Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 18.07.2022 представник позивача [PERSON] - адвокат Каправчук В.Л. звернувся до Софіївського районного суду Дніпропетровської області з вищевказаним позовом до відповідача ТОВ "Реаліт" в обґрунтування якого вказав, що позивач є власником двох земельних ділянок, площею по 5,3191 га та 5,3193 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Ордо-Василівської сільської ради (Софіївського) Криворізького району Дніпропетровської області. Між позивачем та відповідачем ТОВ «Реаліт» 03.12.2008 були укладені договори оренди цих земельних ділянок за №№ 17, 18 строком на 15 років. Відповідно до п. 9, 11 умов договорів оренди земельних ділянок орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3500 грн. або в натуральній формі. Орендна плата вноситься у грошовій формі один раз на рік до 31 грудня звітного року, а в натуральній формій - до 20 грудня звітного року. Орендна плата також здійснюється також у випадках, якщо орендар з поважних причин тимчасово не використовує земельну ділянку. Представник позивача вказує, що відповідач з 2018 року по теперішній час, тобто більше 3 років, взагалі не проводить розрахунок з позивачем за оренду земельних ділянок та не сплачує відповідні податки та збори. Посилаючись на істотні порушення відповідачем умов договорів оренди земель, викликаних систематичною несплатою ним на протязі трьох років орендної плати, представник позивача просив розірвати вищевказані договори оренди землі. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про можливість розгляду справи за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити у повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач ТОВ "Реаліт" явку свого представника не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив на позовну заяву не надав, заяв про розгляд справи за відсутності представника до суду теж не направив. Третя особа без самостійних вимог, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, у судове засідання явку свого представника не забезпечила, заяву про розгляд справи за відсутності представника управління до суду не надавала. Заперечень проти позову також не направила. Процесуальні дії у справі. 22 липня 2022 року ухвалою судді провадження по даній справі було відкрито і призначено її до розгляду за правила спрощеного позовного провадження. Крім того, за вищевказаною ухвалою суду згідно клопотання представника позивача витребувано з ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області та у відповідача оригінали договорів оренди №17 та 18 від 03.12.2008, що укладені між [PERSON] та ТОВ «Реаліт». Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі представника відповідача, судом, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 280, 281 ЦПК України. При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] є власником двох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Ордо-Василівської сільської ради (Софіївського) Криворізького району Дніпропетровської області, зокрема за кадастровим номером 1225286600030040174, площею 5,3193 га. та за кадастровим номером 1225286600030040173, площею 5,3191 га (а.с. 8-10). За твердженням представника позивача 03.12.2008 позивачем укладено з відповідачем ТОВ «Реаліт» договори оренди цих земельних ділянок за [ADDRESS] та [NUMBER] строком на 15 років. Судом постановлено ухвалу від 22.07.2022 про витребування у відповідача та у третьої особи ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області для огляду оригіналів цих договорів, однак, відповідач таких угод на вимогу суду не надав без поважних причин, третя ж особа примірники згаданих договорів оренди землі не надала через їх відсутність у ГУ Держгеокадастру в Дніпропетровській області (а.с. 42). Як видно з Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 18.11.2013 маються записи за №3431688 та 3431752 про здійснення державним реєстратором Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області Товстухою Ю.М. державної реєстрації додаткових угод від 01.10.2013, б/н, до договорів оренди вищеназваних земельних ділянок за № 17 та 18 від 03.12.2008. Рішення про державну реєстрацію такого права оренди прийняті державним реєстратором 18.11.2013 за №№8068111 та 8068206. Окрім іншого у названих довідках також зазначено, що за умовами цих договорів орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування згадані земельні ділянки строком на 15 років (а.с.11-14). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Дослідивши докази, надані сторонами, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом . Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди)земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди. Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У статті 21 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. За положеннями статті 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Частиною першою статті 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Водночас у пункті "д" частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Отже, згідно зі статтями 13, 21 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі і припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної несплати орендної плати як підстави для розірвання як договору оренди, так і договору суборенди земельної ділянки, в той час як разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання. Крім того, згідно постанови ВС у справі за № 61-8798 св19 від 31 липня 2020 року визначено, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання. Стверджуючи, що відповідач систематично, на протязі трьох років, не виплачує позивачу орендну плату згідно договорів, останній і просив розірвати договори оренди земельної ділянки № № 17,18 від 03.12.2008. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до вимог ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У силу положень ст. 81, 82 ЦПК України, позивачем доведено, а відповідачем ТОВ "Реаліт" не спростовано факт того, що в період з 2018 по 2020 роки орендна плата позивачеві у грошовій та натуральній формах передбачені договорами оренди не виплачувалась, оранка та культивація земельної ділянки позивача не здійснювалась та солома не поставлялась. Таким чином досліджуючи матеріали справи та беручи до уваги інформацію яка надана третьою особою, відсутністю заперечень проти позову зі сторони відповідача судом встановлено, що відповідачем не дотримано умови договорів оренди землі від 03.12.2008 оскільки не проведено оплату за оренду земельних ділянок за період 2018-2021 роки. Будь яких доказів сплати відповідачем позивачу орендної плати за 2018 - 2021 рік суду не надано. Не сплата орендної плати протягом чотирьох років постіль вказує на систематичність несплати, завдає істотної шкоди орендодавцю, який не отримав орендну плату, а тому вимоги про розірвання договорів оренди землі №№17,18 від 03 грудня 2008 року, укладених між сторонами, обґрунтовані і підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено 1984,80 грн. судового збору. Вказані витрати підтверджені документально, позов задоволено, а тому з відповідача належить стягнути на користь позивача [PERSON] 1984,80 грн. сплаченого судового збору . На підставі викладеного,

Outcome: approved