Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 18.10.2021 року звернулася до суду з позовною заявою до Авдіївської міської військово-цивільної адміністрації Покровського району Донецької області про визнання додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що [INFO] померла - [PERSON] .. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS] . Вона є спадкоємцем за заповітом та зазначила, що крім неї інших спадкоємців немає. В квітні 2019 року позивач звернулась до державного нотаріуса Першої Селидівської державної нотаріальної контори Доценко О. В. із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Зазначила, що у зв`язку із активними бойовими діями в м. Авдіївці з 2014 року та будучі вагітною позивач виїхала в інше місто, після у позивача народився син і залишалася особами, переміщеними з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Крім того позивач достовірно не знала про складення на її ім`я заповіту. Просить суд подовжити строк для прийняття спадщини пропущений з поважних причини, визначивши строк один місяць для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 22.10.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження, а також зобов`язано державного нотаріуса Першої селидівської державної нотаріальної контори надати суду копію спадкової справи, яка заведена після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 15 грудня 2021 року було продовжено по цивільній справі строк підготовчого провадження та визнано обов`язковою явку позивача у підготовче судове засідання. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 02 лютого 2022 року було зобов`язано приватного нотаріуса Авдіївського міського нотаріального округу Лук`янець Ларису Вікторівну надати копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 22 серпня 2022 року було продовжено по цивільній справі строк підготовчого провадження. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 23.09.2022 року закрито підготовче судове провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача - Авдіївської міської ВЦА Покровського району Донецької області - в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заявлених позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 14.01.2008 року квартира яка знаходиться за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної спільної власності [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17882999 від 26.02.2008 року квартира однокімнатна, розташована за адресою [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 14.01.2008 року виданого виконкомом Авдіївської міської ради, приватна спільна часткова форма власності, розмір частки 1/2, та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 14.01.2008 року, виданого виконкомом Авдіївської міської ради, приватна спільна часткова форма власності, розмір частки 1/2. 17 січня 2013 року [PERSON] складено заповіт, зареєстрований у реєстрі за № 57, відповідно до якого заповідає [PERSON] 1/2 частину квартири за [ADDRESS] . Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 70085119 виданої 20.09.2022 року сформованої Першою селидівською державною нотаріальною конторою, заповіт 54076731 чинний, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 57 та посвідчений 17.01.2013 року Приватним нотаріусом Лук`янець Л. В., бланк ВТВ 993994. 21 січня 2013 року [PERSON] складено заповіт, зареєстрований у реєстрі за № 70, відповідно до якого заповідає [PERSON] 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 54674358 виданої 05.01.2019 сформованої приватним нотаріусом Лук`янець Л. В., заповіт № 54083273 чинний, зареєстрований за номером в реєстрі нотаріальних дій за № 70 та посвідчений 21.01.2013 року бланк ВТС № 324807. Згідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 30 вересня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області згідно до якого [PERSON] померла [INFO] . Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 54674354 від 05.01.2019 року, видану приватним нотаріусом Лук`янець Л. В., наданої у зв`язку з відкриттям спадкової справи після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , згідно відомостей якої вбачається, що була заведена спадкова справа у Першій Селидівській державній нотаріальній конторі 01.10.2015 року та видано свідоцтво про право на спадщину 01.10.2015 року за номером № 1702. Відповідно до рішення Селидівського міського суду Донецької області від 14.05.2015 року у справі № 242/1690/15-ц визнано факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] , [INFO] , померлою [INFO] , однією сім`єю без шлюбу строком більше 36 років. Згідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 25 березня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Красноармійському району реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області [INFO] народився [PERSON] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . 01.10.2015 року [PERSON] звернувся із заявою про отримання спадщини, яка складається з недоотриманої пенсії в УПФУ м. Авдіївці на суму 3711,39 грн. Згідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.10.2015 року, посвідченого державним нотаріусом Першої селидівської нотаріальної контори Климовою О. В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1702, було заведена спадкова справа № 213/2015 за якою [PERSON] , [INFO] успадкував після смерті [PERSON] , 1925 року народження, яка померла [INFO] , спадщину, яка складається з недоотриманої пенсії в УПФУ в м. Авдіївці на загальну суму 3711,39 грн., що належала спадкодавцю на підставі довідки № 1953/04 виданої 10.09.2015 року цим складом. Згідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 41670643 виданого 01.10.2015 Першою селидівською державною нотаріальною конторою, вбачається реєстрація видачі свідоцтва про право на спадщину та присвоєно номер у спадковому реєстрі № 58009280, номер у нотаріуса 213/2015 заведена Першою Селидівською державною нотаріальною конторою 01.10.2015 року, за яким спадкодавцем є [PERSON] , яка померла [INFO] , після якої видано Свідоцтво про право на спадщину зареєстрованого у Спадковому реєстрі за № 58009497, за номером реєстрації в реєстрі нотаріальних дій № 01.10.2015 року, за яким спадкоємцем є [PERSON] , яким було успадковане майно у виді недотриманої пенсії в УПФУ м. Авдіївці загальною вартістю 3711,39 грн. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Авдіївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 09.07.2018, згідно до якого [PERSON] помер [INFO] . Згідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 54674368 від 05.01.2019 виданого приватним нотаріусом Лук`янець Л. В. відповідно до якої зареєстрована спадкова справа за номером у Спадковому реєстрі № 63580735, номером у нотаріуса 1/2019 приватним нотаріусом Лук`янець Л. В. заведеної 05.01.2019 року приватним нотаріусом Лук`янець Л. В., за яким спадкодавцем є [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Відповідно до постанови державного нотаріуса Першої селидівської державної нотаріальної контори Доценко О.В. від 15.04.2019 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку квартири [ADDRESS] після померлої [INFO] [PERSON] згідно до якої зазначено, що вона із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась і разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини постійно не проживала, із позовом про визнання додаткового строку для прийняття спадщини не зверталась. Інших спадкоємців немає. Заповіт від імені спадкодавця на 1/2 частку вищезазначеної квартири на ім`я спадкоємця був посвідчений 21.01.2013 року. Згідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 70085208 від 20.09.2022 року після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , була заведена спадкова справа № 1/2019 у Приватного нотаріуса Покровського району Лук`янець Л. В., свідоцтва про право на спадщину не видавалось. Згідно до повідомлення Приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу (раніше Авдіївського міського нотаріального округу) Лук`янець Л. В. матеріали спадкової справи [PERSON] , який помер [INFO] , неможливо через відсутність доступу до архіву документів через воєнний стан в Україні. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. У відповідності до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Частиною 1 ст. 1268 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). У відповідності ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Слід зауважити, в п. 3 постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» пленум Верховного Суду України зазначив, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами статті 29, частини другої статті 1221 ЦК. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Відповідно до вимог ч. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Особі може бути визначений додатковий строк для прийняття спадщини за рішенням суду лише за умови поважності причини його пропуску. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Водночас, закон не містить застережень, які саме причини є поважними. Відтак визнання поважною причини пропуску строку для прийняття спадщини залежить від обставин конкретної справи і має бути доведено відповідними доказами. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року, справа № 6-1320цс17, а також у постанові від 26 вересня 2012 р. у справі № 6-85цс12. Надаючи оцінку виниклим правовідносинам, суд враховує правові висновки викладені у постановах Верховного Суду. Так, поважними причинами для визначення додаткового строку подання заяви до нотаріальної контори є необізнаність спадкоємця про наявність заповіту (постанова ВСУ від 06.09.2017 у справі № 6-496цс17, ВС від 10.01.2019 у справі № 263/1221/17; від 17.03.2021 у справі № 308/4272/19; від 22.02.2021 у справі № 644/7785/19, у справі №130/2517/18 від 21.09.2020. Крім того, у постанові від 21.09.2020 року у справі № 130/2517/18 Верховний Суд зазначив таке. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктом 1.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття (пункт 3.2 глави 10 розділу II Порядку № 296/5). Пунктом 3.16 глави 10 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, на нотаріуса покладено обов`язок щодо повідомлення спадкодавця про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Таким чином, суди мають враховувати, що якщо встановивши наявність заповіту, державний нотаріус або уповноважена особа не вчинила жодних дій для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, не зробила виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у газеті це є також поважною причиною для надання додаткового строку для прийняття спадщини. У даній справі не надано жодних доказів проте, що нотаріус або уповноважена особа взагалі вчиняли будь-які дії щодо виклику спадкоємців чи їх повідомлення. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини судам також потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права (висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, № 761/42165/17-ц,28.10.19, від 12 вересня 2018 року у справі № 484/3221/17, від 10 січня 2019 року у справі № 263/1221/17, від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц). Крім того, суд враховує ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» згідно з якою практика ЄСПЛ застосовується українськими судами як джерело права. Так, право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Конвенція в ст. 1 Першого протоколу, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність. На відміну від традиційного розуміння інституту права власності, ЄСПЛ тлумачить поняття «майно» (possessions) набагато ширше й у контексті ст. 1 Першого протоколу під «майном» розуміє не тільки «наявне майно» (existing possessions). Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика ЄСПЛ розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. В свою чергу враховуючи те, що державним нотаріусом, встановивши наявність заповіту, не було вчинено жодних дій для повідомлення спадкоємця, [PERSON] про відкриття спадщини після смерті спадкодавця, [PERSON] , яка померла [INFO] , не було вчинено публічного оголошення або повідомлення у газеті тощо, окрім того враховуючи те, що на території Авдіївки були розпочата антитерористична операція, таким чином суд приходить до переконання, що [PERSON] було пропущено строк звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважних причин. Зазначені обставини свідчать про поважність причин пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини, а тому, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги та визначити [PERSON] додатковий строк у один місяць з дня набрання чинності судовим рішенням для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved