Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визначення місця проживання дитини з батьком. Позовна заява мотивована тим, що він та відповідачка є батьками неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . До лютого 2021 року подружжя проживало в орендованій квартирі в м. Миколаєві, а з лютого, після сварки дитина з матір`ю переїхали до смт. Братське. В подальшому, за згодою батьків, позивач в червні 2021 року забрав дитину до м. Миколаєва на літні канікули. 01 вересня донька [PERSON] пішла до 1 класу Братської загальноосвітньої школи № 2, де навчалася перший семестр, часто хворіла, з цієї причини не відвідувала школу. Після зимових канікул, за погодженням батьків дитина переїхала проживати до батька, який в той час вже створив нову сім`ю та проживав в м. Миколаїв, де пішла навчатися до 1 класу Миколаївської гімназій № 64. З початком війни родина батька переїхала до смт. Братське. Зареєструвалися як «внутрішньо перемішена особа». Між батьками дитини постійно виникають сварки щодо місця проживання доньки тому позивач вимушений звернутися з відповідним позовом до суду. Під час судового засідання позивач підтримав позовні вимоги та зазначив, що він як батько піклується про розвиток своєї дитини, в неї склалися добрі відносини з його дружиною, [PERSON] , дитина добре навчається в школі, додатково займається англійською мовою. Після того як донька почала проживати в родині батька, її психоемоційний стан врівноважився, вона стала більш спокійною. Мати дитини не бажає вирішити питання проживання дитини в позасудовому порядку. Влітку 2022 року вона забрала дитину в гості до себе на декілька днів, а потім відмовлялася її повернути, і він, позивач, зміг забрати дитину вже після того, як сплатив матері кошти в сумі 1000,00 грн. останнім часом він відмовляється відпускати дитину до матері до вирішення справи у суді. Представник позивача додатково зазначив, що при вирішенні спору про визначенні місця проживання дитини, беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідач не працює, не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями. Просив суд про задоволення позовних вимог. Відповідач позовні вимоги не визнала, зазначила, що до лютого 2021 року проживали з позивачем однією родиною та виховували доньку. Коли розійшлися з чоловіком, з донькою проживати до смт. Братське. Літом, перед школою, дитина була у батька, яких не хотів її віддати. Домовилися з ним, що батько дитини орендує в м. Миколаєві житло для відповідача та доньки, однак цього не зробив. До першого класу донька пішла навчатися до школи в смт. Братське, однак, після зимових канікул переїхала проживати та навчатися до м. Миколаєва. Після того, як розпочалася війна, позивач, разом зі сім`єю переїхав до смт. Братське, однак про це не повідомив відповідача. Про те, що донька в смт. Братському мати дитини дізналася випадково, в травні 2022 року. Зазначила, що не цікавилася де дитина перебуває в той час, так як вважала, що позивач повинен був їй повідомити про місце знаходження дитини. Вважає, що дитина повинна проживати з матір`ю, так як вона дівчинка, їй потрібна увага матері. Відповідач заперечувала той факт, що позивач надавав їй кошти за те, щоб вона повернула йому дитину, зазначила, що кошти отримала як допомогу на поховання матері її співмешканця. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, зазначила, що задля гармонічного розвитку дитини-дівчинки, потрібна увага матері. Зазначила, що до показів свідків, особливо бабусь дівчинки потрібно ставитися критично. Матеріалами справи не підтверджено вживання відповідачем алкогольних напоїв та те, що вона веде аморальний спосіб життя. Представник служби у справах дітей під час судового засідання вважала, що позовні вимоги підлягають задоволенню, зазначила, що сім`я [PERSON] перебуває під соціальним супроводом з березня 2021 року, після того, як дитина загубилася та була викликана поліція. Неодноразово були звернення до служби як зі сторони матері дитини, так і зі сторони батька. З матір`ю проводилися бесіди, вона була замічена в стані алкогольного сп`яніння. Питання щодо визначення місця проживання дитини було винесено на розгляд комісії, мати дитини на розгляд питання на з`явилася. Комісією було прийнято висновок про доцільність визначення місця проживання дитини з батьком. