Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

У вересні 2022 року Миколаївський ОЦЗ звернувся до суду з таким позовом, в якому вказував, що 14 грудня 2018 року [PERSON] звернувся до центру з заявою про надання йому статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю. Відповідача було ознайомлено з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного. Наказом директора Вознесенської міськрайонної філії Миколаївського ОЦЗ №НТ181219 від 19 грудня 2018 року відповідачу з дати звернення надано статус безробітного. Наказом директора Вознесенської міськрайонної філії Миколаївського ОЦЗ №НТ181221 від 21 грудня 2018 року відповідачу призначено допомогу по безробіттю, у зв`язку з чим з 21 грудня 2018 року розпочато виплату вказаної допомоги. Наказом директора Вознесенської міськрайонної філії Миколаївського ОЦЗ №НТ190215 від 15 лютого 2019 року припинено реєстрацію відповідача як безробітного та припинено виплату йому допомоги по безробіттю. Проте згідно акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 27 серпня 2021 року №71 [PERSON] з 26 жовтня 2018 року по 31 грудня 2018 року на підставі цивільно-правової угоди від 26 жовтня 2018 року №ТАБ/000226 виконував оплачувану роботу (будівельні, електромонтажні та пусконалагоджувальні роботи) на користь ТОВ «Подільський Енергоконсалтинг», про цю обставину позивача не повідомив, що призвело до незаконного отримання ним допомоги по безробіттю у розмірі 2\~955,97 грн. Оскільки відповідач безпідставно отриману допомогу по безробіттю в добровільному порядку не повернув, а тому позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь безпідставно отримані кошти у розмірі 2\~955,97 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказуючи на їх безпідставність. При цьому пояснив, що він дійсно перебував у цивільно-правових відносинах з ТОВ «Подільський Енергоконсалтинг» та виконував оплачувану роботу на користь цього товариства, проте не пам`ятає періоду виконання цих робіт. Також просив врахувати, що він жодним чином не приховував інформацію щодо виконання оплачуваних робіт на користь ТОВ «Подільський Енергоконсалтинг» під час постановлення його на облік у центрі зайнятості. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 14 грудня 2018 року [PERSON] звернувся до центру з заявою про надання йому статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю (а.с. 8, 9). Відповідача було ознайомлено з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного. Наказом директора Вознесенської міськрайонної філії Миколаївського ОЦЗ №НТ181219 від 19 грудня 2018 року відповідачу з дати звернення надано статус безробітного (а.с. 10). Наказом директора Вознесенської міськрайонної філії Миколаївського ОЦЗ №НТ181221 від 21 грудня 2018 року відповідачу призначено допомогу по безробіттю, у зв`язку з чим з 21 грудня 2018 року розпочато виплату вказаної допомоги (а.с. 11). Наказом директора Вознесенської міськрайонної філії Миколаївського ОЦЗ №НТ190215 від 15 лютого 2019 року припинено реєстрацію відповідача як безробітного та припинено виплату йому допомоги по безробіттю (а.с. 12). Проте згідно акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 27 серпня 2021 року №71 [PERSON] з 26 жовтня 2018 року по 31 грудня 2018 року на підставі цивільно-правової угоди від 26 жовтня 2018 року №ТАБ/000226 виконував оплачувану роботу (будівельні, електромонтажні та пусконалагоджувальні роботи) на користь ТОВ «Подільський Енергоконсалтинг», про цю обставину позивача не повідомив, що призвело до незаконного отримання ним допомоги по безробіттю (а.с. 13). Вказані обставини також підтверджуються копією повідомлення ТОВ «Подільський Енергоконсалтинг» від 16 серпня 2021 року №550 та копією цивільно-правової угоди від 26 жовтня 2018 року №ТАБ/000226 (а.с. 14, 15). Твердження відповідача [PERSON] про те, що він жодним чином не приховував інформацію щодо виконання оплачуваних робіт на користь ТОВ «Подільський Енергоконсалтинг» під час постановлення його на облік у центрі зайнятості не підтверджені жодними доказами та спростовуються копією персональної картки [PERSON] від 14 грудня 2018 року №145118121400011 (а.с. 7), в якій відповідачем зазначено, що останнім видом його зайнятості (виконання оплачуваної роботи) є робота у ТОВ «Вознесенська взуттєва фабрика». Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1, п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції, чинній на час подачі заяви про надання статусу безробітного) статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України. Зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»\~та цього Закону (п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення»). Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (в редакції, чинній на час подачі заяви про надання статусу безробітного) право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Призначення та виплата допомоги по безробіттю на час подачі відповідачем заяви про надання статусу безробітного здійснювалася центром зайнятості після звернення до центру особи, яка має право на таку допомогу, надання інформації (документів), які підтверджують право на отримання таких виплат, реєстрації безробітного та призначення виплат в порядку, передбаченому «Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 року №792 та «Порядком надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності», затвердженим Міністерством соціальної політики України від 15 червня 2015 року №613. Згідно п. 4 ч. 2, ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону. Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно п.п. 1, 8, 9 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», п.п. 1 п. 30 «Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 року №792, п.п. 2 п. 1 глави V «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності», затвердженим Міністерством соціальної політики України від 15 червня 2015 року №613 реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі: зайнятості особи; встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг; встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг). Згідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Водночас, згідно п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування лише в разі, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] під час постановлення його на облік та призначення допомоги по безробіттю не надав позивачу інформацію про обставини, що впливали на умови виплати йому матеріального забезпечення та надання соціальних послуг, а саме факт виконання оплачуваної роботи, тобто не виконав взяті на себе обов`язки щодо своєчасного подання відомостей про обставини, що впливають на умови виплати йому забезпечення та надання соціальних послуг, що призвело до безпідставного отримання відповідачем допомоги у відповідному розмірі. Розмір безпідставно отриманої допомоги згідно розрахунку допомоги по безробіттю від 30 серпня 2021 року з вих. №775/1-21 становить 2\~955,97 грн. На час розгляду справи безпідставно отримана допомога по безробіттю в добровільному порядку відповідачем не повернута, а тому підлягає стягненню з нього в судовому порядку. В силу положень ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь Миколаївського ОЦЗ також слід стягнути 2 481 грн. судового збору.

Outcome: approved