Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 16.12.2021 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви просить: - припинити право іпотеки за договором іпотеки №010/14.2.0/001/1 від 28.03.2013 року, який укладений між ПАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. за реєстровим номером 2834; - припинити право іпотеки за договором іпотеки № 2144Ю/1 від 10.11.2014 р., який укладений між ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. за реєстровим номером 11422; - звільнити нерухоме майно - житловий будинок загальною площею 227, 5 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0643 га, кадастровий номер 1810136300:07:033:0047, з-під заборон; - скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про обтяження нерухомого майна. Позов обґрунтований тим, що з метою забезпечення виконання зобов`язання за умовами Генеральної кредитної угоди № 010/14.2.0/001, укладеної між ТОВ «ВКФ «Перлина Полісся» та ПАТ «Ерсте Банк», між банком та [PERSON] були укладені іпотечні договори № 010/14.2.0/001/1 від 28.03.2013 року та № 2144Ю/1 від 10.11.2014 року. Предметом іпотеки є житловий будинок, загальною площею 227, 5 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка за цією ж адресою, які на праві власності належать [PERSON] . Позивач зауважує, що 14.12.2017 р. між ПАТ «Фідобанк», яке є правонаступником ПАТ «Ерсте Банк», та [PERSON] укладений договір про відступлення прав грошової вимоги, за яким останній набув права іпотекодержателя. 20.12.2017 р. між [PERSON] , ТОВ «ВКФ «Перлина Полісся», [PERSON] та [PERSON] укладено угоду № 20/12/17 про підтвердження виконання зобов`язання, зі змісту якої вбачається, що сплата коштів у розмірі 231 987,28 грн в термін до 31.03.2018 р. буде являтися погашенням у повному обсязі суми боргових зобов`язань боржника перед новим кредитором. [PERSON] вказує, що зобов`язання виконані в повному обсязі відповідно до умов укладеної 20.12.2017 р. угоди, проте належне їй нерухоме майно перебуває під іпотечним обтяженням, оскільки [PERSON] не визнає, що боржником виконані зобов`язання в повному обсязі. Окрім цього, в позові вказано, що в провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебувала цивільна справа №295/12227/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи - ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Перлина Полісся», [PERSON] про визнання договорів іпотеки припиненими та скасування записів про обтяження та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору. Рішенням суду від 08.10.2020 р. в задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний позов задоволено, розірвано угоду №20/12/17 про підтвердження виконання зобов`язань від 20.12.2017 року. Постановою Житомирського апеляційного суду від 01.11.2021 р. рішення Богунського районного суду м. Житомира від 08.10.2020 року скасовано та ухвалено нове про відмову в задоволенні первісного та зустрічного позовів. Позивач вважає, що оскільки грошове зобов`язання виконане в повному обсязі відповідно до угоди від 20.12.2017 р., що встановлено в мотивувальній частині постанови Житомирського апеляційного суду від 01.11.2021 р., що на думку позивача не підлягає додатковому доказуванню, просить припинити іпотеки за договорами іпотеки, а також звільнити нерухоме майно з-під арешту та скасувати записи про обтяження майна. ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА ПОЗИЦІЇ СТОРІН Ухвалою суду від 06.01.2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 31.12.2021 року позивач усунув недоліки, вказані в ухвалі суду від 21.12.2021 року (а.с. 29-43). 06.01.2022 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 29.07.2022 р. задоволено клопотання представника відповідача ПАТ «Фідобанк» - адвоката Гутника А.Ж. про проведення судових засідань в даній цивільній справі за участі представника в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів за допомогою сервісу «EASYCON» (адреса електронної пошти: gutnik@ gutnik.com.ua). 02.08.2022 р. від директора ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Перлина Полісся» Деркача С.І. надійшла заява про визнання позову. В обґрунтування заяви представник вказав, що заборгованість перед [PERSON] погашена в повному обсязі відповідно до угоди від 20.12.2017 року, що знайшло своє підтвердження в тексті постанови Житомирського апеляційного суду від 01.11.2021 року (а.с. 130-133). В судовому засідання 04.10.2022 року представник позивача - адвокат Левчук Т.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позові. Зазначила, що заборгованість перед кредитором погашена в повному обсязі, що встановлено в постанові Житомирського апеляційного суду від 01.11.2021 р., а тому в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягає повторному доказуванню, що є підставою для припинення іпотеки за іпотечними договорами та для звільнення майна, належного позивачу, з-під заборони, скасувавши записи про його обтяження. Директор ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Перлина Полісся» Деркач С.І. в судовому засіданні 04.10.2022 року позовні вимоги визнав, просив їх задоволити на підставі заяви про визнання позовних вимог від 02.08.2022 р. (а.с. 130-133). Співвідповідач [PERSON] в судові засідання не з`являвся, неодноразово направляв до суду заяви, в якій вказував, що перебуває на лікуванні в Німеччині, просив розгляд справи відкласти до його повернення в Україну, проте документи на підтвердження викладеного на вимогу суду не надав (а.с. 108, 113, 139, 144, 148, 156). Представник ПАТ «Фідобанк» в судове засідання 04.10.2022 року не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. В судовому засіданні 04.10.2022 р. ухвалено проводити судовий розгляд без участі [PERSON] та представника ПАТ «Фідобанк», які про час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, поважних причин, з яких не з`явились в судове засідання судом не встановлено, що відповідно до положень ст. 223 ЦПК України є підставою для розгляду справи в їх відсутність. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Судом встановлено, що 28.03.2013 р. між ПАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір № 010/14.2.0/001/1, згідно п. 1.1 якого цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя (ПАТ «Ерсте Банк»), що витікають з Генеральної кредитної угоди № -010/14.2.0/001 від 28.03.2013 року, укладеної між іпотекодержателем та позичальником (ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Перлина Полісся), далі Генеральна угода, всіх кредитних договорів та/або інших договорів, що укладаються в рамках Генеральної угоди (з урахуванням всіх додаткових угод до Генеральної угоди і до кредитних та/або інших договорів), в тому числі Кредитного договору №011/ZB82Х9/10/001 від 28.03.2013 року, укладеного між іпотекодержателем та позичальником; Кредитного договору №012/ZB82Х9/1/002 року від 28.03.2013 року, укладеного між іпотекодержателем та позичальником. Відповідно до цього договору Договору іпотекодержатель має право у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок заставленого майна. Іпотекодавець погоджується, що за рахунок предмета іпотеки також задовольняються вимоги іпотекодержателя у збільшеному розмірі, пов`язані з будь-яким збільшенням суми/розміру основного зобов`язання, процентів, інших платежів за Кредитним договором, за умови, що таке збільшення не перевищує десятикратного розміру первинної суми/розміру основного зобов`язання, процентів або інших платежів за Кредитним договором. При цьому, додатково договір про внесення змін до цього Договору не укладається. Предметом іпотеки є нерухоме майно - житловий будинок загальною площею 227, 5 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку і господарський будівель, на якій розташований вказаний житловий будинок, площею 0,0643 га, кадастровий номер 1810136300:07:033:0047, які на праві власності належать [PERSON] . Згідно п. 6.2 Іпотечного договору право іпотеки, та відповідно і цей Договір, припиняє чинність у разі, зокрема, припинення основного зобов`язання (а.с. 10-13). Крім того, 10.11.2014 року між ПАТ "Фідобанк" (Іпотекодержатель) та [PERSON] був укладений Договір іпотеки № 2144Ю/1, відповідно до умов якого іпотекодавець передає в іпотеку наступне нерухоме майно - житловий будинок загальною площею 227, 5 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарський будівель, на якій розташований вказаний житловий будинок, площею 0,0643 га, кадастровий номер 1810136300:07:033:0047, які на праві власності належать [PERSON] . Згідно умов Договору іпотеки від 10.11.2014 року основний договір - Кредитний договір № 2144Ю від 10.11.2014 року, укладений між іпотекодержателем і Боржником - ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Перлина Полісся", основним зобов`язанням виступають усі зобов`язання боржника за основним договором, виконання яких в повному обсязі забезпечується іпотекою за цим договором. Зобов`язання щодо повернення належним чином боржником кредитних коштів, отриманих та/або таких, що будуть отримані відповідно до умов основного договору, та здійснення оплати їх використання, з врахуванням наступного, але не обмежуючись цим: сума кредиту - 328000,00 грн, але в будь-якому випадку, не менше суми, зазначеної в Основному договорі, додатках та додаткових договорах до основного договору, що можуть бути укладені в майбутньому, зі строком виконання до 09.11.2015 року, але в будь-якому випадку, у строки (терміни) та на умовах, зазначених в Основному договорі, додатках та додаткових договорах до основного договору, що можуть бути укладені в майбутньому; проценти за користування кредитними коштами за ставкою, обумовленою основним договором, але не більше 27% річних; комісії, неустойки в розмірах та на умовах, визначених основним договором. Іпотекою забезпечуються вимоги щодо відшкодування витрат, понесених іпотекодержателем, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним договором і звернення стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання предмета іпотеки; збитків, завданих іпотекодержателю порушенням боржником зобов`язань за основним договором та/або іпотекодавцем за цим договором тощо (а.с. 14-17). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек станом на 08.11.2021 року актуальна інформація про державну реєстрацію іпотеки на житловий будинок та земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , які на праві власності належать [PERSON] , містить зареєстровані обтяження згідно Іпотечного договору № 010/14.2.0/001/1 від 28.03.2018 року, розмір основного зобов`язання 678000,00 грн, видавник ПАТ "Ерсте Банк", та Договору іпотеки № 2144Ю/1 від 10.11.2014 року, розмір основного зобов`язання 328000,00 грн, видавник ПАТ "Фідобанк", іпотекодержатель- [PERSON] (а.с. 7-9). ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ, ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим сторонами доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог про припинення іпотеки за іпотечним договором № 010/14.2.0/001/1 від 28.03.2013 року та за договором іпотеки №2144Ю/1 від 10.11.2014 року, виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу. Однією з таких підстав є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Нормами частини 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою. Частиною 1 статті 575 ЦК України встановлено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Абзацом 3 статті 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України). Згідно із частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом. Звертаючись до суду з позовом, позивач посилалась на те, що зобов`язання за кредитними договорами, виконання за якими забезпечувалось предметом іпотеки за іпотечним договором №010/14.2.0/001/1 від 28.03.2013 року та за договором іпотеки №2144Ю/1 від 10.11.2014 року, виконані в повному обсязі на підставі укладеної угоди про підтвердження виконання зобов`язання № 20/12/17 від 20.12.2017 р., що встановлено в постанові Житомирського апеляційного суду від 01.11.2021 р., а відтак не потребує додаткового доказування. Так, дійсно судом встановлено, що в провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебувала цивільна справа № 295/12227/19 за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи - ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Перлина Полісся», [PERSON] про визнання договорів іпотеки припиненими та скасування записів про обтяження, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , ТОВ «ВКФ «Перлина Полісся», [PERSON] про розірвання договору. Зі змісту постанови Житомирського апеляційного суд від 01.11.2021 року вбачається, що в задоволенні первісного позову про визнання припиненими іпотечного договору №010/14.2.0/001/1 від 28.03.2013 року та договору іпотеки №2144Ю/1 від 10.11.2014 року відмовлено з тих підстав, що не передбачено такого способу захисту права та інтересу, як визнання договору припиненим. В задоволенні зустрічного позову про розірвання угоди № 20/12/17 від 20.12.2017 року також відмовлено, оскільки [PERSON] не довів обставини, що дають підстави для розірвання договору відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, а саме: істотність порушення ТОВ «ВКФ «Перлина Полісся» умов договору; завдання шкоди, внаслідок якої він позбавився того, на що розраховував при укладенні саме договору про підтвердження виконання зобов`язань (а.с.18-21). Позивач в обгрунтування заявлених вимог посилалась на те, що в постанові Житомирського апеляційного суду від 01.11.2021 року зазначено, а відтак судом встановлена і не потребує додаткового доведення та обставина, що 14 грудня 2017 року між ПАТ «Фідобанк» (правонаступником Ерсте Банк) та [PERSON] було укладено договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за умовами якого [PERSON] набув право вимоги нового кредитора до позивальника і іпотекодавця за вказаними кредитними договорами та договорами іпотеки на загальну суму 392721,65 грн. 20 грудня 2017 року між [PERSON] , ТОВ «ВКФ «Перлина Полісся», [PERSON] та [PERSON] було укладено угоду № 20/12/17 про підтвердження виконання зобов`язання, за умовами якої було передбачено, що сплата коштів у розмірі 231987,28 грн в термін до 31 березня 2018 року буде являтися погашенням у повному обсязі суми боргових зобов`язань боржника перед новим кредитором за кредитними договорами №2144Ю від 10.11.2014, №012/ZB82Х9/1/001 від 28.03.2013 та генеральною кредитною угодою №010/14.2.0/001 від 28.03.2013. На виконання вказаної угоди про підтвердження виконання зобов`язань боржником ТОВ «ВКФ «Перлина Полісся» були сплачені [PERSON] наступні суми: 65000,00 грн. 27 грудня 2017 року, 67000,00 грн. 28 грудня 2017 року, 5000,00 грн. 04 червня 2018 року, 94987,28 грн. 10 липня 2018 року. Водночас, суд не може погодитись з доводами позивача, що зі змісту постанови Житомирського апеляційного суду від 01.11.2021 року вбачається, що зобов`язання за кредитними договорами є припиненими, що може бути підставою для припинення іпотеки, виходячи з наступного. За правилами ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду в цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В постанові Верховного Суду від 30.08.2022 року у справі № 904/1427/21 зазначено, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.05.2018 у справі № 922/2391/16). Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивостей преюдиціальності. Також преюдиціальні факти слід відрізняти від оцінки іншим судом певних обставин. Важливим видається те, що обставини, встановлені у першій справі, що є преюдиційною, мають належати до предмета доказування, тобто їх встановлення має бути необхідне для вирішення тієї справи. Оскільки предмет доказування спочатку визначається підставами позову, а потім обґрунтовується нормами матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору, то питання про те, чи належав певний факт до предмета доказування, є питанням права, а не факту. Зі змісту постанови Житомирського апеляційного суду від 01.11.2021 року не вбачається, що суд надавав оцінку умовам укладеної між сторонами угоди № 20/12/17 від 20.12.2017 року на предмет повного дотримання її умов і щодо повного її виконання сторонами, що призвело до припинення основного зобов'язання. В постанові суду лише зазначено, що за умовами договору була сплачена певна сума коштів. В контексті заявлених позовних вимог за зустрічним позовом про розірвання угоди № 20/12/17 від 20.12.2017 року на підставі ст. 651 ЦК України, а саме у зв`язку з істотністю порушення ТОВ «ВКФ «Перлина Полісся» умов договору; завдання шкоди, внаслідок якої позивач за зустрічним позовом позбавився того, на що розраховував при укладенні договору про підтвердження виконання зобов`язань, до предмету доказування за заявленими вимогами не входило дослідження умов договору на предмет повного виконання його умов, що має наслідком припинення основного зобов`язання і такі висновки в постанові суду апеляційної інстанції відсутні. В той же час, зі змісту даного рішення вбачається, що заборгованість за угодою від 20.12.2017 року повинна була бути погашена до 31.03.2018 року, а платежі за договором проводились після зазначеної дати, а саме 04.06.2018 року та 10.07.2018 року, тобто з порушенням умов договору. Водночас, згідно наведених вище і досліджених судом умов договорів іпотеки вбачається, що іпотекою забезпечувалось виконання не лише повернення одержаної суми кредиту, а й інших платежів - відсотків, неустойки за порушення умов договору, збитків