострочки. Проте, позивачем не надано жодного підтвердження, які саме Умови були розміщені на сайті банку на час укладення договору приєднання, зокрема до яких саме Умов приєднався та зобов`язався виконувати відповідач, підписавши Генеральну угоду, а також що саме ці Умови, були чинні та діяли на час підписання сторонами Генеральної угоди від 29.09.2016 року і що саме до цих Умов приєднався Відповідач, прийняв їх і зобов`язався виконувати, а також що саме ці Умови разом із заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приват Банку становили договір банківського обслуговування, підписаний сторонами. Таким чином, у зазначеній вище угоді відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Генеральній угоді домовленості сторін про порядок нарахування комісії, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Таким чином суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми нарахованої пені у розмірі 12338,47 грн, а також 10326,87 грн. штрафу через необґрунтованість таких позовних вимог. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов АТ КБ «Приват Банк» підлягає частковому задоволенню та стягує з відповідача на користь позивача тіло кредиту у розмірі - 9716 (дев`ять тисяч сімсот шістнадцять) гривень 60 копійок та заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 4001 (чотири тисячі одна) гривня 84 копійки . В задоволені іншої частини позовних вимог відмовляє. Також суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача, у сумі 724 (сімсот двадцять чотири) гривні 31 копійка, оскільки його розмір є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial