Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цивільним позовом за змістом якого просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання спільних неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку/доходу, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, до досягнення найстаршої дитини повноліття, а також понесені витрати на правову допомогу. Позовні вимоги мотивовані тим, що за час проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу в них народилися спільні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , місце проживання яких разом, після припинення стосунків між сторонами, рішенням суду визначено разом з батьком. Спільні діти сторін перебувають на повному утриманні позивача, а відповідач взагалі ніякої участі в утриманні та вихованні дітей не приймає, оскільки повністю самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. Позивач у зв`язку з війною в країні втратив роботу та перебуває на обліку в Ватутінській міській філії Черкаського обласного центру зайнятості, як наслідок, єдиним джерелом доходів є соціальні виплати по безробіттю, що не дозволяє належним чином забезпечувати потреби дітей та ставить сім`ю в скрутне матеріальне становище. Ухвалою судді Ватутінського міського суду Черкаської області від 05.08.2022 року відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, та роз`яснено їм права, передбачені ст.ст. 178-180, 191, 193, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. [PERSON] судом надіслано ухвалу від 05.08.2022 року та примірник позовної заяви з додатками за місцем реєстрації її проживання [ADDRESS] , однак поштове відправлення їй не вручено в зв`язку з відсутністю за даною адресою. З огляду на вказане, суд вважає, що відповідач, у розумінні п. 4 ч. 8 ст.\~128 ЦПК України, поінформована про розгляд даної справи Ватутінським міським судом Черкаської області, однак відзиву на позовну заяву не надала, клопотань від її імені про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. З урахуванням вказаного, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки, відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до положень ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст.\~247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, судом встановлено наступні обставини справи. Сторони є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] , виданих повторно 19.10.2017 року Звенигородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, відповідно. Заочним рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 27.06.2019 року, яке 30.07.2019 набрало законної сили, визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] . Факт спільного проживання спільних дітей сторін разом з позивачем також підтверджується довідкою Ватутінського виробного управління житлово-комунального господарства від 26.07.2022 року № 89. Відповідно до довідки, виданої 26.07.2022 року Ватутінською міською філією Черкаського обласного центру зайнятості, з 30.03.2022 року [PERSON] зареєстрований як безробітний та за період часу з березня по червень 2022 року йому нараховано державну допомогу по безробіттю в загальній сумі 3\~064,52 грн. Днем подачі даної позовної заяви до суду є 01.08.2022 року, що підтверджується відміткою канцелярії Ватутінського міського суду Черкаської області. Станом на день подачі позову [PERSON] виповнилося 12\~років, а [PERSON] 9 років. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (далі СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколу № 7 до неї, Конвенцією ООН про права дитини, а також Декларацією прав дитини. Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до змісту ст. 26 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають за кожною дитиною право користуватися благами соціального забезпечення, включаючи соціальне страхування, і вживають необхідних заходів щодо досягнення повного здійснення цього права згідно з їх національним законодавством. Ці блага в міру необхідності надаються з урахуванням наявних ресурсів і можливостей дитини та осіб, які несуть відповідальність за утримання дитини, а також будь-яких міркувань, пов`язаних з одержанням благ дитиною чи від її імені. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Принцип № 4 Декларації прав дитини зазначає, що дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток, з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України враховує, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. За змістом ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» законодавець установлюючи прожитковий мінімум на місяць для дітей відповідного віку розділяє їх лише на 2 групи: віком до 6 років та віком від 6 до 18 років. З 01.07.2022 року встановлено прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років 2\~744 грн. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 77 СК України аліменти сплачуються щомісячно. Враховуючи встановлені обставини в суду відсутні сумніви, що відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем та перебувають на його утриманні. Водночас відповідачем не надано суду доказів щодо наявності обставин, що підлягають врахуванню під час вирішення справ вказаної категорії, зокрема наявність у неї інших дітей, непрацездатних батьків, незадовільного стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення. З огляду на вказане, враховуючи наявність обов`язку в [PERSON] утримувати неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , які є її дітьми, а також відсутність доказів наявності домовленості між сторонами щодо форми та способу утримання відповідачем спільних неповнолітніх дітей, місце проживання яких судом визначено разом з позивачем, так і щодо наявності інших обставин, що підлягають врахуванню під час вирішення справ вказаної категорії, суд вважає доцільним присудити аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, які слід стягувати з неї на користь позивача, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 01.08.2022 року, і до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вказане відповідає вимогам національного законодавства, не суперечить охоронюваним законом інтересам сторін та їх спільних дітей. Згідно змісту ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133, ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що до складу судових витрат, крім судового збору, належать витрати, пов`язаних з розглядом справи, до складу яких, крім іншого, відносяться витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до змісту позовної заяви та додатків до неї, [PERSON] поніс судові витрати на оплату правничої допомоги адвоката Токар О.М. при підготовці позову в розмірі 1\~200 грн., що підтверджується актом виконаних робіт від 28.07.2022 року № 1 та розрахунком суми судових витрат на правову допомогу в яких, крім іншого, зафіксовано факт оплати позивачем послуг на 1\~200 грн., що засвідчено підписом [PERSON] . Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд вважає, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони, підстави для його зменшення відсутні, оскільки стороною відповідача відповідне клопотання не заявлено. Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. У відповідності до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп., від сплати якого позивач звільнений, оскільки підстав для звільнення [PERSON] від його сплати, судом не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved