Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

в позові вказано, що 09.08.2008 року сторони зареєстрували шлюб, в якому народилося 2 дітей: дочка [PERSON] та дочка [PERSON] . Крім того, перебуває на восьмому місяці вагітності, спільною з відповідачем третьою дитиною. Діти проживають з позивачкою. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у сторін різні погляди на сімейне життя, на виконання подружніх обов`язків. У сторін відсутні спільні інтереси, відсутнє взаєморозуміння. Відповідач живе своїм, відокремленим від сім`ї життям. Часто не ночує вдома, надає перевагу сумнівним компаніям, вживає спиртні напої, внаслідок чого стає агресивним. Двічі притягався до адміністративної відповідальності - за дрібне хуліганство та злісну непокору законному розпорядженню поліцейського. Тривалий час проявляє схильність до азартних ігор. Раніше до вагітності відповідач застосовував фізичну силу щодо позивачки. Участі у вихованні малолітніх дітей практично не приймає. Таким чином, сторони залишаються чужими людьми, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу, позивачка вважає неможливим та недоцільним. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та інтересам дітей, тому зберігати такий шлюб недоцільно. На примирення не згідна, оскільки не вбачає сенсу подальшого перебування у шлюбі з відповідачем, оскільки систематичні сварки його руйнують, тому вважає, що шлюб необхідно розірвати. Позивачка просила розірвати шлюб сторін, після розірвання шлюбу залишити прізвище ,, [PERSON] '', малолітні діти залишаються проживати з позивачкою. Представник позивачки подав суду заяву про приєднання матеріалів до судової справи, серед яких заяву позивачки, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, на примирення не згідна, справу просила розглядати з участю представника. Відповідач повідомлений судом про відкриття спрощеного провадження, про порядок і умови реалізації сторонами їх процесуальних прав і обов`язків. Відповідач не подав суду відзиву на позов чи його заперечення. Клопотань щодо реалізації прав до суду не надано. Оскільки відповідача повідомлено про судовий розгляд у спосіб, що визначений законом, тому правові наслідки за відсутність відповідача в судовому засіданні процесуальним законом повністю покладено на відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Сторони зареєстрували шлюб 09.08.2008, про що 09.08.2008 складено відповідний актовий запис №44, що підтверджується наданим позивачкою свідоцтвом про шлюб. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданими позивачкою копіями свідоцтва про народження дітей. В п. 2 ст. 104 СК України вказано, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В п. 3 ст. 105 СК України вказано, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.5 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже позивачкою доведено перед судом наявність правових підстав для розірвання шлюбу. За змістом ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка в позові зазначила, що діти залишають проживати з нею. Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч.1 та ч.2 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Водночас у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання дитини має передувати спір між батьками дитини щодо місця її проживання. Спору щодо місця проживання малолітніх дітей сторін немає. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша та четверта статті 12 ЦПК України). Вирішуючи питання про розірвання шлюбу та залишаючи дітей разом з матірю, суд лише констатує, з ким залишаються проживати діти після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому їх місце проживання. Відсутність спору має наслідком залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 15 січня 2020 року у справі № 200//952/18 (провадження № 61-14859св19) та від 22 грудня 2021 року у справі № 339/143/20 (провадження № 61-6809-св21). При цьому, суд звертає увагу, що можливість залишення дитини проживати з одним з батьків при розірванні шлюбу, не є тотожним вимозі про визначення місця проживання дитини, розгляд якої судом можливий лише за наявності спору. Наведене також відповідає правовим висновкам, що викладені Верховним Судом у постанові від 22.12.2021 у справі № 339/143/20. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд, -

Outcome: approved