Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини. Позивач зазначає, що сторони перебувають у шлюбі, про що виконкомом Курахівської міської ради Мар`їнського району Донецької області було зроблено актовий запис № 12 та видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від цього шлюбу мають двох дітей: - [PERSON] [INFO] . Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 05 грудня 2013 року, та [PERSON] , [INFO] , Свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 16 січня 2017 року. Спільне життя сторін не склалося. На підставі чого в сім`ї відбувалися сварки. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони є різними людьми. Сім?я розпалася та існує формально. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановлений законодавством строк та порядок, надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановлений законодавством строк та порядок. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 СК України передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 02.03.2013 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 12, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим виконкомом Курахівської міської ради Мар`їнського району Донецької області було. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Згідно із копіями свідоцтв про народження сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] . Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 05 грудня 2013 року, [PERSON] , [INFO] , Свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 16 січня 2017 року. Позивач та відповідач однією сім`єю не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони по справі є різними людьми. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Після фактичного припинення шлюбних відносин діти, залишились на утриманні відповідачки. За домовленістю з нею позивач постійно піклується про дітей, бере участь у їх вихованні. З моменту роз`їзду з відповідачкою вона приділяє більшість часу та уваги молодшій дитині, їй бракує часу слідкувати за старшою, тому син постійно знаходиться разом із батьком і часто не хоче повертатися до матері. Гроші, які позивач надає на утримання дітей, [PERSON] витрачає на власний розсуд та відпочинок. Позивач проживає окремо в будинку. Має стабільний та високий заробіток. Діти дуже хочуть жити із батьком, але зважаючи на те, що молодший син потребує більше уваги матері позивач вважає, що в інтересах дитини поки що залишити разом із матір`ю. Відповідачка не заперечує проти визначення місця проживання старшої дитини разом з батьком. Відповідно до ст.ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім виняткових обставин, відокремлюватися від матері. Суспільство і органи влади повинні забезпечити необхідний догляд за дітьми, які залишилися без піклування сім`ї або без адекватних засобів підтримки. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. На підставі викладеного та

Outcome: approved