Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» звернулось до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , після уточнення якого просить: 1) стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» суму заборгованості в розмірі 50326,58 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту -15300,00 грн.; заборгованості за відсотками - 29104,10 грн.; заборгованість з 3% річних за користування кредитом - 1437,67 грн.; заборгованість за інфляційними витратами - 4484,81 грн.; 2) стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» суму сплаченого судового збору в розмірі 2481,00 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача посилається на те, що 13.07.2016 між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Угоду № С01.198.72532 від 13.07.2016 (далі по тексту - Договір, Угода), відповідно до умов п. 2 якої Банк відкриває клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає Клієнту міжнародну платіжну карту MasterCard World терміном дії 2 роки з моменту її випуску. Відповідно до п. 3 Договору, Банк надає Клієнту Кредит шляхом встановлення відповідної Кредитної лінії по поточному рахунку з наступними умовами: максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн. (п.п. 3.1. Договору); ліміт кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладення Угоди, становить 15300,00 грн. (п.п. 3.2. Договору); процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 42,00% річних (п.п. 3.3. Договору). Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, відкривши поточний рахунок № [NUMBER] та надавши кредитні кошти в розмірі 15300,00 грн. строком до 13.07.2021 в межах кредитного ліміту, визначеного в п.п. 3.1. Договору. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість по кредитному договору № С01.198.72532 від 13.07.2016 станом на 03.12.2020 в сумі 44404,10 грн., яка складається із: заборгованості за основним боргом - 15300,00 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 29104,10 грн. Позивач вказує, що 03.12.2020 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 12/90, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «ФК «Профіт Капітал» права вимоги заборгованості до боржників, які визначені в реєстрі боржників. ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язання за договором факторингу виконало в повному обсязі та починаючи з 03.12.2020 відповідно до вказаного договору факторингу № 12/90 має право вимоги за Договором № С01.198.72532 від 13.07.2016, укладеного між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] .. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. У зв`язку із невиконанням [PERSON] зобов`язань за договором позивач здійснив нарахування 3% річних за користування кредитом у сумі 1437,67 грн. та інфляційних витрат у сумі - 4484,81 грн. Загальна сума заборгованості [PERSON] , яку просить стягнути позивач на свою користь, станом на 10.01.2022, включаючи тіло кредиту, відсотки, 3% річних та інфляційні втрати, становить 50326,58 грн.. Порушення відповідачем зобов`язань по укладеному кредитному договору № С01.198.72532 від 13.07.2016 щодо своєчасного погашення кредиту зумовило звернення ТОВ «ФК «Профіт Капітал» до суду із відповідним позовом. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 27.07.2022 позовну заяву ТОВ «ФК «Профіт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу запропоновано в установлений судом строк подати письмовий відзив на позов. Засоби забезпечення позову не вживались. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу за відсутності позивача та його представника. Також зазначив, що у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подала. Конверти, адресовані [PERSON] повернулися до суду з довідкою Укрпошти про причини повернення - «адресат відмовився». Відповідно до вимог п. 3 ч. 8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до ч. 9 ст.130 ЦПК України у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. З огляду на викладене, враховуючи, що [PERSON] відмовилася отримувати поштові відправлення, відповідно до приписів ст.ст. 128, 130 ЦПК України, вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, жодного разу не повідомила про причини неявки в судове засідання, відзиву на позов не надала, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 13.07.2016 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено угоду № С01.198.72532 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, відповідно до п. 2 якого банк відкриває клієнту поточний рахунок № [NUMBER] у валюті гривня, та випускає клієнту міжнародну платіжну карту MasterCard World терміном дії 2 роки з моменту її випуску. Банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку (п. 3 Договору), максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн. (п.п. 3.1. Договору). Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 15300,00 грн. (п.п. 3.2 Договору ). Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 42,00% річних (п.п. 3.3.) (а.с.5). Видача відповідачу кредитних коштів та користування [PERSON] кредитними коштами підтверджується випискою з рахунку № [NUMBER] за період з 01.06.2016 по 03.12.2020, виданої АТ «Ідея Банк» (а.с. 6-11). Відповідно до наданої позивачем довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № С01.198.72532 від 13.07.2016, виданої АТ «Ідея Банк», станом на 03.12.2020 у [PERSON] наявна заборгованість у загальному розмірі 44404,10 грн., яка складається із: заборгованості за основним боргом 15300,00 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 29104,10 грн. (а.с. 12). 03.12.2020 між АТ «Ідея Банк» (за змістом Договору - «Клієнт») та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» (за змістом Договору - «Фактор») укладено договір факторингу № 12/90, відповідно до п. 2.1 якого, АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором (а.с. 22-24). Так, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язання за Договором факторингу виконало в повному обсязі, та відповідно перерахувало суму коштів на користь АТ «Ідея Банк» (а.с. 25-26). Відповідно до п.2.2 Договору факторингу №12/90 права вимоги, які АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал» за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. Реєстр боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до вказаного Реєстру боржників (Додатку № 1 до Договору Факторингу № 12/90 від 03.12.2020), ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло право вимоги за кредитним договором № С01.198.72532 від 13.07.2016 щодо боржника [PERSON] (а.с. 49-51) . 30.11.2021 за вих. № 142/2021 ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» направило [PERSON] досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості (а.с. 14-16). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Таким чином, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Частиною 1 статті 516 ЦК України передбачено, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Так, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч. 1 ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Як встановлено судом, та підтверджується матеріалами справи, станом на 03.12.2020, на час укладення між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» Договору Факторингу № 12/90 від 03.12.2020, заборгованість відповідача за договором № С01.198.72532 від 13.07.2016 становить 44404,10 грн., з яких: 15300,00 грн. заборгованість за основним боргом; 29104,10 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. На підставі викладеного, оскільки відповідач умови кредитного договору № С01.198.72532 від 13.07.2016 належним чином не виконала, внаслідок чого в неї утворилась вищезазначена заборгованість, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у цій частині та про стягнення з [PERSON] 15300,00 грн. - заборгованості за основним боргом та 29104,10 грн. - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками. Розглядаючи позовні вимоги ТОВ «ФК «Профіт Капітал» в частині стягнення з відповідача нарахованих 3 % річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне. Згідно з наданим до позову розрахунком (а.с. 13), позивачем нараховані три відсотки річних на кредитну заборгованість за період з 03.12.2020 по 10.01.2022 та інфляційні втрати нараховані за період з грудня 2020 по листопад 2021, тоді як у своєму позові позивач зазначає, що відповідно до умов укладеного договору, грошові кошти надані позичальнику строком до 13.07.2021. Також, зі змісту договору № С01.198.72532 від 13.07.2016 вбачається, що даний договір є угодою про відкриття відновлювальної кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Пунктом 7 цієї угоди визначено, що ця угода є укладеною з дня її підписання сторонами та діє протягом строку кредитування, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Угодою. Таким чином, строк кредитування даною угодою не визначений, а отже, посилання позивача на те, що кредитні кошти надані позичальнику строком до 13.07.2021, та строк кредитування закінчився, не знайшли свого підтвердження. Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи викладене, відсутні підстави для стягнення з [PERSON] заборгованості з 3% річних за користування кредитом в сумі 1437,67 грн. та заборгованості за інфляційними витратами в сумі 4484,81 грн.. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 9036 від 14.01.2022 (а.с. 1). Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд зазначає наступне. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надані: 1) копія Договору про надання правової допомоги №28092021-1 від 28.09.2021, укладеного між ТОВ ФК «Профіт Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Правовий Діалог»; 2) копія Акту № 1 прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором про надання правової допомоги №28092021-1 від 28.09.2021, укладеного між ТОВ ФК «Профіт Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Правовий Діалог» від 18.10.2021; 2) копія Акту № 1 від 01.06.2022 прийому-передачі наданої правової допомоги відповідно до Реєстру Боржників за договором №28092021-1 від 28.09.2021, відповідно до якого АО «Правовий Діалог» у період з 28.09.2021 по 01.06.2022 підготовлено та подано до суду 443 позовних заяв відповідно до реєстру Боржників, у тому числі до боржника [PERSON] (розмір винагороди 2000,00 грн.); 3) копія наказу № ПД000000002 від 13.08.2021 про прийняття адвоката Мартиненка В.В. на роботу з 16.08.2021 до АО «Правовий Діалог»; 4) копія платіжного доручення № 9641 від 05.07.2022 про сплату ТОВ «ФК «Профіт Капітал» на користь АО «Правовий діалог» 886000,00 грн. за правову допомогу згідно договору про надання правової допомоги №28092021-1 від 28.09.2021 (а.с. 39-48). На підставі викладеного, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору та оплаті правничої допомоги документально підтверджені та доведені. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 КПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (88,23%), та стягує з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2188,99 грн., та на відшкодування витрат на правничу допомогу 1764,60 грн..

Outcome: partial