Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

22.09.2022 [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом про зобов`язання Бориспільський відділ державної виконавчої служби у Бориспільському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з квартири [ADDRESS] та земельної ділянки кадастровий № 3220882200:03:006:0207, адреса розташування: Київська область, Бориспільський район, с/рада Глибоцька, - який було накладено в межах виконавчого провадження Бориспільським відділом Державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області (ЭДРПОУ№ - 34977156) на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №41697501 від 17.03.2014. Понесені судові витрати по сплаті судового збору позивач просив залишити за ним (а.с.2-4). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на праві приватної спільної сумісної власності належить ј частки трикімнатної квартири [ADDRESS] , співвласниками якої є його батьки: [PERSON] та [PERSON] , а також сестра [PERSON] . Крім того, позивач є власником земельної ділянки земельної ділянки кадастровий № 3220882200:03:006:0207, адреса: Київська область, Бориспільський район, с/р Глибоцька. Переглядаючи документи на право власності, та маючи намір привести їх у відповідність, позивачем було з`ясовано, що Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.03.2014 державним виконавцем Вовком А.В. було накладне арешт на все його майно. 06.07.2022 позивач звернувся до Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту у зв`язку зі сплатою заборгованості, підставою якої був арешт майна. Із наданої відповіді позивачу стало відомо, що відкритих виконавчих проваджень щодо нього на виконанні не перебуває, строк зберігання виконавчих проваджень становить 3 роки. Стосовно питання зняття арешту з майна позивачу рекомендовано звернутися до відповідного суду. Ухвалою від 23.09.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено досудового розгляду (а.с. 14). Позивач згідно з поданою письмовою заявою просив розглянути справу без його присутності (а.с.19). Представник відповідача Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, відзиву, заяв та клопотань по суті позову до суду не направив. Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 24 вересня 1996 року а також Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, номер витягу 15346023 від 24.07.2007 (а.с.7,9). А також позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка кадастровий №3220882200:03:006:0207, площею 0,12 га, адреса розташування: Київська область, Бориспільський район, с/рада Глибоцька, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності , індексний номер 15311552 від 24.12.2013 (а.с.8). Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, індексний номер витягу ; 19321241 від 20.03.2014, 20.03.2014 зареєстровано обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 5054348, підстава: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 41697501, виданий 17.03.2014, видавник: відділ державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управляння юстиції, особа, майно, права якої обтяжуються (власник): [PERSON] (а.с.20). Листом Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Центрального МУ МЮ (м. Київ) від 07.07.2022 №41657 позивачу повідомлено, що згідно з перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 07.07.2022 відкритих виконавчих проваджень по виконанню виконавчих документів де боржником є [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , [ADDRESS] , не перебуває. На виконанні відділу перебувало виконавче провадження №19613396 від 29.01.2010 по виконанню виконавчого документа: судового наказу №2-н-16, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області 29.01.2010 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» боргу 39708,23 грн. та 25.10.2013 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно з п.8 ч.1 ст.49. Закону України «Про виконавче провадження». Також позивачу повідомлено, що термін зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить 3 роки. Суд звертає увагу, що відповідно до п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції закону 1999 року, чинній на момент винесення постанови про закінчення вищезазначеного виконавчого провадження, виконавче провадження було у закрито зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Відсутність відкритих виконавчих проваджень щодо позивача підтверджується інформацією, що міститься в АСВП на дату судового розгляду справи. В силу вимог п.6 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» однією з підстав для відмови в державній реєстрації прав є: наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Відповідно до вимог ч.1,2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції закону 1999 року, чинній на момент винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, було передбачено, що, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Проте досліджені докази свідчать про те, що вищезазначених вимог Закону України «Про виконавче провадження» дотримано не було, внаслідок чого при закритті виконавчого провадження 41697501, яке вочевидь знаходилося в провадженні Бориспільського відділу ДВС, та відомості щодо якого на даний час в АСВП відсутні, арешт на майно боржника позивача [PERSON] не був скасований, внаслідок чого в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно залишилось зареєстроване обтяження, яке обмежує право позивача розпоряджатися належним йому на праві власності нерухомим майном. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності прямо не встановлена судом. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одними із способів захисту є припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, зміна та припинення правовідношення. Враховуючи викладене, оскільки раніше відкриті виконавчі провадження закриті, проте арешт, накладений на майно боржника, не був скасований, і на даний час обмежує право позивача вільно володіти та розпоряджатися належним їй на праві власності майном, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Суд враховує, що вимоги про відшкодування понесених судових витрат позивач не порушує. На підставі викладеного,

Outcome: approved