Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] \~звернулася до\~суду із\~заявою про\~встановлення факту\~проживання однією\~сім`єю,\~визнання майна\~спільною сумісною\~власністю подружжя,\~визнання права\~власності на\~майно,\~як на\~частку у\~спільній сумісній\~власності. В обґрунтування\~позову зіслалася\~на те,\~що починаючи\~з 02.01.2007\~року по\~26.08.2021\~рік вона\~проживала з\~ [PERSON] \~по [ADDRESS] однією\~сім`єю без\~реєстрації шлюбу\~та з\~того часу\~вели спільне\~господарство і\~мали спільний\~бюджет.\~В період\~проживання з\~ [PERSON] \~вони разом\~заощадили кошти\~в сумі\~50000\~гривень,\~ які\~знаходяться на\~рахунку [PERSON] \~в АТ\~«Райффайзен Банк\~Аваль».\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~помер [INFO] . У зв`язку з чим, просить позов задовольнити. В судовому\~засіданні позивачка\~ [PERSON] \~та її\~представник [PERSON] \~позов підтримали,\~просили задовольнити.\~Крім того,\~позивачка пояснила,\~що з\~ [PERSON] \~проживала з\~02.01.2007\~року у\~своєму будинку\~по [ADDRESS] до\~його смерті\~ [INFO] .\~ За\~час спільного\~проживання вели\~спільне господарство,\~мали спільний\~бюджет.\~Спільними зусиллями,\~ними було\~накопичено грошові\~кошти в\~сумі 50\~000,\~00\~грн., які знаходяться на рахунку [PERSON] в АТ «Райффайзен Банк Аваль». Відповідачі:\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~в судовому\~засіданні позов\~не визнали\~в повному\~обсязі,\~заперечували проти\~його задоволення.\~Вважають,\~що грошові\~кошти в\~сумі 50\~000,\~00\~грн.,\~які знаходяться\~на рахунку\~ [PERSON] \~в АТ\~«Райффайзен Банк\~Аваль» накопичені\~ним особисто та \~є особистою власністю [PERSON] . Заінтересована особа: Державний нотаріус Покровської державної нотаріальної контори Кривошей О.Г. в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності. Рішення просить винести на розсуд суду. В судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , повідомили, що позивачка [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю з 2007 року по дату смерті [PERSON] . Вони вели спільне господарство, жили в будинку [PERSON] , вели спільний побут, мали спільний бюджет. Суд вислухавши в судовому засіданні учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення . Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 30.08.2021 року, виданого Васильківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровській області Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та копії лікарського свідоцтва про смерть №104 від 26.08.2021 року, [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , актовий запис № 1170 (а.с. 5,6). Також встановлено,\~що між\~АТ «Райффайзен\~Банк Аваль»\~та [PERSON] ,\~укладено заяву\~-\~договір №263002211598\~банківського вкладу\~(Вклад\~«Класичний Строковий»),\~відповідно до\~якого останнім\~було передано\~кошти в\~сумі 50\~000,00\~грн.\~для розміщення\~на вкладному\~рахунку № [NUMBER] в АТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с. 9,12). Як вбачається з акту обстеження матеріально побутових умов сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [INFO] проживав за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] , [INFO] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 02.01.2007 року по 26.08.2021 рік, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. [PERSON] помер [INFO] (а.с. 13). Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ДП №114949 від 16.03.2006 року, [PERSON] належить земельна ділянка, площею 3.520 га, яка розташована на території Покровської селищної ради (а.с. 16). Згідно копії заповіту від 30.04.2021 року, [PERSON] належну йому земельну ділянку, площею 3.520 га, яка розташована на території Покровської селищної ради заповів [PERSON] (а.с. 15). З копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №64571926 від 30.04.2021 року вбачається, що Покровською державною нотаріальною конторою до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис заповіту №67590569 заповідача [PERSON] (а.с. 14). Так, відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. За змістом положень статті 74 СК України у разі пред`явлення позову про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, позивач повинен довести початок і кінець такого проживання, а також набуття в цей період спірного майна. Обставини проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, існування між ними відносин, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, а також набуття ними спільного майна у цей період має бути підтверджено належними і допустимими доказами. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте),а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Рішення обґрунтовують належними і допустимими доказами, про що зазначають у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка [PERSON] та [PERSON] проживали разом протягом тривалого часу, вели спільне господарство, мали спільний побут, між ними існували відносини притаманні подружжю, що підтверджується показами свідків, а відтак суд приходить до висновку, про встановлення факту проживання однією сім`єю. Доказів, що позивачка або [PERSON] з 2007 року проживали з іншими особами, або мали інші відносини притаманні сім`ї суду не надано. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Відповідно до частини 1 статті 69 СКУ: „Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу". Відповідно до частини 1, 2, 4 статті 71 СКУ: майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна спір може бути вирішений судом. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Також, в судовому засіданні встановлено, що грошові кошти в сумі 50\~000,00 грн., які знаходяться на банківському вкладному рахунку в АТ «Райффайзен Банк Аваль», були внесені [PERSON] в період проживання з позивачкою як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу та ведення спільного господарства. Отже, встановивши, що позивачка та [PERSON] на час внесення [PERSON] грошових коштів, які знаходяться на банківському вкладному рахунку в АТ «Райффайзен Банк Аваль» проживали однією сім`єю, суд визнає кошти, які розміщені відповідно до договору між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] спільною сумісною власністю подружжя. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивачкою не заявлено вимоги про відшкодування відповідачами судових витрат. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved