Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулся до суду із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, відповідно до норм ст. 128 КПК України, ст. ст. 23, 1167, 1168, 1177 ЦК України, з тих підстав, що вироком Городищенського районного суду Черкаської облсті від 23 березня 2022 року, залишеним без змін ухвалою Черкаського апеляційного суду від 09 червня 2022 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі пятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 850,00 грн. Вказаним вироком суду [PERSON] визнано винуватим у тому, що він 11.02.2021 року близько 10 години 50 хвилин, перебуваючи на території домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , на грунті неприязних відносин до [PERSON] , [INFO] , в ході сварки, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно наніс [PERSON] два удари металевим відром в область носу, лівого ока та лобної ділянки голови, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді садна спинки носу, синців нижньої повіки лівого ока, лобної ділянки зліва, яка згідно висновку експерта № 05-11-01/19 від 08.03.2021 року, відноситься до легких тілесних ушкоджень, що не спричиняють короткочасного розладу здоров`я. Кримінальними діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яка полягає у заподіянні шкоди здоровю та у душевних стражданнях, яках зазнала від неправомірних дій відповідача відносно неї. Так, перенесла фізичний біль, нервовий стрес, суттєві емоційні страждання, тривалий час дуже погано почувала після того, як побив відповідач, змушена була звернутатися до лікарів і проходити лікування. Являється особою похилого віку. має 78 років, особа із інвалідністю першої групи загального захворювання безтерміново. Після перенесеного психоемоційного навантаження внаслідок побиття відповідачем виникли ускладнення із здоровям - турбували постійні головні болі, нудота, підвищений тиск, треммер тіла, слабкість, підвищена тривожність. Змушена була проходити лікування, лікувалася вдома. Наслідки побиття для неї, особи похилого віку, особи із інвалідністю є дуже відчутними, вони вплинули на весь організм, загострилися хронічні хвороби, не могла через поганий стан здоровя повноцінно, як раніше, займатися своїми щоденними справами. Через побиття відповідачем, приниження честі і гідності, як жінки, до цього часу душевно страждаю, почувається розгубленою, не може зосередитися, часто плаче, тривожиться від того, що її жінку, пенсіонерку, колишню вчительку, вдову, інваліда першої групи, принизили, цінічно побив сусід і при цьому навіть не вибачився, продовжує вести себе зухвало, жодним ичном не відшкодував заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду. Заподіяну відповідачем моральну шкоду оцінює в 50 000,00 грн., вважає, що саме такий ромір відшкодування зміг би компенсувати заподіяні моральні страждання. Під час кримінального провадження відносно [PERSON] за ч.1 ст.125 КК України не заявляла цивільного позову. Тому заявляє цивільний позов в порядку цивільного судочинства . Ухвалою судді від 03.08.2022 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, яка надійшла з Корсунь - Шевченківського районного суду Черкаської області, прийнято до розгляду, відкрито провадження з розглядом її в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 03.10.2022 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, про час та місце судового розгляду поданою нею позову повідомлена належно та своєчасно. Надійшла заява від 22.09.2022 року про слухання справи за її відсутності за наданими в справі матеріалами. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився. Подав заяву про відвід судді. Від представника відповідача, адвоката Гречуха В.І. надійшла до суду заяву про здійснення судового провадження у відсутності сторони відповідача, приєднання матеріалів та документів. Заяви про незгоду (заперечення) на розгляд справи в порядку спрощеного провадження від сторін до суду не надходило. В судовому засіданні вирішено заявлений судді відвід. Відмовлено в задоволенні заяви відповідача про відведення судді Синиці Л.П. від розгляду цивільної справи та з урахуванням норм ЦПК України продовжено судовий розгляд заявленого позову про відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням. 03.10.2022 року відповідач подав відзив на позов вказуючи, що моральна шкода нічим не обгрунтована, а тому предявлений позов не визнає у повному обсязі. Так, позивачем не розкрита глибина моральних страждань, з урахуванням індивідальних особливостей позивача. Відсутні докази на підтвердження необхідності проходження лікування. Відсутні будь-які докази на обгрунтування грошового еквіваленту розміру в 50000,00 грн.. Таким чином, аналізуючи предявлений позов з додатками вважає, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та надуманими, оскільки позовні вимоги не підтверджуються жодним доказом. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Просив відмовити в повному обсязі в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд приходить до такого висновку. Відповідно до статті 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами статей 12, 13, 76 - 79, 80, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно Вироку Городищенського районного суду Черкаської області від 23.03.2022 року [PERSON] (відповідач) визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу, який відповідно до ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду від 09.06.2022 року залишений без змін, та набрав законної сили. Згідно частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Згідно частини 2 статті 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно Листа Мінюсту України від 13.05.2004, № 35-13/797 "Методичні рекомендації "Відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до частини 3 статті 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 1 статті 1167 ЦК України визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Таким чином, до загальних підстав відповідальності, встановлених статтею 1167 ЦК України, для покладення відповідальності на заподіювача моральної (немайнової) шкоди, відповідно, необхідна сукупність чотирьох умов, а саме: наявність шкоди; протиправність дій заподіювача; причинний звязок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; вина в заподіянні шкоди. У відповідності із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 року у справі "Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі", зазначається, що "з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте, розумно припустити, що особи, які "зіткнулися з проблемами" можуть зазнати страждань і тривоги". Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. Суд також враховує рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ромашов проти України" від 27.07.2004 року і вважає, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом Констатації судом факту порушення. Крім того, суд констатує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Таким чином, встановлені у справі фактичні обставини справи та аналіз наведених правових норм, які регулюють виниклі між сторонами правові відносини щодо підстав та порядку відшкодування шкоди, дають суду підстави дійти висновку, що протиправними діями відповідача [PERSON] , позивачу [PERSON] заподіяно моральної шкоди, які знаходяться в причинному звязку з їх настанням, за які відповідач повинен нести відповідальність по їх відшкодуванню. Суд переконаний, що нанесені тілесні ушкодження людині, завжди з неминучістю завдають моральних страждань. Це презумпція, яка не лише витікає з положень статті 23 ЦК України, але й ґрунтується на здоровому глузді. Вирішуючи вимогу щодо моральної шкоди та її розміру, суд враховує характер вчиненого відповідачем кримінального правопорушення, а саме: нанесення легких тілесних ушкоджень, за допомогою металевого відра на території домоволодіння, що належить позивачу [PERSON] .. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самою потерпілою та визначається у позовній заяві. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілою, яка в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у звязку з чим вона понесла і чим обґрунтовується розмір компенсації. Суд визнає аргументованими доводи позивача [PERSON] щодо спричинення їй моральної шкоди внаслідок душевних страждань у звязку із нанесенням їй відповідачем [PERSON] легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоровя. Враховуючи нематеріальність моральних страждань, відсутність чітких критеріїв майнового виразу душевного болю, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд вважає, що позивачу [PERSON] завдана моральна шкода, яка полягає в перенесенні стресу під час події, ушкодженні її здоровя, що має триваючий характер. Внаслідок вчинення протиправних дій відповідача позивачу беззаперечно завдані душевні страждання, обумовлені стійким внутрішнім напруженням, почуттям болю, що призвело до погіршення соціального благополуччя, нормального життєвого циклу, вплинуло на її встановлений спосіб життя. Суд, беручи до уваги, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз та виходячи з міркувань розумності та справедливості, вважає розмір відшкодування завданої позивачу моральної шкоди в сумі 50 000,00 грн. таким, що підлягає частковому задоволенню. Так, позивачем [PERSON] у повній мірі не доведено підтвердження заподіяння їй моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, викликаних діями відповідача [PERSON] , саме у заявленому розмірі відшкодування моральної шкоди. Визначаючи суму грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує, характер вчиненого правопорушення, ступінь вини відповідача, та те, що здоров`я людини є найвищою цінністю, є важливою складовою активного життя, радості та благополуччя людини, приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача суми завданої позивачу моральної шкоди у розмірі 10 000,00 гривень, що відповідає перенесеним позивачем моральним стражданням, яка є особою похилого віку, має 78 років, інвалідність 1 групи, проживає одиноко, та на протязі тривалого часу не отримала відшкодування заподіяної шкоди, витрачала додаткові зусилля та переносила нервові потрясіння, суттєві емоційні страждання, та на думку суду, буде достатньою компенсацією завданих їй моральних страждань. Визначений судом розмір моральної шкоди є пропорційним до обсягу моральних страждань у цій ситуації і достатнім для сатисфакції потерпілої. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Заперечення відповідача [PERSON] проти позову суд вважає безпідставними, оскільки позивачем [PERSON] належними та допустимими доказами доведено спричинення їй відповідачем моральної шкоди внаслідок душевних страждань у звязку із нанесенням легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоровя. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень статті 141 ЦПК України, та оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial