Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

08.09.2020 представник позивача [PERSON] - адвокат Скумін М.Г. звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом, в якому просить: 1) визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] новозбудоване за час шлюбу майно, а саме на плані технічного паспорта позначено літ.: - А5-1 (мансарда житлова під літ. 1-10, 1-11, 1-12, 1-13, 1-ІІ, загальною площею 52,3 кв.м); - а4-1, А6-1 - приміщення під літ. 1-І, 1-ІІІ, 1-8, 1-9, 1-15, 1-16, 1-17, загальною площею 29,5 кв.м; - а6-1 (навіс, площею 21,7 кв.м); - Б-1 (гараж, площею 26,8 кв.м); - В-1 (сарай, площею 79,2 кв.м). 2) визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку наступного майна: - А5-1 (мансарда житлова під літ. 1-10, 1-11, 1-12, 1-13, 1-ІІ, загальною площею 52,3 кв.м); - а4-1, А6-1 - приміщення під літ. 1-І, 1-ІІІ, 1-8, 1-9, 1-15, 1-16, 1-17, загальною площею 29,5 кв.м; - а6-1 (навіс, площею 21,7 кв.м); - Б-1 (гараж, площею 26,8 кв.м); - В-1 (сарай, площею 79,2 кв.м). 3) перерозподілити ідеальні частки співвласників будинку садибного типу з прибудовами за адресою: [ADDRESS] , а саме: - [PERSON] - на 33/100 часток замість 7/72 часток; - [PERSON] - на 49/100 часток замість 35/72 часток; - [PERSON] - на 9/50 часток замість 5/12 часток. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . З 2011 року частки сторін у цьому домоволодінні не перераховувались. [PERSON] та [PERSON] з 23.09.1990 до 26.12.2018 перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого подружжям за вказаною адресою були споруджені прибудови, які здані в експлуатацію, але в підрахунок ідеальних часток сторін не ввійшли. Відповідач [PERSON] не визнає за [PERSON] права на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на збудовані під час шлюбу приміщення, а також проти перерахунку часток співвласників, що й стало підставою звернення до суду. Ухвалою судді від 21.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 07.10.2020. 07.10.2020 підготовче засідання відкладене на 19.10.2020 у зв`язку з клопотанням представника відповідача. 08.10.2020 представник відповідача [PERSON] - адвокат Карась Андрій Андрійович подав відзив, в якому заперечуючи проти задоволення позову, зазначив, що частки між сторонами вже розподілені рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.05.2019 у справі № 750/2417/19. 19.10.2020 підготовче засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. 09.11.2020 підготовче засідання відкладене на 23.11.2020 у зв`язку з клопотанням представника відповідача. 23.11.2020 підготовче засідання відкладене на 21.12.2020, 21.12.2020 - на 21.01.2021, 21.01.2021 - на 03.02.2021, 03.02.2021 - на 24.02.2021 у зв`язку з клопотаннями представника відповідача. 24.02.2021 підготовче засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. 04.03.2021 підготовче засідання відкладене на 05.03.2021 у зв`язку з клопотанням представника позивача. Ухвалою суду від 05.03.2021, залишеною без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 14.04.2021, провадження у справі було зупинено на час проведення судової будівельно-технічної експертизи. Ухвалою судді від 25.01.2022 провадження у даній справі поновлено, призначено підготовче засідання на 09.02.2022. 09.02.2022 підготовче засідання відкладене на 18.02.2022 у зв`язку з клопотанням представника позивача. 18.02.2022 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 11.03.2022 у зв`язку з клопотанням представника позивача. 11.03.2022 розгляд справи не відбувся у зв`язку із запровадженням воєнного стану Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», а також веденням бойових дій на території м. Чернігова та Чернігівської області. Ухвалою суду від 30.06.2022 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 08.08.2022 та 10.08.2022. 08.08.2022 розгляд справи відкладений на 10.08.2022 у зв`язку з клопотанням представника позивача. Ухвалою суду від 08.08.2022, за клопотанням представника позивача, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про перерозподіл ідеальних часток співвласників будинку залишено без розгляду. 10.08.2022 продовжено перерву в судовому засіданні до 06.09.2022 у зв`язку з необхідністю витребування представником позивача інформації. 06.09.2022 продовжено перерву в судовому засіданні до 19.09.2022 у зв`язку з клопотанням представника відповідача. 19.09.2022 продовжено перерву в судовому засіданні до 29.09.2022 у зв`язку з клопотанням представника позивача. 29.09.2022 у судовому засіданні продовжено перерву до 06.10.2022. У судовому засіданні від 10.08.2022 позивач та її представник позовні вимоги підтримали. Відповідач та представник відповідача [PERSON] - адвокат Карась А.А. позов не визнали. Відповідач [PERSON] у вирішенні спору поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що згідно правовстановлюючих документів та інформаційної довідки № 201326904 від 21.02.2020 співвласники будинку [ADDRESS] мають наступні частки: [PERSON] - 35/72 часток, [PERSON] - 7/72 часток, [PERSON] - 5/12 часток. [PERSON] та [PERSON] з 23.09.1990 до 26.12.2018 перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого, за твердженням позивача, подружжям за вказаною адресою були споруджені прибудови, які здані в експлуатацію, але в підрахунок ідеальних часток сторін не ввійшли. При цьому, відповідач [PERSON] не визнає за [PERSON] права на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на збудовані під час шлюбу приміщення, оскільки він це зробив за особисті кошти. Відповідач [PERSON] у ході судового розгляду заявив, що даний спір між сторонами не стосується частини будинку, яка знаходиться в його використання. Як убачається з технічного паспорта на будинок [ADDRESS] від 18.07.2019, спірні мансарда житлова А5-1 та сарай В-1 побудовано у 2007 році, веранда а4-1 та прибудова А6-1 - у 2008 році, навіс а6 - у 2010 році, а гараж Б-1 - у 2000 році (а.с. 157-163 т. 2). Згідно з пунктом 1 Прикінцевих положень Сімейного кодексу України (далі - СК України), з урахуванням відповідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цей Кодекс набрав чинності з 01 січня 2004 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. З урахуванням зазначених правових норм порядок набуття частини спільного майна - гаражу Б-1 та його правовий режим у цій справі повинен визначатися Кодексом про шлюб та сім`ю України (далі - КпШС), який був чинним на час набуття спірного нерухомого майна, а поділ майна подружжя має здійснюватися за правилами, передбаченими СК України. Порядок набуття решти спільного майна (мансарда житлова А5-1, сарай В-1, веранда а4-1, прибудова А6-1, навіс а6) та його правовий режим - СК України. Згідно зі статтею 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Аналогічна норма закріплена у статті 60 СК України. Частиною першою статті 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, набуття майна за час шлюбу є підставою для виникнення у подружжя права спільної сумісної власності на це майно. У разі коли презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу, не спростовано, за відсутності належних доказів того, що майно набуте за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними. Частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У ході судового розгляду відповідач [PERSON] заявив про відсутність доказів зведення спірного майна за його особисті кошти. Отже, встановивши, що спірні приміщення фактично побудовані у період шлюбу [PERSON] та [PERSON] , суд доходить висновку, що вони є спільним майном подружжя, яке підлягає поділу в рівних частках. В оцінці наведених обставин необхідно виходити з того, що визначальним юридичного статусу майна (особисте чи спільне) є не факт реєстрації прав на таке майно, а факт набуття (створення) майна, в даному випадку - зведення спірних приміщень під час шлюбу, що було доведено позивачем та встановлено судом. При цьому під час розгляду судами справи відповідач не спростував презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 30.082021 (справа № 355/1060/16, провадження № 61-809св21), що підлягають застосуванню в силу вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України. Також, суд вважає за необхідне зауважити, що висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 20.02.2021 № 46-20 встановлено, що приміщення та площі приміщень прибудов, що не вказані на схемі розташування будівель та споруд та не вказані у характеристиці на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами (приміщення під літ. А4-1 та навіс а6), вказані на планах будинку та у експлікації приміщень будинку садибного типу, тобто площі включені до загальної площі будинку, яка становить 255,5 кв.м. Крім того, у висновку зазначається, що будівництво навісів не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання, та після їх завершення введення об`єкта в експлуатацію не потребується (а.с. 138-166). За таких обставин, вимоги позивача про визнання за нею права на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на збудовані під час шлюбу приміщення є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved