Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

02.08.2022 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її брат [PERSON] , який проживав у с. Пістинь Косівського району Івано-Франківської області. Після смерті брата відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку загальною площею 49,9 кв.м. в [ADDRESS] , земельної ділянки площею 0,0775 га в [ADDRESS] та земельних ділянок площею 0,3200 га в с. Пістинь, Косівського району, Івано-Франківської області. [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. Однак, нотаріусом винесено постанову про відмову видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нього на ім`я спадкодавця. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, у позові просить справу розглянути у її відсутності, позов підтримує повністю. Представник відповідача - Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області - до суду не прибув, звернувся до суду із заявою, в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. За правилами ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання, що відповідає ч.13 ст.7 ЦПК України. За правилами ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с.6); згідно довідки №185 від 21.12.2021 року, виданої Пістинським старостинським округом (а.с.7) вбачається, що [PERSON] , з 1981 року постійно був зареєстрований по день смерті [INFO] в житловому будинку по [ADDRESS] . В будинку також на день смерті спадкодавця була зареєстрована сестра [PERSON] , суспільна група господарства робітники. Від імені [PERSON] заповіт у Пістинській сільській раді не посвідчувався; постановою від 06.06.2022 року №02-31/70 нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Слюсарчук Л.В. у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок та земельні ділянки у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно було відмовлено (а.с.10-12); копією витягу з ДЗК про земельну ділянку стверджується факт належності [PERSON] земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0775 по [ADDRESS] (а.с.17); копією рішення Пістинської сільської ради від 24.12.1993 року стверджується факт передачі у власність матері [PERSON] - [PERSON] земельних ділянок площею 0,1700 га для обслуговування житлового будинку та 0,1500 га для ведення особистого підсобного господарства (загальною площею 0,3200 га) в с.Пістинь (а.с.8), право власності на які [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] не оформив за змістом вище вказаної постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст.3 Конституції України\~встановлений принцип верховенства права, який зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини. Даний позов має бути розглянутий в аспекті ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист\~прав\~людини\~і\~основоположних\~свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР, в якій зазначено: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Конвенцією про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ч.4 ст.41\~Конституції\~України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.\~317\~ЦК власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.ст.1216, 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. А відповідно ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій він рзміщений (ч.1 , ч.2 ст.1225 ЦК України). Судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем другої черги, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України: право власності на нерухомі речі підлягає державній реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За змістом ст.ст.2, 20 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заява про реєстрацію права подається власником, іншим право набувачем. Стаття 25 ЦК України визначає, що правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Пунктом 3.1. Листа Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» регламентовано: право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 р.). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] за свого життя не здійснив реєстрацію свого права власності на спірні житловий будинок та земельні ділянки, після його смерті неможливо здійснити вказану реєстрацію, а тому право власності позивача в порядку спадкування на належне спадкодавцю майно підлягає захисту у судовому порядку. Отже суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, враховуючи й те, що відповідач не заперечує проти визнання за позивачем права власності на житловий будинок та земельні ділянки в порядку спадкування за законом. На підставі ст.ст. 1216, 1223, 1258, 1262, 1268 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved