Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач вказав, що з відповідачем по справі, перебуває у шлюбі з 22.10.2019 року, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Перевальському та Станично-Луганському районах Головного територіального управління юстиції у Луганській області, про що вчинено актовий запис №316, серія [NUMBER] . Від даного шлюбу подружжя дітей не має. Сторони не проживають однією сім"єю, мешкають окремо одне від одного, так як мають різні погляди на життя. Шлюбі відносини між подружжям припинені. Спільного господарства не ведуть. Перебування у шлюбі з відповідачем буде суперечити його інтересам. На підставі викладеного, позивач прохає суд, розірвати шлюб між ним та відповідачем, так як примирення між ними вже не можливе. Ухвалою судді від 26.08.2022 року відкрито провадження по справі і розгляд призначено на 27.09.2022 року. 27.09.2022 року, розгляд справи було відкладено на 11.10.2022 року. Позивач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився. Станом на 30.08.2022 року, подав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності. Відповідач, будучи належним чином двічі, повідомленим про день, час та місце слухання справи, шляхом розміщення оголошення про виклик у судове засідання на сайті судової влади, в судове засідання не з`явилася. Заяв про розгляд справи за її відсутності чи що до відкладення розгляду справи, а також відзиву на позов, не подала. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі Смірнов проти України , відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відповідно до\~ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено,\~що сторони\~22 жовтня 2019 року уклали шлюб\~у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Перевальському та Станично-Луганському районах Головного територіального управління юстиції у Луганській області, про що вчинено актовий запис №316, серія [NUMBER] (а.с.№22). Від даного шлюбу, подружжя дітей не має. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю, на даний час не має. Сторони не проживають однією сім"єю з травня 2021 року і мешкають окремо одне від одного, так як мають різні погляди на життя. Сімейні стосунки між подружжям не склалися, через постійні сварки, різні погляди на життя та неможливість дійти згоди між ними, що призвело до втрати почуттів любові та поваги одне до одного і до припинення шлюбних відносин. Позивач зазначив, що не має наміру примирятися з відповідачем. Тому, подальше збереження шлюбу, вже є неможливим. Відповідно до\~ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом\~ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту\~ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. У відповідності до\~ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи, що на даний час, сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із подружжя, суд вважає, що шлюб слід розірвати. В зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Статтею 113 Сімейного кодексу передбачено, що особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачем у позові не вказано з приводу даного позовну вимогу, а відповідач у судове засідання не з"явилася і не подала відзиву на позов, тому суд, розглядає даний цивільний позов лише в межах заявлений позовних вимог відповідно до ст. 13 ЦПК України. В позовній заяві позивач прохає суд не стягувати на його користь з відповідача, понесені ним судові витрати по справі (а.с.№3). Відповідно до\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При таких обставинах суд вважає необхідним при вирішенні питання про розподіл судових витрат по справі, не застосовувати приписи\~ст. 141 ЦПК України, якими передбачено відшкодування в повному обсязі відповідачем позивачу понесених ним судових витрат.

Outcome: approved