Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-29 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 10\~серпня 2022\~адвокат Маховик\~Р.В.\~в інтересах\~позивача [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~Білопільської філії\~Державного підприємства\~«УКРЛІКТРАВИ» про\~стягнення заборгованості\~із заробітної\~плати та\~середнього заробітку\~за час\~затримки розрахунку\~при звільненні.\~Вимоги мотивовані\~тим,\~що [PERSON] з 28.09.2004 перебував у трудових відносинах з Білопільською філією ДП «УКРЛІКТРАВИ», а 19.05.2022 наказом директора Білопільської філії був звільнений з посади головного механіка за згодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України). Заробітна плата [PERSON] у повному обсязі не виплачена, заборгованість складає 43142\~грн.\~80\~коп. Період затримки розрахунку при звільненні позивачу станом на дату звернення, тобто з 20.05.2022 (наступний робочий день після звільнення) по 08.08.2022 (день звернення до суду) включно становить 57 робочих днів (травень - 8. червень 22. липень - 21, серпень - 6). Посилаючись на викладені вище обставини, представник вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом стягнення з Державного підприємства «УКРЛІКТРАВИ» в особі Білопільської філії Державного підприємства «УКРЛІКТРАВИ» на користь [PERSON] заробітної плати у розмірі 43142 грн. 80 коп., середнього заробітку за час затримки розрахунку станом на дату постановлення рішення та судових витрат. Процесуальні дії у справі. 15 серпня 2022 ухвалою судді відкрито провадження у справі і призначено до судового розгляду у порядку спрощеного провадження, а також витребувано докази у відповідача, якому запропоновано надати відзив на позовну заяву у 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження (а. с. 20-21). Ухвалою судді від 09 вересня 2022 залучено до участі в якості співвідповідача -Державне підприємство «УКРЛІКТРАВИ» (а. с. 20-21). Заяви учасників справи. 23 серпня 2022 до суду від директора Білопільської філії ДП «УКРЛІКТРАВИ» надійшло заперечення на позовну заяву, яке мотивоване тим, що дане підприємство відповідно до ЄДРЮО не є юридичною особою, а структурним не відокремленим підрозділом ДП «Укрліктрави», та у зв`язку з цим, просили замінити неналежного відповідача на належного (а. с. 23, 28-29). У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 29.08.2022 представник позивача зазначив, що підстав для заміни відповідача не вбачається, оскільки відповідач є розпорядником коштів, є відокремленим підрозділом, має статус юридичної особи (а. с. 24). 30 вересня 2022 року від представника позивача надійшло клопотання про відмову від позову в частині вимог щодо стягнення заборгованості із заробітної плати у сумі 43\~142, 80 грн. ( а.с. 53). Позиція учасників справи у судовому засіданні. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник останнього адвокат Маховик Р.В. уточнили позовні вимоги, а саме просили стягнути лише середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, в іншій частині відмовились від позовних вимог, оскільки відповідачем добровільно виплачено суму заборгованості по заробітній платі. Представник відповідача директор Білопільської філії ДП «УКРЛІКТРАВИ» Проскочило А.Г. в судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити без участі представника. Представник відповідача ДП «УКРЛІКТРАВИ» у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] з 28.09.2004 перебував у трудових відносинах з Білопільською філією ДП «Укрліктрави», а 19.05.2022 наказом директора позивач звільнений з посади головного механіка за згодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України), що підтверджується копією трудової книжки та копією наказу про звільнення (а. с. 7-9). Відповідно до довідки №83 від 26.07.2022 Білопільської філії ДП «УКРЛІКТРАВИ», заборгованість із виплати по заробітній платі [PERSON] складає 43 142 грн. 80 коп. (а. с. 10). Станом на день звернення до суду заробітна плата [PERSON] у повному обсязі не була виплачена, проте, станом на 26 вересня 2022 року заробітна плата виплачена. На підставі довідки Білопільської філії ДП «Укрліктрави» від 11.08.2022 середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 516,79 грн., середньомісячна заробітна плата 11 111 грн. (а. с. 25). Період затримки розрахунку при звільненні [PERSON] станом на дату винесення рішення суду з 20.05.2022 (наступний робочий день після звільнення) по 23.09.2022 включно становить: 91 робочих днів (травень 8, червень 22, липень - 21, серпень 23, вересень - 17). Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 47 027 грн. 89 коп. (516,79 грн. х 91). Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, який може бути захищений у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. У статті\~43\~Конституції України\~закріплено право\~кожного на\~працю,\~що включає\~можливість заробляти\~собі на\~життя працею,\~яку він\~вільно обирає\~або на\~яку вільно\~погоджується.\~Кожен має\~право на\~належні,\~безпечні і\~здорові умови\~праці,\~на заробітну\~плату,\~не нижче\~від визначеної\~законом. Громадянам гарантується\~захист від\~незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (ст. 117 КЗпП України в редакції станом на день звільнення - 19.05.2022). Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 ЗУ «Про оплату праці» Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 ЗУ «Про оплату праці» за правилами, передбаченими положеннями Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100. Пунктом 2 цього Порядку передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місця роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Висновки суду. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 19 травня 2022 [PERSON] був звільнений Білопільською філією ДП «Укрліктрави» з посади головного механіка за згодою сторін. Відповідно до наведеного у позовній заяві розрахунку, заборгованість по невиплаченій [PERSON] заробітної плати становить 43\~142,80 грн., яка складається із заборгованості за: березень 2022 у сумі 5306,00 грн., квітень- 8784,00 грн., травень 29052,80 грн., яка відповідачем була виплачена 26.09.2022 в повному обсязі. Період затримки розрахунку при звільненні [PERSON] з 20.05.2022 по 23.09.2022 включно становить: 91 робочих днів (травень 8, червень 22, липень - 21, серпень 23, вересень 17). Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 47\~027 грн. 89 коп. (516,79х 91). Таким чином, суд дійшов до висновку, що дії, які виразились у невиплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] , є неправомірними, з порушенням норм трудового законодавства, а тому позовні вимоги останнього підлягають задоволенню. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити та стягнути з ДП «Укрліктрави» в особі Білопільської філії ДП «Укрліктрави» на його користь середній заробіток\~за час\~затримки розрахунку\~при звільненні\~в сумі\~47027,89\~грн., що підтверджено належними і допустимими доказами. Щодо розподілу судових витрат. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Так, частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, розрахунок витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, відповідно до правової позиції Верховного суду, викладеної в Постанові по справі №640/18402/19 від 28.12.2020, у разі встановлення адвокатом\~та клієнтом\~фіксованого розміру\~гонорару детальний\~опис робіт,\~виконаних під\~час надання\~правової допомоги\~для встановлення\~обгрунтованості понесених\~позивачем витрат\~не потрібен. У справі, що розглядалася, договором про надання правової допомоги визначений фіксований розмір винагороди адвоката, а тому останній не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат на правову допомогу в сумі 5\~000,00 грн. (а. с. 13-17). Наявні в матеріалах справи докази є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які відповідають критерію розумної необхідності. На підставі викладеного,

Outcome: approved