Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У квітні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання договору частково удаваним, визнання покупцем, визнання права власності. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що у 2013 році позивач разом із чоловіком, [PERSON] , вирішили придбати квартиру у м. Бровари. Ознайомившись із декількома пропозиціями, вирішили придбати трьокімнатну квартиру, загальною площею близько 100 кв. м., за адресою: [ADDRESS] . 01 листопада 2013 року між [PERSON] «Покупець» та ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» «Продавець» укладено попередній договір № 2/02 про укладання договору купівлі-продажу квартири у житлових апартаментах «Шоколад» за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до п. 2.1 вказаного Договору, Продавець зобов`язаний продати, а Покупець зобов`язаний купити зазначену квартиру за ціною 6\~800 грн. за 1 кв. метр, загальною вартістю 673\~200 грн. Приблизно через 1 рік, наприкінці 2014 року, позивачем та [PERSON] вирішено, що, незважаючи на те, що фактичним покупцями квартири є вони, так як всі кошти належали виключно їм, квартиру вони будуть оформлювати на доньку [PERSON] . 04 грудня 2014 року позивач уклала із донькою, [PERSON] договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач відступила, а [PERSON] набула всі наявні у позивача права вимоги, передбачені Попереднім договором № 2/02 від 01.11.2013 р., укладеним із ТОВ «Броварський ЗБК». У 2015 році донька - [PERSON] , виїхала з України до Польщі. Спілкувавшись з донькою телефоном 31.12.2018 р. позивач попросила її переоформити квартиру на себе, на тій підставі, що така квартира була придбана та відремонтована за її з чоловіком кошти, проте донька не погодилась і перестала спілкуватися зі своїми батьками. З огляду на викладені обставини, позивач просить визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , від 30 січня 2015 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» - (продавець) та [PERSON] (покупець), частково удаваним в частині покупця, визнати [PERSON] покупцем за договором купівлі-продажу квартири від 30 січня 2015 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» - (продавець) та [PERSON] (покупець), та визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 листопад 2021 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 липня 2022 року залучено співвідповідачем Товариство з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» та залучено третьою\~особою без\~самостійних вимог\~ [PERSON] . У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялась належним чином. До початку судового засідання подала заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилась, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» у судове засідання також не з`явилась, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялась належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання подав заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України. Фактичні обставини справи, що встановлені судом [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Батьком у свідоцтві записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . 13 червня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, відповідно до свідоцтва про шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». 01 листопада 2013 р. між [PERSON] «Покупець» та ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» - «Продавець» укладено попередній договір № 2/02 про укладання договору купівлі-продажу квартири у житлових апартаментах «Шоколад» за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до п. 2.1 вказаного Договору, Продавець зобов`язаний продати, а Покупець зобов`язаний купити зазначену квартиру за ціною 6 800 грн. за 1 кв. метр, загальною вартістю 673 200 грн. Пунктом 2.2 Договору передбачено, що з метою забезпечення укладання основного договору купівлі-продажу, Покупець перераховує Продавцеві авансові кошти згідно графіку. (попередній договір № 2/02 про укладання договору купівлі-продажу квартири від 01.11.2013 р.) На виконання взятих на себе зобов`язань, 01.11.2013 [PERSON] сплачено на рахунок Продавця авансовий платіж в сумі 100 491 грн. (квитанція до прибуткового касового ордеру № 470) Так, [PERSON] «Кредитор» 04 грудня 2014 року уклала із донькою, [PERSON] «Набувач» договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого я відступила, а [PERSON] набула всі наявні права вимоги, передбачені Попереднім договором № 2/02 від 01.11.2013 р., укладеним із ТОВ «Броварський ЗБК». Згідно п. 3 Договору про відступлення права вимоги за отримані права, Набувач сплачує кредитору ціну отриманих прав грошову суму у розмірі 100 491 грн. (договір про відступлення права вимоги від 04.12.2014 р.) На підставі договору про відступлення права вимоги від 04 грудня 2014 р., 30 січня 2015 р. між ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» - «Продавець» та [PERSON] «Покупець» укладено договір купівлі-продажу квартири (з розстроченням платежу), згідно якого Продавець передав, а Покупець отримав у власність квартиру [ADDRESS] . (договір купівлі-продажу квартири (з розстроченням платежу) від 30 січня 2015 р.) Пунктом 2 Договору купівлі-продажу передбачено, що продаж квартири вчиняється за ціною 680 680 грн., з яких 100 491 грн. сплачується до підписання договору, решта 580 189 грн до 25.02.2016 р. 28.04.2015 р. сплачено 100 000 грн., 03.06.2015 р. сплачено 100 000 грн., 13.07.2015 р. 57 709 грн., 13.07.2015 р. 57 997,55 грн., 06.08.2015 р. 50 000 грн., 03.09.2015 р. 50 000 грн., 01.10.2015 р. 20 000 грн., 05.11.2015 р. 25 000 грн., 03.12.2015 р. 40 000 грн., 18.12.2015 р. 30 000 грн., 11.01.2016 р. 57 480 грн., платник [PERSON] (платіжне доручення № 25840 від 28.04.2015 р. на суму 100 000 грн.; платіжне доручення № 20564 від 03.06.2015 р. на суму 100 000 грн., платіжне доручення № 25896 від 13.07.2015 р. на суму 57 709 грн., квитанція № 25490 від 13.07.2015 р. на суму 57 997,55 грн., платіжне доручення № 9904 від 06.08.2015 р. на суму 50 000 грн., платіжне доручення № 10310 від 03.09.2015 р. на суму 50 000 грн., платіжне доручення № 32441 від 01.10.2015 р. на суму 20 000 грн., платіжне доручення № 9886 від 05.11.2015 р. на суму 25 000 грн., платіжне доручення № 13970 від 03.12.2015 р. на суму 40 000 грн., платіжне доручення № 10486 від 18.12.2015 р. на суму 30 000 грн., платіжне доручення № 36415 від 11.01.2016 р. на суму 57 480 грн.) Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Частина 2 ст.\~129\~Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом третім вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Статтею 655\~ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з частиною першою статті 215\~ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до статті 235\~ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235\~ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемним або про визнання його недійсним. Позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) факт укладення правочину, що, на його думку, є удаваним; 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин; 3) настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином. При вирішенні позову про визнання договору купівлі-продажу недійсним із підстав, що насправді покупцем є інша особа, суд встановить, що фактично майно було придбане за кошти іншої особи і для неї та що інших підстав для визнання цієї угоди недійсною немає, вказаний договір відповідно до статей\~235,\~236 ЦК України\~може бути визнаний недійсним лише в частині, що стосується покупця, і покупцем за цим договором визнається особа, за рахунок коштів якої і для якої фактично укладався цей договір. Зокрема, за умови доведеності, що за договором купівлі-продажу майно насправді було куплено не зазначеним у договорі покупцем, а іншою особою, за її кошти, суд може визнати, що вказаний договір у частині, що стосується покупця, є удаваною угодою і що дійсним покупцем за цим договором є особа, для якої за її кошти було придбано майно. Удаваний правочин може бути вчинений як без будь-яких протиправних намірів, так і з метою приховування іншого незаконного правочину, при цьому будь-якого обмеження щодо наявності умислу в усіх сторін такого правочину законом не встановлено. Такий умисел може бути завуальований лише однією стороною, про що інша сторона може не знати, як і навпаки. Визнання правочину удаваним в частині визначення особи покупця не суперечить статті 235 ЦК України, оскільки удаваним може бути не весь правочин, а лише в частині когось із учасників. При цьому, суди зобов`язані виходити, зокрема, з того, що встановивши, що обов`язки покупця за договором купівлі-продажу виконав позивач, і він же скористався правами покупця, саме він домовлявся про істотні умови договору купівлі-продажу квартири, а відповідач вдає з себе покупця, будучи лише формально зазначеним таким у договорі, суди визнають покупцем за договором позивача у такій справі. Аналогічні висновки\~викладені у\~постанові Верховного\~Суду від\~16\~січня 2019\~року справа\~№ 521/17654/15-ц\~(касаційне\~провадження №\~61-2858св18),\~від 08\~грудня 2021\~року у\~справі № \~466/8968/19 . Судом встановлено, що у листопаді 2013 року між позивачем та ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» укладено попередній договір про укладення договору купівлі-продажу спірної квартири. На виконання цього договору позивачем сплачений ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» авансовий платіж у розмірі 100\~491 гривня. У подальшому, позивач уклала із донькою договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого відповідач [PERSON] набула права вимоги за вищевказаним Попереднім договором. 30 січня 2015 року між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» укладений договір купівлі-продажу спірної квартири. Позивач посилається на те, що квартира була придбана нею за спільні кошти подружжя, однак договір купівлі-продажу спірної квартири укладений від імені їхньої доньки. У своїх письмових поясненнях позивач зазначила, що 2013 році з`явилася норма у Податковому кодексі України про оподаткування нерухомості. У 2014 році відбулися зміни у Податковому кодексі України, згідно яких встановлювалося, що спадкуванню підлягає загальна площа об`єкта нерухомості. Не сплачувався податок за 60 кв. метрів для квартири, 120 кв. метрів для житлових будинків, або 180 кв. метрів для різних типів нерухомості одночасного володіння квартирами та будинком. З урахуванням того, що у позивача з чоловіком на той час були у власності інші об`єкти нерухомого майна, площа яких перевищувала встановлену законом як таку, що не оподатковувалася, з метою оптимізації оподаткування, наприкінці 2014 року, позивач з чоловіком вирішили, що, хоч вони є фактичним покупцями квартири, так як всі кошти належали виключно їм, квартиру будуть оформлювати на доньку - [PERSON] . Позивач з чоловіком так і залишились фактичними власниками квартири, за власні кошти здійснили там ремонт, а відповідач там не проживає. Так, з матеріалів справи встановлено, що платником коштів згідно договору договір купівлі-продажу квартири (з розстроченням платежу) від 30 січня 2015 року є [PERSON] чоловік позивача (платіжне доручення № 25840 від 28.04,2015 р. на суму 100 000 грн.; платіжне доручення № 20564 від 03.06.2015р. на суму 100 000 грн., платіжне доручення № 25896 від 13.07.2015р. на суму 5 7 709 грн., квитанція № 25490 від 13.07.2015 р. на суму 57 997,55 грн., платіжне доручення № 9904 від 06.08.2015 р. на суму 50 000 грн., платіжне доручення № 10310 від 03.09.2015 р. на суму 50 000 грн., платіжне доручення № 32441 від 01.10.2015 р. на суму 20 000 грн., платіжне доручення N° 9886 від 05.11.2015 р. на суму 25 000 грн., платіжне доручення № 13970 від 03.12.2015 р. на суму 40 000 грн., платіжне доручення № 10486 від 18.12.2015 р. на суму 30 000 грн., платіжне доручення № 36415 від 11.01.2016р. на суму 57 480 грн.) З огляду на викладене встановлено, що всі кошти за придбання спірної квартири сплачені позивачем та її чоловіком. З пояснень позивача та третьої особи [PERSON] встановлено, що ці кошти є спільними коштами подружжя. Одночасно, відповідачем до суду не надано жодних доказів на спростування вказаних обставин. У поясненнях ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» представник вказала на те, що у 2013 році до відділу продажу зверталась [PERSON] з намірами придбати квартиру, із нею укладений попередній договір. Відповідач [PERSON] до відділу продаж товариства не з`являлась, усі перемовини, в тому числі й щодо істотних умов договору купівлі-продажу квартири, вели [PERSON] та її чоловік [PERSON] . Відтак, з огляду на встановлені обставини, є підстави вважати, що спірна квартира була придбана за кошти позивача та її чоловіка, проте позивач в договорі купівлі-продажу не зазначена покупцем. Встановлені обставини дають підстави вважати укладений договір купівлі-продажу спірної квартири недійсним в частині особи покупця. Отже, позовні вимоги [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця є доведеними та підлягають задоволенню. Інші позовні вимоги про визнання права власності за позивачем на спірну квартиру є похідними вимогами, тому також підлягають задоволенню. На підставі\~викладеного,\~та

Outcome: approved