Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з 27.05.2022 року і до повноліття дитини, а також встановити місце проживання дитини з нею за адресою [ADDRESS] . Позов обґрунтований наступними обставинами. 27 березня 2018 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрований у Київському районному у м. Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що зроблений актовий запис №399. У шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 2018 року. Шлюб між нею та відповідачем розірваний 19 березня 2020 року. Відповідач з 2019 року не бере участі у вихованні та утриманні спільної дитини. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач у відкрите судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся\~шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України згідно до ч. 11 ст. 128\~ЦПК України,\~заяви про розгляд справи у його відсутність та відзив на позовну заяву не подавав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У зв`язку з тим, що відповідач\~належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та\~відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України,\~за відсутності заперечення позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст.\~223 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли в зв`язку із обов`язком батьків утримувати дитину, а тому регулюються\~Главою 15 СК України. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 2018 року. Встановлено, що дитина проживає з матір`ю, відповідач не бере участі у вихованні дитини. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки для забезпечення достатнього рівня її життя та розвитку. Згідно ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано\~Законом №475/97-ВР\~(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Виходячи з положень ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите і в національному законодавстві. Так, відповідно до\~ст.180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Відповідно до\~ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Згідно\~ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Позивачка просила задовольнити позовні вимоги, якими стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/2 з усіх видів доходів відповідача, з дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Разом з тим, виходячи з положень\~ст. 154 Сімейного Кодексу України\~судом враховано, що позивачка звернулась до суду за захистом прав її неповнолітньої дитини, що перебуває на її утриманні. Відповідно до ст.\~180,\~181,\~182,\~183 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, а також інші обставини, що мають істотне значення. Проаналізувавши зібрані і досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~не надав доказів про спростування заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, і з відповідача необхідно стягнути аліменти\~\~на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Що стосується вимог позивачки про визначення місця проживання дитини з нею за адресою: [ADDRESS] , то суд відмовляє у їх задоволенні, оскільки, як вбачається з позовної заяви та матеріалів справи, донька мешкає з матір`ю та спору між сторонами щодо місця проживання дитини не має. Відповідно до положень п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial