Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

25.08.2022 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження. Позивачі звернулися до суду із позовом про визнання права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла моя бабця [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно, заповіт від імені померлої [PERSON] в Гійченській сільській раді не посвідчувався. У померлої [PERSON] був син, [PERSON] , [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , проте з невідомих причин її не оформив. [INFO] [PERSON] помер. За час свого життя померлий склав заповіт від 25.01.2018 року в користь сина [PERSON] . [PERSON] був одружений з [PERSON] , [PERSON] відмовилась від своїх спадкових прав після смерті свого чоловіка [PERSON] . З метою оформлення спадщини після смерті батька [PERSON] звернувся з заявою в Рава-Руську ДНК. Державний нотаріус Рава-Руської ДНК завів спадкову справу № 6/2020, на підставі поданих документів [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно, що складається з 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] та з 1/4 частини господарських будівель і споруд, яка належала [PERSON] , котра померла [INFO] , спадкоємцем якої був її син [PERSON] . Проте державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] на 1/4 житлового будинку та 1/4 господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , оскільки ним не подано необхідних документів, що посвідчують право власності на спадкове нерухоме майно. Визнати за [PERSON] (паспорт серія [NUMBER] , виданий Жовківським РВ ГУДМС України у Львівській області 16.10.2012 року, ІПН [NUMBER] ): - в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на 1/4 частину житлового будинку (загальна площа житлового будинку 57,3 кв.м. (житлова, площа 37,7 кв.м., допоміжна площа 19,6 кв.м.)) та 1/4 частину господарських будівель та споруд (літня кухня, погріб, сарай, сарай, сарай, сарай, сарай, сарай, гараж, гараж, гараж, гараж, колодязь, огорожа, огорожа), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] ; - право власності на 1/4 частину житлового будинку (загальна площа житлового будинку 57,3 кв.м. (житлова площа 37,7 кв.м., допоміжна площа 19,6 кв.м.)) та 1/4 частину господарських будівель та споруд (літня кухня, погріб, сарай, сарай, сарай, сарай, сарай, сарай, гараж, гараж, гараж, гараж, колодязь, огорожа, огорожа), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , як членом колишнього колгоспного типу двору; Визнати за [PERSON] (паспорт серія [NUMBER] , виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 15.01.2003 року, ІПН [NUMBER] ), право власності на 1/4 частину житлового будинку (загальна площа житлового будинку 57,3 кв.м. (житлова площа 37,7 кв.м., допоміжна площа 19,6 кв.м.)) та 1/4 частину господарських будівель та споруд (літня кухня, погріб, сарай, сарай, сарай, сарай, сарай, сарай, гараж, гараж, гараж, гараж, колодязь, огорожа, огорожа), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , як членом колишнього колгоспного типу двору. Відповідач відзиву на позов не подав. Позивачі в судове засідання не з`явилися, однак, [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явилися, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялися, однак подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, відповідач визнав позовні вимоги. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази. Дослідивши у судовому засіданні та оцінивши докази, якими обґрунтовувались позовні вимоги, судом встановлено наступне. З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 05.02.2021 року вбачається, що матір`ю [PERSON] є [PERSON] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON] . З копії свідоцтва про право власності від 07.12.1987 р. вбачається, що право власності двору [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] , як головою двору. Довідка № 1382 від 23.12.2021 р. та рішення виконавчого комітету Гійченської сільської ради № 15 від 28.02.2020 р. підтверджують те, що станом на 30.06.1990 р. головою двору в [ADDRESS] була [PERSON] , а членами двору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Дані взяті з по господарської книги Гійченської сільської ради за 1986 - 1990 рр. Довідка № 25 від 13.01.2022р. підтверджує, що станом на 15.04.1991р. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не втратили права на частку в майні колгоспного типу двору за адресою [ADDRESS] . [PERSON] був одружений з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Довідка № 1385 від 23.12.2021 р. підтверджує те, що [PERSON] проживала та була зареєстрована до дня смерті в [ADDRESS] . Довідка № 1390 від 23.12.2021р. підтверджує, що заповіт від імені померлої [PERSON] в Гійченській сільській раді не посвідчувався. Довідка № 1386 від 23.12.2021 р. підтверджує те, що [PERSON] проживав та був зареєстрований разом із своєю матір`ю, [PERSON] до дня її смерті [INFO] та разом вели спільне господарство. З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.12.2021 року вбачається, що таке видано [PERSON] на майно, що складається з 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] та з 1/4 частини господарських будівель і споруд, яка належала [PERSON] , котра померла [INFO] , спадкоємцем якої був її син [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх прав. З копії заповіту від 25.01.2018 року вбачається, що [PERSON] все своє майно заповів [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Довідка № 15 від 10.01.2020 р. підтверджує те, що [PERSON] проживав та був зареєстрований до дня смерті в [ADDRESS] . Довідка № 16 від 10.01.2020 р. підтверджує те, що [PERSON] проживав та був зареєстрований разом із своїм батьком [PERSON] до дня його смерті [INFO] та разом вели спільне господарство. Державний нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на 1/4 житлового будинку та 1/4 господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , оскільки ним не подано необхідних документів, що посвідчують право власності на спадкове нерухоме майно, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 30.12.2021 року. З копії довідки № 639 від 22.10.2019 року вбачається, що [ADDRESS] перейменовано на вул. А.Мельника. Житловий будинок господарськими будівлями за адресою [ADDRESS] , побудований в 1968 р. та складається з приміщень: житлової (площею 13,2 кв.м.); житлової (площею 24,5 кв.м.); кладова (площею 5,8 кв.м.); коридор (площею 5,6 кв.м.); коридор (площею 4,1 кв.м.); кладова (площею 4,1 кв.м.) Загальна площа житлового будинку 57,3 кв.м. (житлова площа 37,7 кв.м., допоміжна площа 19,6 кв.м.). Господарські будівлі: літня кухня, погріб, сарай, сарай, сарай, сарай, сарай, сарай, гараж, гараж, гараж, гараж, колодязь, огорожа, огорожа, що підтверджується технічним паспортом від 09.08.2022р. Довідка № 7364 від 22.12.2020 р. котра видана КП ЛОР «Червоноградським міжміським БТІ» (додається) підтверджує, що житловий будинок за адресою [ADDRESS] , зареєстровано за колгоспним двором, головою якого була [PERSON] . З копії спадкової справи № 6/2020 вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON] заяву про прийняття спадщини подав [PERSON] 11.01.2020 року. [PERSON] відмовилась від своїх спадкових прав після смерті свого чоловіка [PERSON] , що підтверджується копією її заяви від 09.01.2020 року. Дослідивши та проаналізувавши в сукупності всі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України \~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.112 ЦК УРСР (в редакції, чинній на 14.04.1991 року) майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (в редакції, чинній на 14.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.п. «а», «б», «г» п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону "Про власність"\~щодо спільної\~сумісної власності\~поширюються на\~правовідносини,\~ які\~виникли після\~введення в\~дію цього\~ Закону\~(з\~15\~квітня 1991\~року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору. Згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24.06.1983 року із змінами, внесеними згідно постанови ПВС України №13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року передбачено, що правила ст.563 ЦК про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 р. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 р. спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Судом встановлено, що станом на 15.04.1991 р. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не втратили права на частку в майні колгоспного типу двору за адресою [ADDRESS] . Спадщина після померлої [PERSON] відкрилась [INFO] , тому до даних правовідносин слід застосовувати відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР). Відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно з положеннями ст. ст. 549, 554 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.12.2021 року вбачається, що таке видано [PERSON] на майно, що складається з 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] та з 1/4 частини господарських будівель і споруд, яка належала [PERSON] , котра померла [INFO] , спадкоємцем якої був її син [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх прав. Інших доказів того, що будь-які інші спадкоємці з часу відкриття спадщини у 1995 році вчинили дії, що свідчать про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , суду не надано. Таким чином встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Спадщина після померлого [PERSON] відкрилась [INFO] , тому до даних правовідносин слід застосовувати відповідні правила Цивільного кодексу України 2003 року. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1216-1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. При встановленні кола спадкоємців, які прийняли спадщину суд бере до уваги копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.12.2021 року, з якого вбачається, що таке видано [PERSON] на майно, що складається з 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] та з 1/4 частини господарських будівель і споруд, яка належала [PERSON] , котра померла [INFO] , спадкоємцем якої був її син [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх прав. Окрім цього, з копії спадкової справи № 6/2020 вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON] заяву про прийняття спадщини подав [PERSON] 11.01.2020 року. [PERSON] відмовилась від своїх спадкових прав після смерті свого чоловіка [PERSON] , що підтверджується копією її заяви від 09.01.2020 року. Таким чином встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Інших доказів того, що будь-які інші спадкоємці з часу відкриття спадщини у 2019 році вчинили дії, що свідчать про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , суду не надано. За таких обставин позовні вимоги потрібно задовольнити повністю. Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи немає.

Outcome: approved