Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

17.09.2020 року представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом, на обґрунтування якого зазначив, що 26.03.2020 року [PERSON] набула права власності згідно договору дарування на садовий будинок , який складається літ. «А» садовий будинок ; «А1» -гостьовий будинок ; «Б» гараж ; «В» навіс ; «№1» хвіртка ; «№3,№»- огорожа; «№5» вимощення ; «№6,№8» площадка; «№7» каналізаційний колодязь , загальною площею 220 ,6 (кв.м) , за адресою [ADDRESS] . Будинок знаходиться в тому числі на земельній ділянці кадастровий номер 3223186800:03:018:0080, цільове призначення «Землі рекреаційного призначення для рекреаційних та культурно-оздоровчих цілей» площею 0,0990 га, яка перебуває в оренді колишнього власника будинку(забудовника) [PERSON] згідно договору оренди від 21.01.2005. В червні 2020 року [PERSON] звернулась до Підгірцівської сільської ради з клопотанням згідно якого вказала, що у зв`язку з її набуттям права власності просила припинити право оренди [PERSON] на земельну ділянку в с. Підгірці, Обухівського району Київської області, кадастровий номер 3223186800:03:018:0080, цільове призначення «Землі рекреаційного призначення для рекреаційних та культурно-оздоровчих цілей» площею 0,0990 га, шляхом дострокового розірвання договору оренди від 21.01.2005 року та передати їй вказану земельну ділянку в оренду. Однак рішенням Підгірцівської сільської ради від 28 липня 2020 року відмовлено позивачу у передачі в оренду вказану земельну ділянку у зв`язку з тим що право оренди земельної ділянки не припинено належним чином згідно вимог чинного законодавства та розглянути питання передачі чи відчудження права оренди земельної ділянки лише після припинення права оренди посвідченого згідно договору оренди земельної ділянки 108 від 21.01.2005 року. В червні 2020 року позивачка звернулась до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру з заявою про те, що під час підготовки клопотання про припинення права оренди попереднього орендаря та передачі їй в оренду земельної ділянки в порядку ст.31 ЗУ «Про оренду землі», ст.ст.116,118 Земельного кодексу України Виявлено подвійну реєстрацію земельних ділянок із 100% накладкою, а саме на земельну ділянку яка перебуває в оренді у [PERSON] в с. Підгірці, Обухівського району Київської області, кадастровий номер 3223186800:03:018:0080, цільове призначення «Землі рекреаційного призначення для рекреаційних та культурно- оздоровчих цілей» площею 0,0990 га, - накладається земельна ділянка кадастровий номер 3223186800:03:028:0057 цільове призначення для облаштування та догляду за прибережними захисними смугами площа 0.3652 Орендар Садове товариство "Промінь". Відтак позивач просила скасувати реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 3223186800:03:028:0057 цільове призначення для облаштування та догляду за прибережними захисними смугами площа 0.3652 Орендар Садове товариство "Промінь". Таким чином позивач вважає, що її право на безперешкодне користування будинком, земельною ділянкою та отримання земельної ділянки в оренду підлягають судовому захисту в обраний спосіб. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 18.09.2020 року призначено по справі підготовче судове засідання. 02 грудня 2020 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області витребувано з відділу в Обухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області належним чином завірені матеріали, документації з землеустрою на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 3223186800:03:028:0057, яка розташована на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області. 03 лютого 2021 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області призначено по справі судову земельно-технічну експертизу. 11 травня 2021 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області відновлено провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Підгірцівської сільської ради, Садового товариства «Промінь», третя особа [PERSON] про визнання припиненим договору оренди земельної ділянки, скасування записів про державну реєстрацію права власності та оренди, скасування державної реєстрації земельної ділянки для вирішення клопотання експерта про надання додаткових матеріалів. 10 червня 2021 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області призначено по справі судову земельно-технічну експертизу. 24 січня 2022 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області відновлено провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Підгірцівської сільської ради, Садового товариства «Промінь», третя особа [PERSON] про визнання припиненим договору оренди земельної ділянки, скасування записів про державну реєстрацію права власності та оренди, скасування державної реєстрації земельної. Ухвалою суду від 08.09.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечив. Представник відповідача Підгірцівської сільської ради в судове засідання не з`явився, хоч про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направив, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність представника відповідача на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача Садового товариства «Промінь» в судове засідання не з`явився, хоч про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направив, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність представника відповідача на підставі наявних у справі доказів. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, свого представника до суду не направив, хоч про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направив, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність третьої особи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. 26.03.2020 року [PERSON] набула права власності згідно договору дарування на садовий будинок , який складається літ. «А» садовий будинок ; «А1» - гостьовий будинок ; «Б» гараж ; «В» навіс ; «№1» хвіртка ; «№3,№»- огорожа; «№5» вимощення ; «№6,№8» площадка; «№7» каналізаційний колодязь , загальною площею 220 ,6 (кв.м) , за адресою [ADDRESS] . Будинок знаходиться в тому числі на земельній ділянці кадастровий номер 3223186800:03:018:0080, цільове призначення «Землі рекреаційного призначення для рекреаційних та культурно-оздоровчих цілей» площею 0,0990 га, яка перебуває в оренді колишнього власника будинку(забудовника) [PERSON] згідно договору оренди від 21.01.2005 року. В червні 2020 року [PERSON] звернулась до Підгірцівської сільської ради з клопотанням згідно якого вказала, що у зв`язку з її набуттям права власності просила припинити право оренди [PERSON] на земельну ділянку в с. Підгірці, Обухівського району Київської області, кадастровий номер 3223186800:03:018:0080, цільове призначення «Землі рекреаційного призначення для рекреаційних та культурно-оздоровчих цілей» площею 0,0990 га, шляхом дострокового розірвання договору оренди від 21.01.2005 року та передати їй вказану земельну ділянку в оренду. Рішенням Підгірцівської сільської ради від 28 липня 2020 року № 59.74. VII, відмовлено [PERSON] у передачі в оренду земельної ділянки у зв`язку з тим що право оренди земельної ділянки не припинено належним чином згідно вимог чинного законодавства. Та повідомлено про те, що розгляд питання передачі чи відчудження права оренди земельної ділянки лише після припинення права оренди посвідченого згідно договору оренди земельної ділянки 108 від 21.01.2005 року. Окрім того в червні 2020 року [PERSON] звернулась до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру з заявою,згідно якої повідомила,що вона набула у власність садовий будинок за адресою [ADDRESS] . Будинок знаходиться в тому числі на земельній ділянці кадастровий номер 3223186800:03:018:0080, цільове призначення «Землі рекреаційного призначення для рекреаційних та культурно-оздоровчих цілей» площею 0,0990 га, яка перебуває в оренді [PERSON] згідно договору оренди від 21.01.2005 року. Під час підготовки клопотання про припинення права оренди попереднього орендаря та передачі позивачу в оренду земельної ділянки в порядку ст.31 ЗУ «Про оренду землі», ст.ст.116,118 Земельного кодексу України Виявлено подвійну реєстрацію земельних ділянок із 100% накладкою, а саме на земельну ділянку яка перебуває в оренді у [PERSON] в с. Підгірці, Обухівського району Київської області, кадастровий номер 3223186800:03:018:0080, цільове призначення «Землі рекреаційного призначення для рекреаційних та культурно- оздоровчих цілей» площею 0,0990 га, - накладається земельна ділянка кадастровий номер 3223186800:03:028:0057 цільове призначення для облаштування та догляду за прибережними захисними смугами площа 0.3652 Орендар Садове товариство " Промінь". відтак позивач просила скасувати реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 3223186800:03:028:0057 цільове призначення для облаштування та догляду за прибережними захисними смугами площа 0.3652 Орендар Садове товариство "Промінь". Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 06.07.2020 року , позивачу повідомлено, що виправлення помилок у відомостях Державного земельного кадастру можливо після ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки згідно ч.10 ст. 24 ЗУ «Про державний земельний кадастр» . Садове товариство «Промінь» є орендарем земельної ділянки ,кадастровий номер 3223186800;03;028;0057 площею 0,3652 га , цільове призначення для облаштування та догляду прибережними захисними смугами ,за адресою Київська області, Обухіський район , Підгірцівська сільська рада ,згідно договору оренди №114 від 12.01.2000 року , договору про внесення змін № 1 до договору оренди землі № 1685 від 25.12.2014 року , номер запису про інше речове право 8247601 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 539824232231 , номер запису про прав власності 8242723 , форма власності - комунальна, власник Підгірцівська сільська рада. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. У відповідності до ч. 1ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною четвертою ст. 124 ЗК України передбачено, передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки орендарем. Згідно ч. 1ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як зазначено в ч.1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В частині ч.2ст. 792 Цивільного кодексу України зазначено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Обов`язки орендаря визначені у ст. 25 Закону України «Про оренду землі», до яких належить: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, реєстраційного та історико-культурного призначення; у п`ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Стаття 31 Закону України «Про оренду землі» регламентує загальний порядок розірвання договору оренди землі, зокрема: ч. 3 та ч. 4 статті встановлюють, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішення суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Аналогічні положення містить ч. 2 ст. 412 ЦК України. Згідно ч.1 ст.32 того ж Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, даючи оцінку наданим суду сторонами доказів, суд зазначає, що позивачем не доведено, а судом не встановлено підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України саме власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Підстави припинення права власності (ст. 346 ЦК України) передбачені у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до вимог ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України). У відповідності до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває права власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребувано у нього. Як передбачено вимогами ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Згідно ст. 131 ЦК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі інших цивільно-правових угод. Згідно ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Згідно ч. 2 ст. 90 ЗК, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню у порядку, встановленому законом. Згідно ст. 5 ЗК України, одними з принципів земельного законодавства є принцип невтручання держави в здійснення громадянами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом та принцип забезпечення гарантій прав на землю. Згідно ст.78 ЗК України встановлено, що право власності на землю-це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками; право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них; земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Громадяни України, відповідно до ч.1 ст.81 ЗК України набувають право власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділенні в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону, а згідно ст.19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, таким чином основним документом, який підтверджується право власності особи на земельну ділянку є відповідний державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. Крім цього згідно ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону, відповідно до п.п. „а","б" ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, а згідно ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже судом встановлено, та не спростовано представником позивача, що спірна земельна ділянка 3223186800:03:028:0057 цільове призначення для облаштування та догляду за прибережними захисними смугами проща 0.3652 га, яка належить Садовому товариству «Промінь» є орендованою на підставі правочину який ніким не оспорювався. Згідно ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідачі, Садовое товариство «Промінь», Підгірцівська сільська рада власники земельної ділянок набули право власності на спірні земельні ділянки на підставі цивільно-правових угод, які не суперечать вимогам ст.ст.82,132 ЗК України та ст.203 ЦК України, тобто із передбачених законом підстав. Позивач обґрунтовує позов в частині скасування запису №8242723 та 8247601 про державну реєстрацію права власності земельної ділянки кадастровий номер 3223186800:03:028:0057 цільове призначення для облаштування та догляду за прибережними захисними смугами площа 0.3652 у зв`язку з тим, що виявлено подвійну реєстрацію земельних ділянок із 100% накладкою, а саме на земельну ділянку яка перебуває в оренді у [PERSON] в с. Підгірці, Обухівського району Київської області, кадастровий номер 3223186800:03:018:0080, цільове призначення «Землі рекреаційного призначення для рекреаційних та культурно- оздоровчих цілей» площею 0,0990 га, - та накладається земельна ділянка кадастровий номер 3223186800:03:028:0057 цільове призначення для облаштування та догляду за прибережними захисними смугами площа 0.3652 Орендар Садове товариство "Промінь". Висновком експерта за результатами проведення судової земель-технічної експертизи встановлено, що накладення (взаємний перетин) меж земельної ділянки за кадастровим номером 3223186800:03:018:0080, площею 0,1244 та, згідно координат поворотних точок, що наявні в плані земельної ділянки, яка надається в тимчасове користування на умовах оренди гр. [PERSON] для культурно-оздоровчих та рекреаційних потреб та меж земельної ділянки за кадастровим номером 3223186800:03:028:0057, площею 0,3652 га, згідно координат поворотних точок, що наявні в кадастровому плані земельної ділянки, як складової частини технічної документації із землеустрою, виготовленої ТОВ «Геоземінвест» в 2014 році не виявлено. Встановлено накладання (взаємний перетин) меж земельної ділянки за кадастровим номером 3223186800:03:018:0080, площею 0,099 га, згідно координат поворотних точок (з бази даних ДЗК) та меж земельної ділянки за кадастровим номером 3223186800:03:028:0057, площею 0,3652 га, згідно координат поворотних точок (з бази даних ДЗК) та координат, що наявні в кадастровому плані земельної ділянки, як складової частини технічної документації із землеустрою, виготовленої ТОВ «Геоземінвест» в 2014 році. Площа накладення (перетину) земельних ділянок становить 0,0974 га.. Статтею 393 Цивільного кодексу України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. За таких обставин, позовні вимоги суд вважає необґрунтованими і такими, що не узгоджуються із чинним законодавством і суперечать дійсним обставинам справи. Враховуючи тривалий час розгляду справи суд вважав можливим вирішити спір на підставі наявних у справі доказів відповідно до принципів диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін. Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене вище, суд вважає недоведеними посилання позову на порушення прав чи інтересів позивача у спірних правовідносинах, які б підлягали судовому захисту. Згідно зі ст. ст. 76, 89 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки суд ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed