Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання батька. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він є пенсіонером та отримує пенсію у розмірі 9245 грн. 85 коп. Має повнолітнього сина [PERSON] . Становище позивача є вкрай нужденним, оскільки отримуваної пенсії йому не вистачає на проживання тому, що він часто хворіє і потребує дорогого лікування. У зв`язку з тим, що станція Більманка, Пологівського району, Запорізької області, де він зареєстрований, знаходиться в окупації він змушений був тимчасово виїхати на територію Болгарії, де залишиться до повної деокупації Пологівського району, Запорізької області. Пенсії яку позивач отримує в Україні вже недостатньо для проживання в Болгарії, так як рівень бідності в Болгарії за 2020 року, що є аналогом мінімального прожиткового рівня в Україні, становить 451 лв. в місяць, що за курсом, на дату звернення з позовом до суду, становить 7424 грн. на місяць. Крім того, невідомо наскільки позивачу взагалі буде існувати можливість отримувати пенсію на території Болгарії. Син позивача [PERSON] працює бухгалтером у р. Болгарії, що вказує на його можливість надавати допомогу непрацездатному батьку. При визначені суми стягнення аліментів позивач виходив з наявності дітей у його сина, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також, позивачем враховано у визначені суми стягнення аліментів і отримання грошових коштів та іншої допомоги від його повнолітньої дочки [PERSON] . З посиланням на ст. 202 СК України, вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на його користь на його утримання в розмірі в розмірі 17% його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 100% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, довічно. Позивач в судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити. Відповідач в судове засіданні не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, як на обґрунтування причини неявки повідомив суду, що не може прибути в судове засідання, оскільки на даний час проживає за кордоном України, і строк дії його закордонного паспорту закінчився в 2013 році. Згідно подано відзив на позовну заяву, позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти його задоволення, просив проводити розгляд справи у його відсутність (а.с. 119-121). Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2022 року відмовлено у прийнятті визнання позову відповідачем [PERSON] (а.с. 154). Суд, заслухавши позивача, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 14 липня 1994 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с 31). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 07 грудня 1988 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с 104). Як вбачається з посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] виданого 18 березня 2011 року, [PERSON] знаходиться на пенсії за віком (а.с. 27). З виписки № 764 із медичної карти стаціонарного хворого неврологічного відділення ПТ «Українська залізниця» Філія «Центр охорони здоров`я» Київська клінічна лікарня на залізничному транспорті № 2 вбачається, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з 29 січня 2019 року по 07 лютого 2019 року (а.с. 7). Згідно довідки Пенсійного фонду України № 9115431893979103, сума пенсії за період з 01 березня 2021 року по 28 лютого 2022 року [PERSON] складає 111125 грн. 00 коп. (а.с. 6). Дані обставини визнані відповідачем і неоспорюються, як і не оспорюється та обставина, що відповідач має на утриманні трьох дітей. Згідно положень ч. 1 ст. 202 СК України - повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 205 СК України - суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] , який є непрацездатним і потребує матеріальної допомоги, враховуючи похилий вік позивача та його незадовільний стан здоров`я, при цьому відповідач працездатний, тобто має можливість утримувати батька [PERSON] , у зв`язку з чим суд вважає, що вимоги позивача про стягнення на його утримання аліментів є обґрунтованими. При цьому відповідачем не було надано доказів того, що у нього немає можливості надавати допомогу та судом не встановлено підстав, передбачених положеннями статті 204 СК України, для звільнення відповідача від обов`язку утримувати непрацездатного батька. Також суд зазначає, що отримання батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько не потребує матеріальної допомоги. Даний висновок суду узгоджується з висновками Верховного Суду викладеним в постанові від 18 листопада 2020 року в справі 757/52096/18. При визначені розміру аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, суд враховує майновий та фізичний стан позивача, можливість отримання допомоги від доньки позивача, позов про стягнення аліментів до якої непред`явлений, а також майновий та сімейний стан відповідача, і тому суд вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів в позові є достатнім для забезпечення потреб позивача, і з відповідача слід стягнути аліменти на утримання батька, в розмірі 17% його заробітку (доходу) щомісячно, довічно, враховуючи, що позивач став непрацездатним за віком. Доводи позивача, щодо встановлення мінімального розміру аліментів не менше ніж 100% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, судом не приймаються, оскільки будь-якої норми, яка встановлює мінімальний розмір аліментів на утримання батьків діючий СК України не передбачає і встановлення такого мінімального розміру є необґрунтованим, у зв`язку з чим в задоволені позову в цій частині слід відмовити. Суд не приймає до уваги надані позивачем в якості доказів перепис населення 2021 № 07-03-99 від 25 листопада 2021 року та свідоцтво № 01/ від 04 січня 2022 року, оскільки дані документи подані іноземною мовою і переклад вказаних доказів здійснено особою, яка не підтвердила суду її право здійснювати переклад документів (а.с. 15, 24). У відповідність до положень ст. 430 ЦПК України, враховуючи, часткове задоволення позовних вимог позивача, слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, оскільки позивач при зверненні з позовом до суду звільнений від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial