Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-13 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з позовом до [PERSON] і просить: стягнути з [PERSON] на їхню користь в рівних долях суму боргу 1500 доларів США основного боргу та 3% річних за період користування грошима з 04.11.2021 року на момент ухвалення рішення, а також на підставі ст. ст. 133, 137 ЦПК України витрати по оплаті судового збору, який ними було сплачено. Свої вимоги мотивували тим, що згідно боргової розписки від 04.09.2021, написаній [PERSON] , він взяв у позивачів [PERSON] та [PERSON] в борг 1500 доларів США, зобов`язавшись повернути до 04.11.2021 року.В установлений строк борг не був повернутий боржник зник та перестав виходити на зв`язок. Оскільки свої зобов`язання по поверненню боргу [PERSON] не виконав позивачі вимушені звернутись до суду з позовом про стягнення на їх користь грошового боргу з передбаченими законом відсотками за користування грошима. Розмір і порядок одержання процентів за користування грошима при укладенні договору позики вони з позичальником не обговорювали. Але закон передбачає відповідальність боржника за порушення строків виконання зобов`язання у вигляді компенсації - виплати визначених законом процентів. Згідно зі ст. 625ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором. Станом на момент звернення до суду 04.02.2022 року 3% річних складають: 1500 доларів США х 92 днів х 3% :365= 11,34 доларів США. Оскільки взяте на себе зобов`язання відповідач не виконав сума боргу з визначеними законом відсотками за прострочення розрахунку станом на 04.02.2022 року складає 1511,34 доларів США і підлягає стягненню в розмірі, визначеному на момент ухвалення судового рішення. 22 квітня 2022 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання. 14 липня 2022 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули, 13.10.2022 року до суду надійшла заява в якій вони клопотали розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Судом встановлено, що [PERSON] 4 квітня 2021 року, в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , отримав в борг від [PERSON] та його дружини [PERSON] суму в розмірі 1500 дол. США. Вказане підтверджено розпискою від 04.09.2021 року (а.с. 6, 21). Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» інформації про курси валют на 22.01.2022р. офіційний курс НБУ, за USD становить 28,3236 грн. (а.с.5). Наведене свідчить, що між сторонами виникли цивільні правовідносини з приводу виконання грошових зобов`язань за договором позики. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного суд України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв`язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Та обставина, що [PERSON] отримав від [PERSON] та [PERSON] кошти в сумі 1500 доларів США, що еквівалентно 42485,4 грн., по курсу НБУ на 22.01.2022 року 28,3236 грн. за 1 дол. США підтверджена дослідженими судом доказами у їх сукупності. Враховуючи не повернення відповідачем коштів у строк визначений розпискою, тобто до 04.11.2021, з відповідача підлягає стягненню сума боргу та 3 % річних від простроченої суми. У відповідності до проведеного позивачами розрахунку в позові на момент звернення до суду 04.02.2022 року 3% річних становить: 1500 дол. США х 92 днів х 3% : 365=11,34 дол. США. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визначена позивачами в позові загальна суму боргу до стягнення з відповідача еквівалентна 1511,34 доларам США - сума богу та відсотки, що в національній валюті згідно курсу НБУ (розрахованих на день сплати судового збору 22.01.2022 року) становить 42806 грн. підлягає стягненню з відповідача в рівних частинах на користь відповідачів. Крім цього в позовних вимогах позивачі просять стягнути 3% річних за користування грошима за період з часу отримання коштів відповідачем і на момент ухвалення рішення, але позивачами надано розрахунок лише за період 04.11.2021 року по день звернення до суду (04.02.2022 року). Згідно засад рівності сторін та диспозитивності судового процесу у суду відсутні повноваження самостійно визначати розмір заборгованості відповідача перед позивачами у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивачів про стягнення відсотків на момент ухвалення рішення. Також, з урахуванням того, що рішення суду має бути зрозумілим як для учасників справи так і для виконавця та інших осіб, а у випадку задоволення позовної вимоги у вказаному позивачами формулюванні, таке рішення суду не буде зрозумілим для відповідача і для виконавця, оскільки не буде визначена конкретна сума, яка має бути стягнена з відповідача на користь позивача. Оскільки, відповідач належним чином добровільно не виконав умови договору позики та всупереч вимогам цивільного законодавства не повернув борг за вказаними договором, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму позики та 3% річних за користування грошима за період з 04.11.2021 року по 04.02.2022 року (в межах розрахунку наданого позивачами суду) що становить 42806 грн. Вказана сума коштів підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів в рівних долях. Таким чином у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивачів 3969,60грн. в рівних долях сплаченого при подачі позову судового збору.

Outcome: approved