тощо. Крім того, в тексті постанови суду зазначено, що згідно з угодою № 20/12/17 від 20 грудня 2017 року підтверджується виконання зобов`язання на суму 231987,28 грн за кредитними договорами №2144Ю від 10.11.2014, №012/ZB82Х9/1/001 від 28.03.2013 та генеральною кредитною угодою №010/14.2.0/001 від 28.03.2013. В той же час, за умовами іпотечного договору № 010/14.2.0/001/1 за рахунок предмета іпотеки забезпечувалось виконання грошових зобов`язань, які виникли з Генеральної кредитної угоди №010/14.2.0/001 від 28.03.2013 року, укладеної між іпотекодержателем та позичальником (ТОВ "ВКФ "Перлина Полісся»), всіх кредитних договорів та/або інших договорів, що укладаються в рамках Генеральної угоди (з урахуванням всіх додаткових угод до Генеральної угоди і до кредитних та/або інших договорів), в тому числі Кредитного договору №011/ZB82Х9/10/001 від 28.03.2013 року, Кредитного договору 012/ZB82Х9/1/002 року від 28.03.2013 року, укладених між іпотекодержателем та позичальником. В той же час, посилання на Кредитний договір №011/ZB82Х9/10/001 від 28.03.2013 року, укладений між іпотекодержателем та позичальником, на підставі якого також існувало кредитне зобов`язання, в постанові Житомирського апеляційного суду від 01.11.2021 року відсутнє. Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, обов`язок доказування покладено на учасників провадження, а суд лише сприяє сторонам у здійсненні їх процесуальних прав. Статею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. За правилами ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі письмових доказів, які надані позивачем, судом не встановлено, що зобов`язання за кредитними договорами виконані в повному обсязі у зв`язку з їх сплатою або за домовленістю сторін, що має наслідком припинення як основного, так і забезпечувального зобов`язання. Так, позивач не надала для безпосередньої оцінки судом кредитні договорів, які підтверджують умови основного зобов`язання, його розмір; договори про перехід прав вимоги за кредитними договорами для встановлення судом обсягу вимог, які перейшли до нового кредитора; не надано для дослідження суду угоду № 20/12/17 про підтвердження виконання зобов`язання від 20 грудня 2017 року, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості надати оцінку умовам договорів, які були укладені між сторонами, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях . До позовної заяви позивач долучила лише копії двух іпотечних договори, Інформацію з Реєстру речових прав та копію постанови Житомирського апеляційного суду від 01.11.2021 року, вважаючи, що саме в даному рішенні встановлений факт належного і повного виконання зобов`язань, які виникли між сторонами, з чим суд не погоджується. В позовній заяві позивач посилалась на те, що [PERSON] не визнає факт повного виконання зобов`язання. Співвідповідач [PERSON] , як іпотекодержатель і кредитор, не подавав до суду заяв про визнання позовних вимог, не повідомляв суд про те, що в нього відсутні будь-які вимоги до позивача, як майнового поручителя, або до боржника - ТОВ «ВКФ «Перлина Полісся» у зв`язку із повним виконанням грошового зобов`язання. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд не вбачається підстав для прийняття визнання позовних вимог представником співвідповідача ТОВ «ВКФ «Перлина Полісся» Деркачем С.І., що могло бути підставою для задоволення позову, оскільки таке визнання суперечить закону і може призвести до порушення прав інших співвідповідачів, які можуть мати грошові вимоги як до позивача, яка є майновим поручителем у зобов`язаннях, які виникли між сторонами, так і до ТОВ «ВКФ «Перлина Полісся», яке безпосередньо є позичальником у кредитних правовідносинах. З огляду на те, що позивач не надала належні і допустимі докази, які б дали підстави суду надати належну оцінку умовам укладених між сторонами договорів і дійти висновку, що основні зобов`язанні за кредитними договорами виконані, що має юридичним наслідком їх припинення, а відтак суд вважає доводи позивача недоведеними, судом не встановлено наявності правових підстав для припинення забезпечувального зобов`язання. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи і вимог чинного законодавства, дослідивши і проаналізувавши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов переконливого висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed