Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. 21.07.2022 року представник позивача органу опіки та піклування Мологівської сільської ради, звернувся до суду з позовом до [PERSON] у якому просить суд: - позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на користь малолітнього [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього [PERSON] . [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтовує зокрема тим, що на первинному обліку служби у справах дітей Мологівської сільської ради перебувають діти позбавлені батьківського піклування [PERSON] , та [PERSON] , згідно наказів служби у справах дітей від 01.02.2022 року № 5,6. До служби у справах дітей 27.01.2022 року з заявою звернулася [PERSON] , щодо вирішення питання стосовно її онуків [PERSON] та [PERSON] , так як їх мати, залишила дітей близько п?яти років тому на виховання бабусі та зовсім не спілкується і не цікавиться їх життям. В протоколі бесіди від 27.01.2022 року, [PERSON] , повідомила, що самостійно, близько п?яти років виховує онуків [PERSON] , та [PERSON] , як, її донька, [PERSON] , залишила дітей, мотивуючи тим, що поїде на заробітки, але за п?ять років жодного разу не з?явилася, матеріально не допомагала і зовсім не цікавилася життям своїх дітей. Весь цей час бабуся самостійно виховує та забезпечує онуків. Виникла потреба зробити дітям документи, паспорт, на прохання до матері посприяти у вирішені даного питання, вона категорично відмовилась та не захотіла зробити довіреність на представлення інтересів дітей. Відповідно наказу № 3,4 служби у справах дітей, [PERSON] , та [PERSON] , тимчасово влаштовані у родину бабусі [PERSON] . [PERSON] намагаючись знайти матір своїх онуків подала заяву до ГУНП в Одеській області. За повідомленням ГУНП в Одеській області від 13.05.2022 року № 63/6088 [PERSON] 14.08.2017 р. розшукується, як зникла особа, виїхала за межі України на територію Російської Федерації та назад до України не поверталася. Рішенням виконавчого комітету Мологівської сільської ради від 17.05.2022 р. NoNo 55,56 [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Мати, [PERSON] , [INFO] самоусунулась від виховання дітей та близько 5 років тому залишила їх на утриманні бабусі поїхавши за кордон та не приймає ніякої участі у вихованні. Наразі місцеперебування матері не відомо, контакти відсутні. Батько дітей, відповідно інформації Білгород - Дністровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород - Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 08.04.2022 року № 748/24.5-19, та 07.04.2022 року № 747/24.5-19 записаний за ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Рішенням виконкома Мологівської сільської ради від 24.06.2022 року № 62 [PERSON] , призначено піклувальником над неповнолітнім [PERSON] , та опікуном над малолітнім [PERSON] . Службою у справах дітей було проведену бесіду з [PERSON] та [PERSON] та складено протокол. Діти повідомили, що багато років поспіль їх вихованням займається бабуся, матір вони не пам`ятають коли бачили в останнє. Діти не сприймають біологічну матір так, як вона їх покинула та не приймає участі у вихованні. В характеристиках наданих ОЗО «Випаснянський 33СО», де навчаються діти, зазначено, що [PERSON] та [PERSON] проживають зі своєю бабусею - [PERSON] , яка приділяє значну увагу вихованню онуків, цікавиться поведінкою та навчанням, відвідує батьківську збори, допомагає в навчанні, діти завжди охайно одягненні та мають всі необхідні приладдя. Мати - [PERSON] , жодного не відвідувала навчальний заклад, батьківські збори, не цікавилась життя, спілкуванням однолітками, та навчальним процесом дітей. На підставі вище викладеного, з метою захисту прав та інтересів малолітнього [PERSON] , та неповнолітнього [PERSON] , позивач був вимушений звернутися до суду з вищезазначеним позовом. Процесуальні дії. Ухвалою суду від 22.07.2022 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 17.10.2022 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. 17.10.2022 року сторони у судове засідання не з`явились. Представник позивача - Данилюк Н., в судове засідання не з`явився. 02.09.2022 року надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Зазначає також, що позивач позов підтримує, та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлявся, шляхом надіслання судових повісток про виклик до суду та оголошення про виклик, яке було розміщено на офіційному веб-порталі Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області. Судові повістки, які надсилалася відповідачу за адресою її реєстрації: [ADDRESS] , на судові засідання, були повернуті до суду з відміткою: «отримувача за адресою не знайдено». Третя особа - [PERSON] , надала до суду заяву від 17.10.2022 року про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги Мологівської сільської ради, в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, просить задовольнити. Таким чином суд здійснив все залежне від нього задля повідомлення відповідача, однак при ухваленні заочного рішення судом враховуються насамперед інтереси дітей. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, у порядку ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наявності умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що на первинному обліку служби у справах дітей Мологівської сільської ради перебувають діти позбавлені батьківського піклування [PERSON] , та [PERSON] . Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , народився [INFO] , в Полтавській області, Карліївський район, с. Балухівка, про що виконавчим комітетом Білухівської сільської ради Карлівського району Полтавської області, було зроблено відповідний актовий запис № 01. В графі батько зазначено [PERSON] , в графі мати зазначено [PERSON] . Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , народився [INFO] , в Харківській області, Зачепилівський район, с. Абазівка, про що Миколаївською сільською радною Зачепилівського району Харківської області, було зроблено відповідний актовий запис № 13. В графі батько зазначено [PERSON] , в графі мати зазначено [PERSON] . Батько дітей, відповідно інформації Білгород - Дністровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород - Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 08.04.2022 року № 748/24.5-19, та 07.04.2022 року № 747/24.5-19 записаний за ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Згідно наказів служби у справах дітей від 01.02.2022 року № 5,6. до служби у справах дітей 27.01.2022 року з заявою звернулася [PERSON] , щодо вирішення питання стосовно її онуків [PERSON] т [PERSON] , так як їх мати, залишила дітей близько п?яти років тому на виховання бабусі та зовсім не спілкується і не цікавиться їх життям. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Мологівської сільської ради від 17.05.2022 року № 55, № 56 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] намагалась знайти матір своїх онуків та подала заяву до ГУНІ в Одеській області. Судом встановлено, що за повідомленням ГУНП в Одеській області від 13.05.2022 року № 63/6088 [PERSON] 14.08.2017 р. розшукується, як зникла особа, виїхала за межі України на територію Російської Федерації та назад до України не поверталася. Судом встановлено, що відповідно до рішення виконкома Мологівської сільської ради від 24.06.2022 року № 62 [PERSON] , призначено піклувальником над неповнолітнім [PERSON] , та опікуном над малолітнім [PERSON] . Визначено місце проживання неповнолітього [PERSON] , [INFO] та малолітнього [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання опікуна, піклувальника за адресою: [ADDRESS] . З протоколу бесіди від 27.01.2022 року, вбачається, що службою у справах дітей було проведену бесіду з [PERSON] та [PERSON] та складено протокол. Діти повідомили, що багато років поспіль їх вихованням займається бабуся, матір вони не пам`ятають коли бачили в останнє. Діти не сприймають біологічну матір так, як вона їх покинула та не приймає участі у вихованні. В характеристиках наданих ОЗО «Випаснянський 33СО», де навчаються діти, зазначено, що [PERSON] та [PERSON] проживають зі своєю бабусею - [PERSON] , яка приділяє значну увагу вихованню онуків, цікавиться поведінкою та навчанням, відвідує батьківську збори, допомагає в навчанні, діти завжди охайно одягненні та мають всі необхідні приладдя. Мати - [PERSON] , жодного не відвідувала навчальний заклад, батьківські збори, не цікавилась життя, спілкуванням однолітками, та навчальним процесом дітей. З наявної в матеріалах справи характеристики учня 6-а класу Випаснянської філії № 1 ОЗО «Випаснянський ЗЗСО» [PERSON] , вбачається, що дитина навчається в силу своїх здібностей, учбові матеріали засвоює задовільно. Вихованням дитини займається бабуся - [PERSON] , матір - [PERSON] , не цікавиться успіхами та досягненнями сина. З наявної в матеріалах справи характеристики учня 7-б класу Випаснянської філії № 1 ОЗО «Випаснянський ЗЗСО» [PERSON] , вбачається, що дитина навчається в силу своїх здібностей, учбові матеріали засвоює задовільно. Вихованням дитини займається бабуся - [PERSON] , матір - [PERSON] , не цікавиться успіхами та досягненнями сина. Судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Мологівської сільської ради № 65 від 05.07.2022 року про доцільність позбавлення [PERSON] , батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , та неповнолітнього [PERSON] , було: - вирішено доцільним позбавити [PERSON] , батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , тa неповнолітнього [PERSON] . - затвердити висновок про доцільність позбавлення [PERSON] , батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , та неповнолітнього [PERSON] . ?? Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН про права дитини держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст. ст. 150, 164 Сімейного кодексу України (надалі СК України). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають права і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150 СК України, кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважати дитину, а також несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути судом позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший заклад охорони здоров`я, навчальний або інший заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ч. 4 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав є обов`язковою участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно п. 15 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У пункті 16 вказаної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до п.18 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у Принципі №6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкоджати цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції (пункт 49 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України" та пункт 47 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України"). Тобто вирішення питання про позбавлення відповідачки батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у її право на повагу до свого сімейного життя. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Під час розгляду справи встановлено, що в порушення даних принципів щодо виховання дитини, мати дітей [PERSON] та [PERSON] , - [PERSON] , ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, що підтверджується наявними в справі доказами, у зв`язку зі чим суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідача її батьківських прав по відношенню до синів [PERSON] та [PERSON] . Висновки за результатами розгляду справи Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що оскільки відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню синів, не цікавиться їх життям, не піклується про її фізичний, моральний та духовний розвиток, тому є підстави для позбавлення її батьківських прав. Разом з тим, відповідно до абз. 7 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власно ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Таким чином, суд вважає, що вимога позивача про стягнення аліментів є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню На підставі викладеного,

Outcome: approved