Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-05 00:00:00

03.06.2022 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та просив суд: визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані наступним. Згідно позовної заяви, 18.11.2019 року рішенням суду розірвано шлюб між позивачем та відповідачкою. За час шлюбу у сторін народився син. На даний час малолітній син постійно проживає разом із позивачем. Позивач стверджує, що у квітні місяці 2022 року, у сторін виник спір щодо місця проживання їх спільного сина. Згідно позовної заяви, з 2019 року, позивач з сином проживають окремо від відповідачки за місцем його реєстрації, а саме: у [ADDRESS] . На протязі останніх трьох років, відповідачка фактично не приймала жодної участі у вихованні спільного сина, не проявляла уваги та турботи про нього, жодного разу не надавала матеріальної допомоги, не сплачували аліменти, які було призначено Суворовським районним судом м. Одеси, телефонувала сину один раз на місяць. Позивач зазначає, що він, як батько робить усе необхідне для життя та розвитку їх спільного сина, створює усі необхідні умови, піклується про нього щодня, забезпечує усім необхідним для щасливого та повноцінного життя дитини його віку. З огляду на вищевикладене позивач звернувся до суду з відповідною позовною заявою. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08.06.2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.09.2022 року підготовче провадження у справі закрито та призначено слухання справи по суті. 06.10.2022 року учасники справи у судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце слухання справи належним чином та своєчасно. Позивач подав до суду заяву, в якій просив слухати справу без його особистої участі, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідачка подала до суду заяву, в якій просила слухати справу без її особистої участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Представник третьої особи, подала до суду заяву, в якій просила слухати справу без її особистої участі, надала до суду висновок органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №1802/01-20 від 21.09.2022 року. Згідно з\~ч.\~4\~ст.\~206\~ЦПК України,\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 15.04.2021 року, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] . Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18.11.2019 року, яке набрало законної сили 19.12.2019 року, у справі №523/8399/19 позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 04.04.2014 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №388, розірвано. Судовим наказом Суворовського районного суду м. Одеси від 15.12.2021 року по справі №523/21187/21 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття дитини. Першим Малиновським відділом Державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження № 68743260 щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований разом із малолітнім сином за адресою: [ADDRESS] та проживають за адресою: [ADDRESS] Згідно з актом обстеження умов проживання від 05.08.2022 року, за адресою проживання [PERSON] , складеного Службою у справах дітей Одеської міської ради, для дитини створені належні умови для виховання та розвитку. Згідно з довідкою від 06.09.2022 року № 000014, [PERSON] працює у ТОВ «ФЬОРСТ ВЕЙ» з 03.09.2021 року та займає посаду комерційний директор. Відповідно до характеристики ТОВ «ФЬОРСТ ВЕЙ» [PERSON] характеризується позитивно: за час роботи зарекомендував себе як відповідальний і дисциплінований працівник. Моральні якості якого можна назвати високими. Не має шкідливих звичок. Згідно з характеристикою Одеського навчально-виховного комплексу № 53 «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-ліцей» Одеської міської ради Одеської області від 02.06.2022 року № 274, [PERSON] , [INFO] , учень 4-Б класу, навчається у вищезазначеному учбовому закладі з 1 вересня 2018 року. Зарекомендував себе як працелюбна, відповідальна та старанна дитина. Виявляє інтерес до читання, мистецтва, математики, природничих наук. Школу відвідує регулярно, без поважних причин не пропускає. Судом встановлено, що згідно із характеристикою Одеського навчально-виховного комплексу № 53 «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-ліцей» Одеської міської ради Одеської області від 02.06.2022 року № 274, батько, [PERSON] , завжди був присутній на батьківських зборах, приймав активну участь у вихованні та навчанні, підтримував активний зв`язок з класним керівником. Також, велику роль у вихованні приймала бабуся, [PERSON] , яка завжди цікавилась життям хлопчика, та приймала активну участь у його вихованні. Мати, [PERSON] , в школі не з`являлась, шкільним життям сина не цікавилась. Відповідно до листа Центру соціальних служб Одеської міської ради від 17.08.2022 №04/01-1794, судом встановлено наступне. Малолітня дитина, [PERSON] , [INFO] , мешкає разом із батьком за адресою: [ADDRESS] . Житлово-побутові умови задовільні. Батько задовольняє усі потреби дитини у повному обсязі, займається його розвитком, має стабільний дохід. Виховний потенціал батька високий. [PERSON] повідомив, що після розлучення батьків дитина відчувала себе пригнічено та близько року хлопчик відвідував психолога. Наразі, у дитини гарний настрій та він не бажає бачитися з мамою, яка мешкає окремо. Зі слів чоловіка, син сам висловив бажання жити разом з ним, на що матері дитини довелося погодитися. [PERSON] , [INFO] , мати дитини, проживає за адресою: [ADDRESS] . Житлово-побутові умови задовільні. Жінка працює в АТ «ПУМБ» старшим касиром та має стабільний дохід. [PERSON] розповіла, що син тимчасово мешкав у батька та бабусі після розлучення, для зменшення психотравмуючих обставин для дитини, а потім, під впливом свекрухи, дитина виявила бажання проживати з батьком і їй довелося погодитися. Мати дитини - [PERSON] , [INFO] , написала заяву до Служби у справах дітей Одеської міської ради від 26.07.2022, в якій надає згоду на проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком. Відповідно до висновку Малиновської районної адміністрації\~\~ Одеської міської ради № 1802/01-20 від 21.09.2022 року, орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] . Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Дитина, яка не досягла 14 років, повинна проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно, як волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з її батьків. За змістом статті 31 ЦК України, малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Пунктом 1 статті 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Частиною 1 статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Також, із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Судом встановлено, що відповідачка визнала позов повністю, що підтверджується заявою. Згідно даної заяви відповідачці наслідки визнання позову відомі та зрозумілі. Визнання позову це розпорядницька дія відповідача, його згода на задоволення заявлених позовних вимог, спрямована на закінчення розгляду судом заявленої вимоги шляхом винесення рішення про її задоволення. Визнання позову є розпорядницькою дією відповідача і означає безумовну згоду з вимогами позивача та з винесенням судом рішення на користь позивача незалежно від наявності і доведеності фактів, що входять у підставу позову. Визнання факту є різновидом пояснень відповідача як засобу доказування і спрямоване на підтвердження наявності певної обставини, доказування якої згідно з правилами про розподіл тягаря доказування покладається на позивача. Відповідно до п. 11 Постанови пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Згідно ч.\~1,\~п.\~3\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Outcome: approved