Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-09 00:00:00

31 серпня 2022 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на статті 110, 112, 113 СК України, просить розірвати шлюб між ним, [PERSON] , та [PERSON] , зареєстрований 09 серпня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 109. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09 серпня 2013 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 109. За час шлюбу в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення позивача до суду з позовом про розірвання шлюбу є те, що з січня 2022 року шлюбні відносини між ним та відповідачем фактично припинені через різні погляди на життя і сімейні стосунки, спільне господарство не ведеться, спільний бюджет відсутній. Позивач та відповідач живуть самостійним життям, а тому шлюб існує формально, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та протирічить інтересам позивача. На час подання позову спірні питання про поділ майна відсутні. Після розірвання шлюбу дитина залишається проживати разом з відповідачем. Ухвалою судді від 12 вересня 2022 року після виконання вимог, передбачених частиною 6 статті 187 ЦПК України, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 10 жовтня 2022 року. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, часу і місце судового засідання повідомлений належним чином. До позовної заяви додано клопотання позивача, в якому він просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнала, просила їх задовольнити. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 09 серпня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 09 серпня 2013 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, про що 09 серпня 2013 року складено відповідний актовий запис за № 109. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] (а.с.4). Під час шлюбу в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач, матір`ю позивач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 08 жовтня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.5). Як вбачається зі змісту позовної заяви, причиною звернення позивача до суду з позовом про розірвання шлюбу є те, що з січня 2022 року шлюбні відносини між ними фактично припинені через різні погляди на життя і сімейні стосунки, спільне господарство не ведеться, спільний бюджет відсутній. Позивач та відповідач живуть самостійним життям, а тому шлюб існує формально, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та протирічить інтересам позивача. Відповідно до положень статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Закон України\~«Про судоустрій\~і статус\~суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Згідно зі статтею 17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Зі статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Як зазначено у частині першій статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною другою статті 18, статтею 51, частиною третьою статті 56, частиною першою статті 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Як вбачається зі змісту позовної заяви, після розірвання шлюбу дитина залишається проживати з відповідачем. Вказані обставини підтвердила і відповідач у поданій до суду заяві (а.с. 24). Спору щодо поділу майна, набутого за час шлюбу, на момент розгляду справи немає. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною другою статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Відповідно до статті 113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У поданій до суду заяві відповідач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. За змістом частини 1 статті 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач звільнений\~від сплати\~судового збору\~на підставі\~пункту 10\~частини 1\~статті 5\~Закону України\~« Про\~судовий збір»\~відповідно до\~посвідчення громадянина,\~який евакуйований\~із зони\~відчуження у\~1986\~році ( категорія 2 ) серії [NUMBER] від 24 березня 2004 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.12). З урахуванням того, що відповідач визнала позов повністю до початку розгляду справи по суті, виходячи зі змісту статей 141-142 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 496 гривень 20 копійок, від сплати якого позивач звільнений. На підставі викладеного,

Outcome: approved