Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

У серпні 2021 року позивачка через свого представника звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на нежитлове приміщення та земельну ділянку, в якому просила визнати за нею право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 39,8 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить їй на підставі нотаріального договору купівлі-продажу від 29.01.2015 року, який було посвідчено приватним нотаріусом Обухівського міського нотаріального округу Мельник М.В. реєстраційний №243, орієнтовною вартістю 650 000,00 грн. та право власності на земельну ділянку нежитлове приміщення загальною площею 0,004979 га, кадастровий номер 3223110100:01:099:0164, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для комерційного використання, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить їй на підставі нотаріального договору купівлі-продажу від 29.01.2015 року, який було посвідчено приватним нотаріусом Обухівського міського нотаріального округу Мельник М.В. реєстраційний номер договору 245, орієнтовною вартістю 150 000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 29.01.2015 року між нею та [PERSON] були укладені договори купівлі-продажу нежитлового приміщенні та земельної ділянки. На момент укладення вищевказаних договорів купівлі-продажу об`єктів нерухомості, приватним нотаріусом здійснена перевірка продавця в Єдиному реєстрі боржників, а також проведено перевірку нерухомого майна в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Будь-які обтяження чи обмеження які б унеможливлювали відчуження [PERSON] вищевказаного нерухомого майна були відсутні та не зареєстровані. 27.02.2015 року між [PERSON] (іпотекодавець) та [PERSON] (іпотекодержатель) укладено нотаріальний договір іпотеки, предметом якого були нежитлове приміщення загальною площею 39,8 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянка загальною площею 0,004979 га, кад.номер 3223110100:01:099:0164, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для комерційного використання. 27.07.2021 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса із заявою про заборону вчинення реєстраційних дій відносно нерухомого майна, яке належить їй на праві власності. 27.07.2021 року приватним нотаріусом зареєстровано два обтяження (заборона) на нежитлове приміщення та земельну ділянку кадастровий номер 3223110100:01:099:0164. Вищевказані обтяження були зареєстровані в Державному реєстрі речових прав з метою захисту законних прав та інтересів позивачки, оскільки [PERSON] намагалась припинити право власності на вищевказані об`єкти нерухомого майна на підставі рішення Київського апеляційного суду від 18.01.2016 року у ц/с. 22-ц/7806957/15. 11.08.2021 року ухвалою судді в задоволенні заяви [PERSON] \~про забезпечення\~позову відмовлено. 26.08.2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. 22.11.2021 року ухвалою судді заяву представника [PERSON] [PERSON] про забезпечення позову задоволено, накладено арешти на нежитлове приміщення загальною площею 79,3\~кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 20347332231, та земельну ділянку площею 0,005 га, кадастровий номер 3223110100:01:099:0164, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 20347332231; заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській, міській, районній, районній у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим суб`єктам державної реєстрації прав відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо нежитлового приміщення загальною площею 79.3\~кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 20347332231 та земельної ділянки площею 0,005 га, кадастровий номер 3223110100:01:099:0164, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 20347332231. 17.11.2021 року [PERSON] в особі представника подано до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] , треті осби [PERSON] , [PERSON] , приватний нотаріус Мельник М.В. про витребування майна та визнання договору іпотеки недійсним. В обґрунтування зазначив, що 18.01.2016 рішенням Апеляційного суду Київської області, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 03.07.2019, рішення Обухівського районного суду Київської області від 14.01.2014 скасовано, ухвалено нове рішення про задоволення позову [PERSON] частково, окрім іншого витребувано на користь [PERSON] з чужого незаконного володіння [PERSON] , орендарів ТОВ «Аптекарь», ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» в особі Відділення Київської регіональної дирекції ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» м. Обухів, ФОВ [PERSON] , зокрема, магазин «Подарунки» під літерою «А», загальною площею 39,8 кв. м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , а також земельну ділянку, площею 0,004979, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням земельної ділянки: для комерційного використання, кадастровий номер: 3223110100:01:099:0164. Задовольняючи позовні вимоги в частині витребування майна у згаданій справі, суд апеляційної інстанції зазначив, що спірне нерухоме майно вибуло з володіння [PERSON] без її волі та згоди. Таким чином, витребування магазину та земельної ділянки (що рівнозначне відновленню становища, яке існувало до порушення) у останнього їх набувача [PERSON] буде ефективним способом захисту її порушених прав. Враховуючи вищевикладені обставини щодо незаконного заволодіння майном позивача, подальша передача його в іпотеку відповідачу 2 є незаконною. 03.12.2021 року протокольною ухвалою суду об`єднано в одне провадження первісний та зустрічний позов. 07.12.2021 року ухвалою суду виправлено описку в ухвалі Обухівського районного суду Київської області від 22.11.2021 року. 01.06.2022 року представником [PERSON] [PERSON] подано до суду заяву про визнання причин пропуску звернення до суду із зустрічним позовом та поновлення таких строків. В обґрунтування такої заяви зазначив, що позивачка [PERSON] дізналась про порушення свого права лише у ході виконання виконавчого листа №372/1036/15-ц, який було повернуто у зв`язку із відсутністю у боржника [PERSON] майна, визначеного виконавчим документом. Разом з тим, 10.08.2021 року позивачці було підтверджено, що власником нежитлового приміщення та земельної ділянки є інша особа, а майно перебуває в іпотеці у третьої особи та додатково має обтяження. 23.06.2022 року представником позивачки за первісним позовом [PERSON] [PERSON] подано заяву про застосування строків позовної давності до зустрічного позову [PERSON] 28.06.2022 року ухвалою суду закрито підготовче засідання, призначено у справі судовий розгляд по суті. У судовому засіданні представник позивачки за первісним позовом [PERSON] [PERSON] первісні позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі, у зустрічному позові просив відмовити, застосувати строки позовної давності. Представник позивачки за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON] просив первісний позов залишити без задоволення, поновити строк для звернення із зустрічним позовом та задовольнити його у повному обсязі. Третя особа за первісним позовом та відповідачка за зустрічним [PERSON] просила первісний позов задовольнити, у зустрічних позовних вимогах - відмовити у повному обсязі. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 07.10.2002 [PERSON] згідно із договором купівлі-продажу магазину « [INFO] » в реєстрі за №5364 та договором купівлі-продажу земельної ділянки в реєстрі за №5360 придбала у [PERSON] відповідно магазин « [INFO] (у подальшому під літерою «А») площею 39,8 кв.м. та земельну ділянку площею 49,79 кв.м для комерційного використання, розташовані за адресою: [ADDRESS] , на території КП «Ринок ранковий». 28.08.2003 Обухівською міською радою, на підставі договору купівлі-продажу від 07.10.2002 в реєстрі за №5360, [PERSON] було видано державний акт на право власності на Земельну ділянку площею 0,004979 га (49,79 кв.м) серії КВ №020918. Надалі, 14.09.2011 Земельній ділянці визначено кадастровий номер 3223110100:01:099:0164. 27.10.2011 між ПАТ «Платинум Банк» (кредитодавець або банк) та ТОВ «Фірма «Лезіс» (позичальник) були укладені кредитні договори №GCREF.2011101093, №REF.2011101094, №BDL.2011101095, за умовами яких банк відповідно відкрив позичальнику невідновлювальну відкличну кредитну лінію зі встановленням кредитного ліміту в розмірі 3 100 000 грн. строком повернення до 26.10.2016 року, а також надав позичальнику кредит у розмірі 2\~305 000 грн. строком на 60 місяців зі сплатою 19,4% за користування кредитом та кредит у розмірі 795 000 грн. строком на 60 місяців зі сплатою 20,2% за користування кредитом. 27.10.2011 між ПАТ «Платинум Банк» як кредитором/іпотекодержателем і [PERSON] як іпотекодавцем/майновим поручителем на забезпечення належного виконання ТОВ «Фірма «Лезіс» умов кредитних договорів було укладено договір іпотеки, на підставі якого Позивач передала в іпотеку банку, крім іншого майна, Магазин та Земельну ділянку. 04.04.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. на договорі іпотеки від 27.10.2011 вчинено виконавчий напис №354 про звернення стягнення, крім іншого майна, на магазин та земельну ділянку, в рахунок стягнення заборгованості за кредитними договорами у розмірі 3 192\~725,80 грн. 17.04.2012 виконавчий напис №354 пред`явлено до виконання, у зв`язку із чим державним виконавцем ВПВР управління ДВС ГУЮ в Київській області Токарем Д.А. відкрито виконавче провадження №32213480. 30.01.2013 за результатами проведених прилюдних торгів в межах ВП №32213480 було реалізовано, крім іншого майна, магазин та земельну ділянку, належні на праві власності [PERSON] . Переможцем торгів стала [PERSON] . 06.02.2013 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур Н.Р. [PERSON] були видані свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів. 12.03.2013 державним реєстратором Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області Козловим Ю.В. на підставі заяви [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були проведені реєстраційні дії щодо магазину та земельної ділянки, а саме: зареєстровано право власності за [PERSON] на магазин (відкрито розділ та сформовано реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20347332231) та на земельну ділянку (відкрито розділ та сформовано реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20344532231). 29.07.2013 [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу (в реєстрі за №№866, 867), відчужила на користь [PERSON] (магазин та земельну ділянку. У жовтні 2013 році [PERSON] звернулася із позовом до ВПВР УДВС ГУЮ у Київській області, ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «Аптекар», ПАТ «Креді Агріколь Банк» в м. Обухів, ФОП [PERSON] , треті особи: ПАТ «Платинум Банк», ТОВ «Фірма Лезіс», приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Щур Н.Р., приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Гринько А.П., про визнання недійсними результатів прилюдних торгів, протоколів, свідоцтв, актів, договорів та витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння (справа №372/4917/13-ц). 14.01.2014 рішенням Обухівського районного суду Київської області у позові [PERSON] відмовлено. 21.12.2015 ухвалою Апеляційного суду Київської області у вказаній справі (провадження 22-ц/780/6957/15) з метою забезпечення позову на магазин та земельну ділянку було накладено відповідні арешти. Справа по суті переглядалась в апеляційному та касаційному порядку неодноразово. 18.01.2016 року рішенням Апеляційного суду Київської області, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 03.07.2019, рішення Обухівського районного суду Київської області від 14.01.2014 скасовано, ухвалено нове рішення про задоволення позову [PERSON] частково, зокрема: «- визнано недійсними результати прилюдних торгів, які відбулися 30.01.2013, з продажу магазину « [INFO] » під літерою «А», загальною площею 39,8 кв. м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , а також земельної ділянки, площею 0,004979, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням земельної ділянки: для комерційного використання, кадастровий номер: 3223110100:01:099:0164, що належали на праві власності [PERSON] ;- визнано недійсним протокол №2-284/12/ПР-І проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна боржника [PERSON] від 30.01.2013 року, затверджений заступником директора ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» Кривенко O.A. 30.01.2013 року;- визнано недійсним Акт №32213480-1/2 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 05.02.2013 року, затверджений начальником Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Штепою С.О. 05.02.2013 року;- визнано недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, видане 06.02.2013 р. [PERSON] приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур Н.Р. щодо магазину «Подарунки» під літерою «А», загальною площею 39,8 кв. м.. що розташований за адресою: [ADDRESS] , а також земельної ділянки, площею 0.004979, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням земельної ділянки: для комерційного використання, кадастровий номер: 3223110100:01:099:0164;- визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,004979, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням земельної ділянки: для комерційного використання, кадастровий номер: 3223110100:01:099:0164, виданий [PERSON] ;.- витребувано на користь [PERSON] з чужого незаконного володіння [PERSON] , орендарів ТОВ «Аптекарь», ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» в особі Відділення Київської регіональної дирекції ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» м. Обухів, ФОВ [PERSON] , зокрема, магазин «Подарунки» під літерою «А», загальною площею 39,8 кв. м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , а також земельну ділянку, площею 0,004979, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням земельної ділянки: для комерційного використання, кадастровий номер: 3223110100:01:099:0164.». Задовольняючи позовні вимоги в частині витребування майна у згаданій справі, суд апеляційної інстанції зазначив, що спірне нерухоме майно вибуло з володіння [PERSON] без її волі та згоди, на підставі виконавчого напису нотаріуса №354 від 04.04.2012 року, виданого приватним нотаріусом КМНО Сергеєвим О.О. При цьому встановлено, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 28 березня 2015 року у справі №372/4940/14-ц, залишеним без змін ухвалою ВССУ від 15 липня 2015 року, було задоволено позов [PERSON] до ПАТ «Платинум Банк», треті особи приватний нотаріус Сергеєв О.О., ТОВ «Фірма «Лезіс», управління державної виконавчої служби, [PERSON] , [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню з підстав порушення ст. 88 Закону України «Про нотаріат», ст. 35 Закону України «Про іпотеку», інших норм чинного законодавства. 08.11.2019 Обухівським районним судом Київської області на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 18.01.2016 у справі №372/4917/13-ц [PERSON] було видано чотири виконавчі листи. 30.01.2020 ухвалами Обухівського районного суду Київської області у справі №372/4917/13-ц (провадження № 6-11/20, провадження №6-8/20, провадження №6-10/20, провадження №6-9/20) визнано поважними причини пропуску строку для пред`явлення вказаних виконавчих документів і поновлено строк на їх пред`явлення до виконання. 11.09.2020 ухвалою Обухівського районного суду Київської області, залишеної без змін постановою Київського апеляційного суду від 19.01.2021, у задоволенні заяви АТ «Креді Агріколь Банк» про визнання виконавчого листа у справі №372/4917/13-ц таким, що не підлягає виконанню, відмовлено. 26.04.2021 ухвалою Обухівського районного суду Київської області, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 27.07.2021 року, у задоволенні заяви [PERSON] про визнання виконавчого листа № 372/4917/13 таким, що не підлягає виконанню, відмовлено повністю. При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги [PERSON] , суд зазначив, «що у даному випадку, заявляючи про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, [PERSON] фактично намагається уникнути виконання рішення суду, яке набрало законної сили і є обов`язковим до виконання.». 13.08.2020 [PERSON] як стягувачем було пред`явлено до виконання приватному виконавцю Київського міського нотаріального округу Яцишину Я.М. виконавчі листи №372/4917/13-ц, видані 08.11.2019 Обухівським районним судом Київської області, щодо боржників: [PERSON] , ТОВ «Аптекарь», АТ «Креді Агріколь Банк», ФОП [PERSON] 28.08.2020 постановою приватного виконавця Яцишина А.М. у ВП №62813580, виконавчий лист щодо боржника [PERSON] , у зв`язку з відсутністю у боржника майна визначеного виконавчим документом, яке підлягає витребуванню, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» повернуто стягувачу без виконання.; встановлено строк для повторного пред`явлення до 28.08.2023. 28.08.2020 постановою приватного виконавця Яцишина А.М. у ВП №62813020, виконавчий лист щодо боржника [PERSON] , у зв`язку з відсутністю у боржника майна визначеного виконавчим документом, яке підлягає витребуванню, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» повернуто стягувачу без виконання; встановлено строк для повторного пред`явлення до 28.08.2023. 25.09.2020 постановою приватного виконавця Яцишина А.М. у ВП №62813379, виконавчий лист щодо боржника ТОВ «Аптекарь», у зв`язку з відсутністю у боржника майна визначеного виконавчим документом, яке підлягає витребуванню, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» повернуто стягувачу без виконання; встановлено строк для повторного пред`явлення до 25.09.2023. 28.09.2020, приватним виконавцем Яцишиним А.М. було винесено постанову про завершення виконавчого провадження №62810836, у зв`язку з фактичним виконанням. 28.09.2020 року, виконавчий лист №372/4917/13-ц, виданий 08.11.2019 на виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 18.01.2016, щодо боржника АТ «Креді Агріколь Банк» було виконано. Актом вилучення та передачі майна стягувачу від 28.09.2020 у ВП №62810836 частину нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальна площа якого складає 62,0 кв.м., яке фактично займав боржник передано стягувачу, [PERSON] . В ході виконання виконавчого листа суду, [PERSON] стало відомо, що відносно належного їй магазину і земельної ділянки, яке за рішенням Апеляційного суду Київської області від 18.01.2016 у справі №372/4917/13-ц було витребувано на її користь з чужого незаконного володіння [PERSON] , у процесі розгляду вказаної справи, а саме у період з 29.12.2014 по березень 2015, а також у подальшому було вчинено ряд незаконних правочинів, зазначених нижче. 29.12.2014 [PERSON] (відповідач у справі №372/4917/13-ц, встановлений судом як останній за ланцюгом передач набувач, у якого й витребуване майно) та [PERSON] (відповідач у справі №372/4917/13-ц, яка придбала з торгів нерухоме майно) (тітка та племінниця) розірвали договори купівлі - продажу витребуваного майна, які були посвідчені приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Гринько А.П. і зареєстровані в реєстрі за №№1433, 1434, внаслідок чого було відновлено за [PERSON] право власності на Магазин і Земельну ділянку. 29.01.2015 між [PERSON] та [PERSON] (далі Відповідач 1 або [PERSON] ) було укладено договори купівлі - продажу нежитлового приміщення (Магазину) та Земельної ділянки, посвідчені приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В. і зареєстровані в реєстрі відповідно за №№243, 245. 27.02.2015 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки щодо Магазину і Земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В. і зареєстрований в реєстрі за №562. Дану іпотеку було припинене на підставі заяви [PERSON] від 21.09.2021, посвідчену приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В. і зареєстровану в реєстрі за №3671. 08.10.2020 рішенням №573 виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області на підставі заяви [PERSON] магазину, розташованому на земельній ділянці, було присвоєно адресу: [ADDRESS] . 31.05.2021 рішенням Обухівського районного суду Київської області у справі №372/1273/21 задоволено позов [PERSON] до Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Обухівської міської ради про зняття арешту з майна, скасовано арешти (обтяження) з магазину та земельної ділянки, накладені ухвалою Апеляційного суду Київської області від 21.12.2015 у справі №372/4917/13-ц (провадження №22-ц/780/6957/15). Однак, [PERSON] , в інтересах якої було накладено вказані арешти (обтяження), усупереч вимогам процесуального закону не було повідомлено про дану справу та не було залучено до участі у неї. Відтак [PERSON] дізналася про зазначене рішення суду тільки 29.10.2021, тобто коли в межах надання правничої допомоги адвокатів ознайомилася з матеріалами реєстраційних справ по магазину і земельній ділянці. Вказані твердження не спростовані представником позивача, незважаючи на його позицію про пропуск строку давності відповідачкою без поважних причин. 09.07.2021 державним реєстратором Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області Заставенко А.В. на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 31.05.2021 у справі №372/1273/21 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно припинено вищезгадані арешти (обтяження). 21.07.2021 [PERSON] звернулась до ЦНАП виконавчого комітету Обухівської міської ради із заявами про державну реєстрацію речових прав на Нерухоме майно та Земельну ділянку на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 18.01.2016 у справі №372/4917/13-ц. 10.08.2021\~рішеннями про\~відмову у\~державній реєстрації\~прав та\~їх обтяжень\~№59760633\~і №59761824\~ державний\~реєстратор прав\~на нерухоме\~майно Литовченко\~Т.О.\~виконавчого комітету\~Обухівської міської\~ради Київської\~області відмовив\~ [PERSON] \~у державній\~реєстрації прав\~власності на\~Нерухоме майно\~і Земельну\~ділянку,\~посилаючись на\~ст.\~24\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» та\~зазначаючи,\~що існують\~розбіжності,\~а саме,\~що відповідно\~до інформації\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно власником\~земельної ділянки\~3223110100:01:099:0164, яка витребовується з незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] є інша особа, а, отже, немає правових підстав для припинення права власності іншої особи на майно, яке витребовується на користь [PERSON] з незаконного володіння [PERSON] . Крім того, зазначене майно перебуває в іпотеці у третьої особи та додатково має обтяження. Суд погоджується із твердженням відповідачки, що саме в цей період під час здійснення дій, направлених на виконання судового рішення про витребування спірного майна, [PERSON] дізналася про відчуження спірного нерухомого майна на користь позивачки. 07.09.2021 рішенням №484 виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області на підставі заяви [PERSON] та поданих документів внесено зміни у рішення виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області від 08.10.2020 №573 щодо присвоєння адреси [PERSON] в частині виправлення номеру договору купівлі-продажу , зареєстрованого у відповідному реєстрі (замість №245 зазначено №243). 22.09.2021 державний реєстратор приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В. на підставі заяви [PERSON] та поданих документів (рішення №484 виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області від 07.09.2021; декларації про готовність об`єкта до експлуатації КС101210413158, виданої 13.04.2021 Обухівської міської ради Київської області; договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 29.01.2015, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В. в реєстрі за №243, прийняла провела державну реєстрацію права власності за [PERSON] на магазин з урахуванням проведеної реконструкції, унаслідок чого було збільшено його площу з 39, 8 кв.м до 79,3 кв.м. При цьому номер ОНМ та його інші характеристики залишилися незмінними. 28.09.2021 між [PERSON] і [PERSON] укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В. і зареєстрований в реєстрі за №3839. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 цього договору в якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики, посвідченим Мельник М.В., приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу, 28.09.2021 за реєстровим №3838, за умовами якого [PERSON] (Іпотекодержатель) надав [PERSON] (Іпотекодавцю) грошові кошти в сумі 877\~686,00 грн., що є еквівалентом 33\~120 доларів США, Іпотекодавець передала Іпотекодержатель в іпотеку Нежитлове приміщення (Магазин) та Земельну ділянку. Нормами національного законодавства передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ч. 1 ст. 4 ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч. 2 ст.\~16\~ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 12.12.2018 р. у справі №399/142/16-ц, від 06.0.2.2019 у справі №522/12901/17-ц, від 15.05.2019 р. у справі №587/1428/18, від 20.11.2019 р. у справі №591/5619/17 вказують на те, способи захисту прав, які обираються позивачем, мають сприяти ефективному відновленню його порушеного права. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у своєму правовому висновку, наведеному у постанові від 12.12.2018 р. у справі №399/142/16-ц зазначила, що оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту, суди мають визначити, чи є такий спосіб ефективним: вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та забезпечувати його поновлення, а у разі неможливості такого поновлення повинна гарантувати особі отримання відповідного відшкодування. Відповідно до статей 317 і 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України). Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від недобросовісного набувача з підстав, визначених статтею 387 ЦК України, а від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15). Згідно зі статтею 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, передбаченого статтями 215, 216 ЦК України. Згідно із висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, та у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюгу договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. При цьому норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було в наступному набувачем відчужене третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Право власника згідно з частиною першою статті 388 ЦК України на витребування майна від добросовісного набувача пов`язане з тим, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. Й однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388). Зазначені висновки містяться, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 522/2110/15-ц. Разом із тим, Велика Палата Верховного Суду у п.п. 98, 100 постанови від 16 лютого 2021 року у справі №910/2861/18 вчергове нагадала, що у разі незаконного заволодіння майном власника іншою особою належним способом захисту є віндикаційний позов (стаття 387 ЦК України). Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно. Рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. При цьому в тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна із чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387і 388 ЦК України, є неефективними (див. зокрема пункти 85, 114, 115 постанови Великої\~Палати Верховного\~Суду від\~14\~листопада 2018\~року у\~справі №\~183/1617/16 (провадженням N 14-208цс18). Відтак застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Таким чином, суд вважає, що обрані [PERSON] способи захисту її порушених прав та інтересів шляхом витребування магазину та земельної ділянки (що рівнозначне відновленню становища, яке існувало до порушення) у останнього їх набувача [PERSON] , відповідає тим способам, які визначені у п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України, та сприяє ефективному відновленню її порушеного права та інтересу. Стосовно збільшення площі магазину з 39,8 кв.м до 79,3 кв.м. унаслідок проведеної останнім набувачем [PERSON] реконструкції у ньому та державної реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, то така добудова до вже збудованого магазину в силу приписів ст. 331 ЦК України та з огляду на положення ч. 4 ст. 390 ЦК України не спричиняє створення «нового» майна, а здійснення певного поліпшення нерухомого майна не може бути перешкодою у витребуванні цього майна власником. Подібних висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 06.06.2016 у справі №6-121цс16 та Верховний Суд у постанові від 10.05.2018 у справі №29/5005/6381/2011. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: - нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; - нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; - нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. За приписами ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється зокрема у разі визнання іпотечного договору недійсним. Враховуючи вищевикладені обставини щодо незаконного заволодіння майном позивача, подальша передача його в іпотеку [PERSON] є незаконною. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Таким чином, договір іпотеки щодо нежитлового приміщення та земельної ділянки, укладений між [PERSON] і [PERSON] , посвідчений 28.09.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В. і зареєстрований в реєстрі за №3839, є таким, що не відповідає зазначеним вимогам Цивільного кодексу України та Закону України «Про іпотеку», а тому має бути визнаний недійсним з моменту його укладення. Згідно із абз. 3 ч 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, за приписами зазначеної норми закону, як наслідок визнання договору іпотеки від 28.09.2021 недійсним, є одночасне скасування рішення приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Мельник Марини Володимирівни про державну реєстрацію обтяження прав та їх обтяжень № 60630112 (щодо Нерухомого майна) і № 60630582 (щодо Земельної ділянки) від 28.09.2021. Представником позивачки за первісним позов подано заяву про застосування строків позовної давності до зустрічного позову. Суд, з врахуванням заяви представника позивачки за зустрічним позовом поновлює строк [PERSON] для звернення із зустрічним позовом з наступних підстав. Як випливає зі змісту статті 256 ЦК України особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу у межах позовної давності. У даній нормі йдеться про те, що протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого порушеного права судом. Відповідно до статті 257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 07.11.2018 року у справі №372/1036/15-ц на віндикаційні позови поширюється положення статті 257\~ЦК України щодо загальної позовної давності. Згідно із частиною першою\~статті 261\~ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для правильного застосування частини першої\~статті 261\~ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Згідно із частиною п`ятою\~статті 267\~ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Як зазначалося вище, в ході виконання виконавчого листа Обухівського районного суду Київської області, виданого 08.11.2019, [PERSON] стало відомо, що відносно належного їй спірного майна (магазину і земельної ділянки), яке за рішенням Апеляційного суду Київської області від 18.01.2016 у справі №372/4917/13-ц було витребувано на її користь з чужого незаконного володіння [PERSON] , у процесі розгляду вказаної справи, а саме у період з 29.12.2014 по березень 2015, а також у подальшому було вчинено ряд незаконних правочинів, зазначених нижче. 29.12.2014 [PERSON] (відповідач у справі № 372/4917/13-ц, встановлений судом як останній за ланцюгом передач набувач, у якого й витребуване майно) та [PERSON] (відповідач у справі № 372/4917/13-ц, яка придбала з торгів нерухоме майно) (тітка та племінниця) розірвали договори купівлі - продажу витребуваного майна, які були посвідчені приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Гринько А.П. і зареєстровані в реєстрі за №№ 1433, 1434, внаслідок чого було відновлено за [PERSON] право власності на магазин і земельну ділянку. 29.01.2015 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договори купівлі - продажу нежитлового приміщення (Магазину) та Земельної ділянки, посвідчені приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В. і зареєстровані в реєстрі відповідно за №№ 243, 245. Отже, [PERSON] довідалася про порушення своїх прав на спірне майно (магазин та земельну ділянку) лише в ході примусового виконання виконавчого листа № 372/1036/15-ц від 08.11.2019 у виконавчому провадженні № 62813580, відкритого 13.08.2020 приватним виконавцем Яцишиним А.М. За результатами виконання виконавчого листа приватним виконавцем Яцишиним А.М. винесено постанову від 28.08.2020, якою у зв`язку з відсутністю у боржника [PERSON] майна, визначеного виконавчим документом, яке підлягає витребуванню, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий лист повернуто стягувачу [PERSON] без виконання. Разом із тим, в ході виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 18.01.2016 року у справі № 372/4917/13-ц, поданого [PERSON] 21.07.2021 до ЦНАП виконавчого комітету Обухівської міської ради разом із заявою про державну реєстрацію речових прав на нежитлове приміщення та земельну ділянку, рішеннями про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 59759182 і № 59757196 від 10.08.2021 [PERSON] було підтверджено, що відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником нежитлового приміщення та земельної ділянки, яка витребовується з незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] , є інша особа, а зазначене майно перебуває в іпотеці у третьої особи та додатково має обтяження. Як встановлено судом, [PERSON] не знала про розірвання договорів купівлі - продажу спірного майна від 29.12.2014, укладення договорів купівлі - продажу спірного майна від 25.02.2015, як до\~ухвалення Апеляційним\~судом Київської\~області рішення\~від та\~Верховним Судом\~постанови від\~03.07.2019\~у справі\~№ 372/4917/13-ц так й\~до моменту\~виконання рішення\~апеляційного суду\~приватним виконавцем Яцишиним А.М. У зв`язку із вищевикладеним, суд приходить до висновку про визнання поважними причини пропуску строку для звернення до суду із позовом, та поновлює його. Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявних у справі доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про задоволення зустрічного позову. Оскільки вимоги первісного позову є взаємовиключними із вимогами за зустрічним позовом, то вимоги позивачки за первісним позовом задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене та

Outcome: approved