Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 06 листопада 2017 року між [PERSON] та первісним кредитором Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» було укладено кредитний договір №Z02.101.20313. Зазначає, що 02.12.2020 між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №12/89, у відповідності до умов якого «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим Договором. Згідно з п. 2.2. Договору факторингу права вимоги, які ПАТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором, відступаються в розмірі заборгованості боржників перед ПАТ «Ідея Банк», та зазначені в реєстрі боржників, що підписується Сторонами у паперовому вигляді в день укладання цього договору. Реєстр боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього Договору Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу №12/89 від 02.12.2020 - реєстру боржників №2 від 02.12.2020, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 138 431.28 грн, з яких:? - \~ \~ \~ \~66 769.70 грн. - заборгованість за основним боргом; - \~ \~ \~ \~5 132.85 грн. - заборгованість за процентами; - \~ \~ \~ \~66 528.73 грн. - заборгованість за комісіями. Відповідно до п.5.2. Договору факторингу, в день підписання реєстру боржників, за умови виконання ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язань, передбачених п.4.1 цього Договору, ПАТ «Ідея Банк» втрачає права на будь-які платежі Боржників в оплату їх Заборгованостей за Первинними Договорами. В разі звернення Боржників до ПАТ «Ідея Банк» з приводу виконання зобов`язань за відступленими ТОВ «ФК «ЄАПБ» Правами Вимог, ПАТ «Ідея Банк» повідомляє про необхідність виконання зобов`язань на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ». В силу п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України та з метою досудового врегулювання спору, у зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору та на виконання п. 5.3. Договору факторингу, згідно з вимогами ст. 512 - 514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, простою кореспонденцією через відділення УКРПОІІІТИ ТОВ «ФК «ЄАПБ» було направлено повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних до бази персональних даних (. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умова передбачених Договором. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 02.12.2020 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №Z02.101.20313 від 06.11.2017 року, в сумі в сумі 138 431.28 грн., з яких: 66 769.70 грн. - заборгованість за основним боргом; 5 132.85 грн. - заборгованість за процентами; 66 528.73 грн. - заборгованість за комісіями. На підставі наведеного позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №Z02.101.20313 від 06.11.2017 року, в сумі 138 431.28 грн., з яких: 66 769.70 грн. - заборгованість за основним боргом; 5 132.85 грн. - заборгованість за процентами; 66 528.73 грн. - заборгованість за комісіями. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.11.2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 08.12.2021 року відповідач подав суду клопотання, в якому зазначає, що позивач пропустив строки позовної давності по стягненню неустойки. Нараховані суми неустойки високі, згідно з умовами договору розмір неустойки не може перевищувати половини суми кредита. Просить суд застосувати до вимог позивача строки позовної давності. 26.01.2022 року від представника позивача надійшло заперечення на клопотання щодо застосування строків давності, в якому останній зазначає, що відповідно до п. 6 кредитного договору, сторони погодили графік щомісячних платежів. Даним графіком передбачено щомісячне погашення кредиту, починаючи з 06.12.2017 по 06.11.2022 року включно в розмірі 3007,01 грн. щомісячно. У разі неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов кредитного договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Вказує, що відповідно до п. 5.5 кредитного договору, сторони домовились, що строк позовної давності за цим договором, в тому числі стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлюється сторонами тривалістю у 5 (п`ять) років. Вважає, що факту пропуску позивачем строків позовної давності не відповідає матеріалам справи та дійсним обставинам справи, а тому підстав для застосування норми статей пропуску строку позовної давності у суду відсутні, а твердження відповідача щодо пропущеного позивачем строку позовної давності щодо заявлених позовних вимог не обґрунтовані, безпідставні та не відповідають матеріалам справи та дійсним обставинам справи. У судові засідання позивач та його представник не з`явилися, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи були судом належним чином повідомлені, проте подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про місце та час розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складення рішення суду було відкладено на строк не більш як п`ять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 24.10.2022 року. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, що 06 листопада 2017 року між [PERSON] та первісним кредитором Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» було укладено кредитний договір №Z02.101.20313, згідно з яким банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 58\~630,90 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок. Строк користування кредитом встановлено на 60 місяців. Договором встановлено, що за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 1,99% річних від залишкової суми кредиту. Сторонами погоджено графік платежів та розрахунок сукупної вартості кредиту. Таким чином, кредитний договір містить інформацію, як про суму кредиту, так і про детальний розпис його сукупної вартості, дату укладення правочину, та строк на який видані кредитні кошти та процентну ставку, окрім того містить всі істотні умови передбачені законодавством України. При цьому, відповідач був ознайомлений зі всіма істотними умовами кредитного договору, в тому числі з розміром щомісячних процентів та розміром страхового платежу, що підтверджується його підписом в договорі та в паспорті споживчого кредиту. На підставі договору № 12/89 від 02.12.2020, право грошової вимоги за кредитним договором №Z02.101.20313 від 06.11.2017, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Згідно із розрахунку заборгованості, загальна заборгованість за наведеним кредитним договором складає 138\~431,28 грн., з яких: 66 769.70 грн. - заборгованість за основним боргом; 5\~132,85 грн. - заборгованість за відсотками; 66\~528,73 грн. - заборгованість за комісіями. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У відповідності до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З урахуванням вимог ст. 512-514 ЦК України новий кредитор ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набув права первісного кредитора банку у зобов`язанні, у тому числі і право вимоги до відповідача - позичальника за кредитним договором. У цьому випадку діє презумпція правомірності правочинів (ст. 204 ЦК України), яка не спростована. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). У відповідності до ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. З наданої позивачем довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №Z02.101.20313 від 06.11.2017 станом на 01.12.2020, заборгованість [PERSON] складає 138\~431,28 грн., з яких: 66\~769,70 грн. - заборгованість за основним боргом; 5\~132,85 грн. - заборгованість за відсотками; 66\~528,73 грн. - заборгованість за комісіями. Згідно ч. 1 ст.1048 ПК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Щодо нарахованої АТ «Ідея банк» заборгованості за комісіями в сумі 66 528,73 грн., (графа 6.1 графіку платежів), суд приходить до висновку, що такі умови є несправедливими та не доведено позивачем які саме дії були здійснені банком та прийняті позичальником щодо обслуговування кредиту, що є підставою для відмови в стягненні цієї суми з відповідача. За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Несправедливими є зобов`язання, які виникають із положень договору про споживчий кредит та які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними (окремих положень, а не договору в цілому). Згідно з пунктом 1.4 кредитного договору від 06 листопада 2017 року позичальнику було встановлено плату за обслуговування кредиту, що включає в себе плату за: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Тобто, п.1.4 кредитного договору позичальнику фактично було встановлено плату за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому, надання інших послуг за вказану плату умовами договору не передбачено. Вказана щомісячна плата за обслуговування міститься й у пункті 6 кредитного договору, а саме у графіку щомісячних платежів. Відповідно до положень частин 1-5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції чинній на час укладення кредитного договору, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Частиною третьою цієї статті визначено перелік несправедливих умов договору. Вказаний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Оскільки відповідачу було встановлено щомісячну плату за таку супутню послугу Банку, яка за законом повинна надаватися їй безоплатно, вказаний пункт кредитного договору є несправедливим по відношенню до споживача. Верховний Суд України у своїй правовій позиції, висловленій в постанові від 16.11.2016 року у справі №6-1746цс16 зазначив, що суди, дійшовши висновку про те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, не звернули увагу, що, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу; при цьому відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним. В цьому випадку суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за комісіями. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за основним боргом та заборгованість за відсотками. Щодо заяви відповідача про сплив строку позовної давності за заявленими вимогами, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Зазначене відповідає правовій позиції ВСУ, викладеній у Постанові від 22.03.2017 року по справі № 6-43цс17, Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 14.02.2018 у справі №161/15679/15-ц. Згідно п. 5.5 умов Договору встановлено строк позовної давності тривалістю 5 років. Позовна давність щодо стягнення заборгованості по кредиту, процентах, платі за обслуговування кредитної заборгованості, інших грошових внесків, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Враховуючи те, що графіком платежів кредитного договору №Z02.101.20313 від 06.11.2017 року встановлено щомісячне погашення кредиту та сплата відсотків та комісій, суд прийшов до висновку, що у разі якщо умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлюються окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення, разом з тим умовами договору строк позовної давності встановлений тривалістю у 5 років. До стягнення з відповідача підлягають 66 769,70 грн. - заборгованість за основним боргом та 5132,82 грн. - заборгованість за відсотками. В решті вимог слід відмовити. У відповідності до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути 2270 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: partial