Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, вказуючи, що з [PERSON] вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 20 липня 2018 року. Від даного шлюбу подружжя дітей не має. З 2020 року спільно не проживають. Подружні відносини між ними припинені. Основна причина розпаду сім`ї - це різниця характерів, відсутність між позивачкою та відповідачем взаєморозуміння і довіри. Спору щодо поділу майна між ними немає. [PERSON] просить суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON] , після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON] . Про місце, дату і час розгляду справи учасники справи були повідомлені належним чином. Представник позивачки адвокат І.Романюк на адресу суду надіслала письмову заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підтримала, просить розглянути справу в її і позивачки відсутність. Судовий збір з відповідача на користь позивачки просить не стягувати. Відповідач [PERSON] на адресу суду надіслав письмову заяву, в якій визнав позовні вимоги [PERSON] до нього про розірвання шлюбу та просить суд розірвати шлюб. Справу просить розглянути без його участі. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України справа розглядається за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечать вимогам законодавства України і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони з 20 липня 2018 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, що підтверджується виданим 20 липня 2018 року свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Суд, беручи до уваги наполягання позивачки на задоволенні позову, визнання позову відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Із матеріалів справи і заяв сторін вбачається, що між ними склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують і не мають бажання дійти примирення, оскільки позивачка на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач не заперечує проти цього. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Із позовної заяви та заяв сторін вбачається, що вони не виявили бажання зберегти сім`ю, тому суд приходить до висновку про недоцільність надання сторонам часу для примирення. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом з`ясовано, що волевиявлення позивачки, яка наполягає на задоволенні позову, і відповідача, який позов визнав, є їх свідомим вибором, зробленим без будь-якого зовнішнього впливу чи примусу. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалася остаточно і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них. На підставі викладеного,

Outcome: approved