Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

У грудні 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просив стягнути із [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» ( далі - ПрАТ «Страхова компанія «АРКС») суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 30 373, 87 грн та судовий збір. В обґрунтування позову зазначено, що 21.08.2019 року між ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» (із 20.06.2019 року змінено назву на ПрАТ «Страхова компанія «АРКС») та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №246674Га/05АВ, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані із володінням, користування та розпоряджанням транспортним засобом «BMW X5», державний номерний знак [NUMBER] . 16.01.2019 року в м. Києві по вул. Підвисоцького, 4 В сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «BMW X5», державний номерний знак [NUMBER] , яким керувала [PERSON] , та «BMW», державний номерний знак [NUMBER] , яким керувала [PERSON] . Зазначає, що [PERSON] звернулась до ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» із заявою про виплату страхового відшкодування, відповідно до якої були складені страхові акти №АХА2442889 від 29.01.2019 року та №АХА2451470 від 28.02.2019 року, та здійснено виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 94 170, 46 грн. Разом з тим, вказує, що загальна сума страхового відшкодування становить 104 311, 46 грн, з урахуванням несплачених страхових платежів за договором. Відповідно до Постанови Печерського районного суду міста Києва від 06.03.2019 року, справа №757/2810/19-п, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та, відповідно, винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Вважає, що оскільки на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «BMW», державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована в ТзДВ «Страхова компанія «ГАРДІАН» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК8222541, у зв`язку з чим ТзДВ «Страхова компанія «ГАРДІАН» сплатило на користь ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» страхове відшкодування за полісом АК8222541 у розмірі 73 937, 59 грн, яке не покриває суму страхового відшкодування сплаченого ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» за договором добровільного страхування наземного транспорту №246674Га/05АВ, за таких обставин у відповідача, як особи, що винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, виник обов`язок сплатили різницю між сумою страхового відшкодування за договором №246674Га/05АВ та сумою страхового відшкодування виплаченого за полісом АК8222541, що стало підставою для звернення до суду із позовом. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.12.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву (а. с. 55). Копію ухвали від 23.12.2021 року було направлено на адреси сторін, крім того відповідачу було направлено копію позовної заяви з додатками. 22.07.2022 року на адресу суду надійшов відзив відповідача, у якому просить відмовити у задоволенні позову, з підстав зазначених у ньому. Зокрема, у відзиві зазначено, що оскільки ліміт стравного відшкодування відповідача не перевищено, сума виплачена в повному обсязі, то вимога позивача є безпідставною та такою, що задоволенню не підлягаю. Також, наголошує, що дорожньо-транспортна пригода відбулась не з її вини, а протокол про притягнення її до адміністративної відповідальності винесено неправомірно (а. с. 58-73). 11.08.2022 року надійшла відповідь на відзив, у якому зазначається, що оскільки відповідач визнана винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, у неї виник обов`язок сплатили різницю між сумою страхового відшкодування за договором №246674Га/05АВ та сумою страхового відшкодування виплаченого за полісом АК8222541 (а. с. 74-78). Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (ч. 6 ст. 128 ЦПК України). За п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Таким чином, сторони вважаються належно повідомленими про розгляд даної справи. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 8 ст. 178 Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 21.08.2019 року між ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №246674Га/05АВ «Все включено», предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані із володінням, користування та розпоряджанням транспортним засобом «BMW X5», державний номерний знак [NUMBER] (а. с. 5-20). Із 20.06.2019 року ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» змінило назву на ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» (а. с. 21). 16.01.2019 року в м. Києві по вул. Підвисоцького, 4 В сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «BMW X5», державний номерний знак [NUMBER] , яким керувала [PERSON] , та «BMW», державний номерний знак [NUMBER] , яким керувала [PERSON] . 18.01.2019 року [PERSON] звернулась до ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» зі заявою про виплату страхового відшкодування (а. с. 25-26). 18.01.2019 року було проведено огляд транспортного засобу «BMW X5», державний номерний знак [NUMBER] (а. с. 28). Страховими актами №АХА2442889 від 29.01.2019 року та №АХА2451470 від 28.02.2019 року визначено, загальну суми страхового відшкодування у розмір 94 170, 46 грн (а. с. 40, 41). Відповідно до рахунку фактури П-480040 від 23.02.2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «BMW X5», державний номерний знак [NUMBER] , склала 104 311, 46 грн (а. с. 29-33). 30.01.2019 року ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» виплатило [PERSON] страхове відшкодування згідно страхового акту №АХА2442889 від 29.01.2019 року №АХА2451470 від 28.02.2019 року у розмірі 90 854, 97 грн (а. с. 43). 01.03.2019 року ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» виплатило [PERSON] страхове відшкодування згідно страхового акту №АХА2451470 від 28.02.2019 року у розмірі 3 315, 49 грн (а. с. 43). Постановою Печерського районного суду міста Києва від 06.03.2019 року, справа №757/2810/19-п, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та відповідно винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 22). Оскільки на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «BMW», державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована в ТзДВ «Страхова компанія «ГАРДІАН» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК8222541, 18.09.2019 року ТзДВ «Страхова компанія «ГАРДІАН» сплатило на користь ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» страхове відшкодування за полісом АК8222541 у розмірі 73 937, 59 грн (а. с. 76). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Згідно до вимог ч. 4 ст. 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика є суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, відповідно до вказаних норм закону від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки. З огляду на положення ст. 1192 ЦК України, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Також у порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування. Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. Таким чином, до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» виконало свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування потерпілій особі завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до позивача як до страховика потерпілої особи перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, у порядку суброгації. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілого у деліктному зобов`язанні. Судом встановлено, що позивачем було виплачено власнику пошкодженого в результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіля BMW X5», державний номерний знак [NUMBER] , загальну суми страхового відшкодування у розмір 94 170, 46 грн (а. с. 40, 41), отже право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, якою є [PERSON] , перейшло до страховика. Оскільки ТзДВ «Страхова компанія «ГАРДІАН», де була застрахована відповідальність винної особи [PERSON] , виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 73 937, 59 грн, різниця між сумою завданих збитків та виплаченим страховим відшкодуванням у розмірі 20 232, 87 грн підлягає стягненню з винної особи - [PERSON] . Разом з тим, суд не бере до уваги, що до суми страхового відшкодування включаються несплачені страховиком страхові платежі за договором добровільного страхування наземного транспорту №246674Га/05АВ у розмірі 10 141, 00 грн, оскільки дані кошти не є страховою виплатою, а у порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику, а отже дані кошти не підлягають стягненню. Також, суд не бере до уваги покази відповідача, що дорожньо-транспортна пригода відбулась не з її вини, а протокол про притягнення її до адміністративної відповідальності та постанова Печерського районного суду міста Києва від 06.03.2019 року, справа №757/2810/19-п, винесені неправомірно, оскільки у відповідача було право на їх оскарження у іншому судовому провадженні, яким вона не скористалась, як вбачається із матеріалів справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 20 232, 87 грн. Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню судовий збір в розмірі 1 512, 11 грн (66, 61 % від 2 270, 00 грн) підлягає стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial