Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Позов мотивує тим, що перебувала з 14.09.2002 року в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб розірвано 05.07.2019 року. Від шлюбу мають дітей: сина [PERSON] , [INFO] , який є повнолітнім та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В зв`язку з тим, що [PERSON] проживає з нею та знаходиться на її утриманні просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття. \~ \~ \~ \~Відповідачем відзиву на позов не надано, у зв`язку з тим, що розгляд справи проводиться в порядку спрощеного провадження, суд обмежується наданими позивачем доказами. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач з 14.09.2002 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який 05.07.2019 року розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина давила, [INFO] , який проживає з позивачем. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів судом враховуються положення статті 182 Сімейного Кодексу України та те, що відповідач працездатна особа, не має виплат по іншим виконавчим документам. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вказане також кореспондується частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, якаю держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, моральної і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, передбачено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповіача підлягють стягненню аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до його повноліття з дня звернення позивачем до суду, тобто з 27.07.2022 року. Пунктом 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати в сумі 992,40 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного і ст.ст. 180, 181 183, 191 СК України,

Outcome: approved