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків. [PERSON] та [PERSON] є батьками двох неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до актів обстеження, щодо проживаючих за адресою: [ADDRESS] від 17.05.2022 року та 19.07.2022 року, за вказаною адресою з 26.02.2022 року як внутрішньо переміщені особи проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно довідки № 07/1 від 14.01.2022 року Миколаївської гімназії № 64, [PERSON] навчається в першому класі вказаного навчального закладу. Згідно характеристики, [PERSON] навчається у Миколаївській гімназії № 64 з ІІ семестру 2021/2022 навчального року…. В освітній діяльності показує достатній рівень знань…до навчального закладу завжди приходить охайна, шкільне приладдя у дитини в наявності…За дитино до навчального закладу приходить батько та [PERSON] . Вони завжди цікавляться успішністю дитини. Занять протягом навчального процесу дитини не пропускала. Батько дитини бере активну участь в освітньому процесі доньки. Згідно характеристики, наданої директором Братської ЗОШ № 2, [PERSON] навчалася в закладі з 02.09.2021 по 31.12.2021 року. Дитина товариська, працездатна, самостійна. За період навчання дитина пропустила 37 днів/170 уроків із поважних причин. Спостерігалося, що після тривалого перебування вдома, дитина виявляла невпевненість, тривогу. Мати дитини не завжди приділяла належну увагу донці, а саме, [PERSON] не завжди була вдягнена по погодним умовам, не завжди правильно, відповідно до уроків зібраний портфель, без зачіски. Батько дитини цікавився навчанням дитини. Згідно інформації, наданої Братським ВП Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області від 17.05.2022 року [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.. 184 КУпАП не притягувався; [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за ст.. 184 КУпАП, за ст. 183 та ч. 1 ст. 178 КУпАП. Згідно даних поліції протягом 2019-2022 року стосовно [PERSON] зареєстровано 14 звернень, в тому числі і про невиконання батьківських обов`язків, ухилення від проходження колекційної програми, два факти про втрату дитини. Позивач [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець та відповідно до податкової декларації за І квартал 2022 року отримав дохід у розмірі 90000 грн. Висновком опіки та піклування, яке затверджено рішенням Братської селищної ради № 46 від 03 червня 2022 року було вирішено визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] з батьком [PERSON] . Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Згідно із статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Суд звертає увагу, що у усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага повинна приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитина є суб`єктом права і незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування встановлено, що під час бесіди зі спеціалістами служби у справах дітей дитина демонструє емоційний контакт та довірливі стосунки з батьком та його дружиною, дівчинка посміхається, відкрито говорить про свої бажання, не виявляє ознак страху, тривожності чи пригніченості, показувала свої улюблені іграшки, поводила себе вільно, легко включалася в контакт-розмовляла, грала, дівчинка виглядає радісно та позитивно налаштована. Згідно висновку органу опіки та піклування, під час обстеження житлово-побутових умов за місцем проживання матері було встановлено, що мати проживає в двокімнатній квартирі, власницею якої є [PERSON] , мати відповідача. Квартира потребує поточного ремонту, заміни вікон та віконних рам на балконі, в квартирі відсутній бойлер для підігріву води, відсутнє опалення. В осінньо-зимовий період опалюється одна кімната електричним обігрівачем. На час обстеження встановлено, що [PERSON] проживає у незареєстрованому шлюбі з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та зі слів сусідів помічена у вживанні алкогольних напоїв, не працює, не має постійного доходу. Згідно цього ж висновку органу опіки та піклування, батько дитини [PERSON] уклав договір оренди частини житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Дівчинка має облаштоване місце для сну, занять та відпочинку; дитина забезпечена одягом, взуттям, іншим необхідним приладдям та речами, в т.ч. іграшками, книгами. Під час судового засідання було допитано свідків як за клопотанням позивача так і за клопотанням відповідача. Так, свідок [PERSON] суду показала, що вона була класним керівником дитини у І семестрі навчального року 2021\\2022. Дитина до школи прийшла підготовлена вже на самому початку навчань. Ходила до школи рідко, бо часто хворіла. Були випадку, що портфель дитини був зібраний не за розкладом, дитина була вдягнута не за погодними умовами. Мати дитини не контролювала робочий день, тому приходилось їй нагадувати про необхідність забрати дитину зі школи. Свідок [PERSON] суду показав, що в 2021 року восени, він побачив на вулиці дитину ( [PERSON] ) яка плакала. Запитавши у неї, що сталося, з`ясувалося, що дитина загубилася, він забрав її до себе додому та викликав поліцію. Віддав дитину працівникам поліції. Свідок [PERSON] суду показала, що з липня 2021 року почала проживати з позивачем як подружжя, дитина влітку була з батьком, їздили на море, готували дитину до школи в м. Миколаєві. До матері дитина не хотіла переїжджати, казала, що боїться її так як відповідачка в стані алкогольного сп`яніння агресивна. Однак приїхала мати та забрала дитину. До школи [PERSON] пішла в смт. Братське, де навчалася І семестр. Було багато пропусків школи через хворобу. Після нового року батько забрав дитину до себе за згодою матері, вона пішла до школи, протягом навчального періоду дитина не хворіла, пропусків занять не було. Після початку війни переїхали до смт. Братське, живуть у батьків свідка. Мати інколи забирала дитину до себе, не завжди її повертала до батька, тому вирішили дитину матері на віддавати до вирішення питання в суді. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є бабусею дівчинки, з перших днів народження дитина з матір`ю проживала у свідка. Батько дитини був на роботі. Коли онучці було чотири місяці, батьки переїхали до м. Миколаєва. Свідок часто до них приїжджала, дитина не завжди була доглянути, згодом мати дитини, відповідачка, почала зловживати алкогольними напоями. Батьки дитини між собою не ладили, виникали часті сварки, бійки. Потім в 2021 році вони припинили спільне проживання. Дитина була то з батько та з матір`ю. Потім був випадок, що їй зателефонували з поліції, та повідомила, що [PERSON] загубилася. Коли її знайшли то відділи свідку. Конфлікти між батьками негативно впливають на розвиток дитини. Свідок [PERSON] суду повідомила, що батьки дівчинки вже намагалися вирішити питання щодо місця проживання дитини, однак потім була домовленість між ними, що батько дитини винайме житло для матері в м. Миколаєві та вона там з донькою будуть проживати. Однак він цього не зробив, знову звернувся до суду із позовом. Мати дитини проживає в квартирі свідка, хоча вона і не працює, однак у свідка є дохід від оренди землі, їм цього достатньо для проживання. Під час судового засідання також було досліджено відеозапис події на якій зафіксовано сварка між позивачем та відповідачем з приводу того з ким залишиться дитина. Під час сварки також перебувала малолітня [PERSON] , відповідач нецензурно лаялася та ймовірно перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "М. С. проти України" (рішення від 11 липня 2017 року, заява N 2091/13) вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України", заява N 10383/09). Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Як зазначено у Постанові ВС від 21.07.2021 року у справі № 404/3499/17 «питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Таким чином, при вирішенні таких спорів доцільно та правильно керуватися виключно інтересами дитини, судам передусім потрібно впевнитися, що саме той з батьків, на чию користь буде прийнято рішення, створить для дитини належні умови для її морального, духовного та фізичного розвитку». Вирішуючи даний спір суд, дослідивши всі наявні у справі письмові докази, покази свідків, зазначивши, що до показів свідків [PERSON] та [PERSON] потрібно відноситися критично, оскільки вони є бабусями дитини та не в повній мірі об`єктивно оцінюють ситуацію, досліджений відеозапис, беззаперечно врахувавши інтереси малолітньої дитини, приходить до висновку про необхідність визначення місця проживання [PERSON] з батьком [PERSON] , оскільки це відповідає найкращому забезпеченню її інтересів, гармонійному розвитку. Ухвалюючи рішення, суд враховує наявні у справі письмові докази щодо зловживання відповідачем алкогольних напоїв, притягнення її до адміністративної відповідальності, в тому числі і за ст.. 184 КУпАП, відсутність доказів отримання доходу. Однак суд, вважає за необхідне зазначити, що визначення місця проживання дітей з батьком не може впливати на рівні права матері щодо своєї дитини, та наголошує на неприпустимість з боку батька чинити перешкоди у її спілкуванні та відвідуванні доньки. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог. З відповідача [PERSON] відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України слід стягнути судовий збір на користь позивача.

Outcome: approved