Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області та просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у порядку\~спадкування за\~законом,\~який знаходитьсяпо [ADDRESS] в цілому, в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог вказує, що [INFO] помер чоловік його сестри [PERSON] . Сестра позивача [PERSON] (д/п [PERSON] ) померла [INFO] . Заповітних розпоряджень спадкодавці не здійснили. Згідно довідки Тишківського старостинського округу Городенківської міської ради №21-73 від 05.04.2021 р., на момент смерті з [PERSON] y житловому будинку по [ADDRESS] проживала і була зареєстрована: дружина [PERSON] , яка померла [INFO] . Станом на 15.04.1991 року у вказаному господарстві були зареєстровані і проживали: ??? [PERSON] , [INFO] - голова господарства; ??? [PERSON] , [INFO] - дружина. [PERSON] та [PERSON] були членами колгоспного двору і їм належали на праві сумісної власності майно у рівних частках. Належні частки з майна не виділялись і ніхто свою частку не втрачав. Після смерті сестри позивача відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] , що належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого був її чоловік [PERSON] .. Вищезгаданий будинок з господарськими будівлями в заставі або під арештом не перебуває, побудований у встановленому законом порядку. Згідно довідки Тишківського старостинського округу Городенківсько міської ради №21-82 від 13.04.2022 р. за вказаним домогосподарство закріплено земельну ділянку площе 0,16 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Оформити спадкування позивач не може, оскільки відсутній оригінал документа, який посвідчував би право власності спадкодавця [PERSON] на вищезгаданий будинок. Постановою державного нотаріуса Городенківської нотаріальної контори від 05.04.2022 року №348/02-31, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сестри [PERSON] , померлої [INFO] на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки спадкоємець не надав оригінал документа, який посвідчував би право власності спадкодавця [PERSON] на вищезгаданий житловий будинок, і згідно даних БТІ право власності не було зареєстроване. Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України [PERSON] прийняла спадщину від [PERSON] в повному обсязі як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у вигляді 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи вищеозначене [PERSON] на момент смерті була власником житлового будинка з господарськими будівлями, який знаходиться за адресо: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Репало О.О., в судовому засіданні позов підтримали, заявлені позовні вимоги просили задоволити у повному обсязі. Представник Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився. Городенківська міська рада на електронну адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без участі представника міської ради. Дії відповідача не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223\~ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Вислухавши учасників процесу, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. \~Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Стаття 15\~Цивільного кодексу\~України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті). Згідно статті 328\~ЦК\~\~України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 41\~Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Так судом встановлено, із копії виписки з інвентаризаційних матеріалів\~\~№ 10190, виданої 07.12.2021\~\~ОКП «Коломийське МБТІ», що\~\~згідно архівних даних станом на 31.12.2012 в Коломийському МБТІ право власності\~\~\~\~на житловий будинок\~\~\~\~та\~\~господарські\~\~будівлі по [ADDRESS] -\~\~не зареєстровано. Згідно інформації з Державного реєстру речових про нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру\~\~заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта\~\~нерухомого майна № 309531324, сформованої 12.09.2022\~\~відомості щодо права власності на житловий будинок по [ADDRESS] - відсутні.\~\~\~\~ Відповідно до\~\~роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. За\~\~житловим\~\~будинком по адресу [ADDRESS] закріплена\~\~земельна ділянка в розмірі 0,16 га,\~\~що підтверджується копією довідки № 21-82, виданою 13.04.2022 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради. Відповідно до статті 2\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною четвертою статті 3\~зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Згідно з частинами першою та другою статті 5\~Цивільного кодексу\~України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», яка втратила чинність 30 грудня 2004 року,\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~об`єктів будівництва, при цьому введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня\~\~1992 року, не передбачалося. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). У частині третій статті 12, частині першій статті 81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Згідно з частинами першою, другою статті 77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до частини першої статті 80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частинами 2 та 3 статті 89\~ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З копії технічного паспорта на\~\~будинок садибного типу\~\~з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок споруджено в 1965 році, господарські будівлі та споруди\~\~ - в 1965 та 1970 роках. Згідно\~\~ Звіту\~ \~житлового будинку з надвірними спорудами, складеного \~\~ЕТВО\~\~ "Придністров`я" на підставі договору № 90 від 04.04.2022,\~\~ ринкова вартість житлового будинку\~\~з надвірними\~\~спорудами по [ADDRESS] станом на 05.05.2022 становить\~\~- 81120 грн. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про власність», з 15 квітня 1991 року колгоспні двори припинили своє існування, а правовідносини щодо майна колгоспного двору змінилися, оскільки належне на праві сумісної власності майно колгоспного двору трансформувалося у спільну часткову власність колишніх членів колгоспного двору. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Отже, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору. Із ксерокопії погосподарської книги\~ \~с.Тишківці \~\~за 1991-1995 р.р., вбачається,\~\~що\~\~житловий\~\~будинок\~\~по [ADDRESS] , відносився\~\~до суспільної групи\~\~господарства - колгоспна, члени\~\~господарства: [PERSON] , [INFO] - голова сім`ї, дружина - [PERSON] , [INFO] . Станом на 15.04.1991\~\~ в господарстві по адресу [ADDRESS] , проживали і були зареєстровані: голова сім`ї, голова колгоспного двору [PERSON] [INFO] , та дружина [PERSON] [INFO] , що\~\~підтверджується копією довідки №21-73, виданою 05.04.2022 року Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по\~\~ [ADDRESS] на праві спільної часткової власності по 1/2 частці належав колишнім членам колгоспного двору \~ [PERSON] та [PERSON] . Згідно статті 1226\~ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Голова колишнього колгоспного двору (член колишнього колгоспного двору) [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 15 від 19 серпня 2019 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Заповіту не вчиняв. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру(спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №69332897 від 29 червня 2022 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа не заводилась, що підтверджується повідомлення представника Городенківської державної нотаріальної контори №517/0116 від 29 червня 2022 року. Згідно довідки № 21-75, виданої 05.04.2022 р. Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) був зареєстрований та проживав у будинку по [ADDRESS] , разом із дружиною [PERSON] , [INFO] . Про те, що [PERSON] та [PERSON] були подружжям підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 5 березня 1977 року Тишківської сільською радою, запис №2. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 350 від 05 травня 2021 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Заповіту не вчиняла. Згідно довідки № 21-74, виданої 05.04.2022 р. Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) була зареєстрована одна та проживала одна у будинку по [ADDRESS] . Про те, що позивач [PERSON] є рідним братом [PERSON] доводиться копіями: свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 21.12.1965, [NUMBER] від 01.11.1957, свідоцтва про одруження [NUMBER] від 05.03 1977. Відповідно до ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1262 ЦК України - у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Встановлюючи коло спадкоємців, які могли б претендувати, будучі спадкоємцями за законом та які прийняли спадок, судом встановлено, що дітей померлі [PERSON] та [PERSON] не мали. Мати померлої [PERSON] та позивача [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , після її смерті спадок прийняла сестра позивача - [PERSON] , що підтверджується копією спадкової справи № 63/2005. Рідні брати позивача та померлої [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва серія [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва серія [NUMBER] . Судом встановлено, що спадкоємцем другої черги за законом спадкодавця [PERSON] , який прийняв спадщину після її смерті - є її рідний брат [PERSON] - позивач по справі. Із копії спадкової справи № 186/2021, наданої суду Городенківською державною нотаріальною конторою вбачається, що за заявою спадкоємця другої черги за законом [PERSON] (позивач) заведена спадкова справа після смерті [PERSON] . Копією Витягу №64625994 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 07.05.2021 підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи №67610934 (номер у нотаріуса 186/2021). Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори С.В. Капріян від 05.04.2022 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сестри [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок по [ADDRESS] . Причиною відмови нотаріуса є те, що право власності на вищезгаданий житловий будинок не було зареєстровано спадкодавцем за життя в органах державної реєстрації, тобто в органах МБТІ. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку. Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. З матеріалів справи вбачається, що спадковий житловий будинок по [ADDRESS] належав до колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: [PERSON] та [PERSON] . Кожному із них належала частка в житловому будинку. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, заповіту не вчиняв, фактично спадщину прийняла його дружина [PERSON] , але спадкові права не оформила. Копією спадкової справи, наданої суду Городенківською державною нотаріальною конторою Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області стверджується, що після смерті [PERSON] спадщину прийняв спадкоємець другої черги за законом [PERSON] .. Позивач [PERSON] як спадкоємець другої черги за законом після смерті сестри [PERSON] , фактично став власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок та реєстрацію житлового будинку як колгоспного двору, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.\~328\~Цивільного кодексу\~України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] не встановлено. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог. При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної\~Ради України\~«Про утворення\~та ліквідацію\~районів» №\~807-ІХ\~від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області. На підставі ст. ст. 120, 123, 563\~ЦК УРСР (1963р.), ст.ст. 316 ,317,325,328,1216,1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1268-1270,1296-1297 ЦК України (2003р.),

Outcome: approved