Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

26 жовтня 2021 року [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позовна заява мотивована тим, що за рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2006 року з [PERSON] утримуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] [INFO] , у розмірі Ѕ частини заробітку [PERSON] щомісячно, проте вказану суму аліментів позивач не має змоги сплачувати у зв`язку з погіршенням матеріального становища та зміною сімейного стану, а саме народженням сина [PERSON] [INFO] . Крім того, 06 жовтня 2021 року, [PERSON] влаштувався на посаду матроса до ТОВ «Краншип» з посадовим окладом 6450,00 грн. Таким чином, як зазначає позивач, враховуючи дохід на місяць 6450,00 грн. та враховуючи сплату аліментів на другого сина [PERSON] у розмірі 2000,00 грн., він не має матеріальної можливості сплачувати аліменти у розмірі Ѕ частини від свого доходу щомісячно, тому просить суд зменшити розмір сплати аліментів до 1/3 його доходу. Окрім того, позивач зазначає, що окрім рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2006 року, Малиновським районним судом м. Одеси було видано Судовий наказ від 14 грудня 2017 року про стягнення з позивача на користь відповідача аліменти у розмірі ј від усіх видів заробітку [PERSON] , що суперечить ч. 1 ст. 61 Конституції України. Ухвалою суду від 19 листопада 2021 року відкрито провадження по цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 21 грудня 2021 року. У судове засідання 21 грудня 2021 року сторони не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи. Відповідач про причини неявки суд не повідомив. Розгляд справи відкладено на 24 січня 2022 року. 24 січня 2022 року представником позивача [PERSON] була подана уточнена позовна заява в якій вій просив зменшити розмір сплачуваних ним аліментів до ј його доходу щомісячно, відповідно до розміру визначеного у Судовому наказі Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2017 року. 24 січня 2022 року представником відповідача [PERSON] було подано відзив на позовну заяву, у якому він зазначив, що позивач зловживає своїми правами та намагається уникнути відповідальності по сплаті аліментів на свою дитину для забезпечення необхідного рівня життя дитини. [PERSON] погіршує свій матеріальний стан, адже має у власності квартиру за адресою: [ADDRESS] , площею 82,7 кв. м.; будинок за адресою: [ADDRESS] , площею 121,1 кв. м.; автомобіль марки Chevrolet Aveo 2005 року випуску. Окрім того, з 06 жовтня 2021 року [PERSON] влаштувався на роботу з постійним доходом, хоча раніше офіційного заробітку не мав. Аргументація позивача, щодо зміни сімейного стану та утримання ще однієї дитини, не свідчить про погіршення матеріального стану та не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. У судове засідання 24 січня 2022 року з`явилися представник позивача. Від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 09 лютого 2022 року. 24 січня 2022 року від представника позивача до суду надійшла уточнена позовна заява. Позивач просив зменшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] , а саме стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ј зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку У судове засідання 09 лютого 2022 року з`явився представник відповідача. Позивач у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Розгляд справи відкладено на 14 березня 2022 року. У зв`язку зі знаходженням судді Свяченої Ю.Б. у відпустці, розгляд справи відкладено на 13 квітня 2022 року. У судове засідання 13 квітня 2022 року учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи відкладено на 30 травня 2022 року. У судове засідання 30 травня 2022 року з`явився представник відповідача. Позивач у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 18 липня 2022 року. У судове засідання 18 липня 2022 року учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи відкладено на 18 серпня 2022 року. У судове засідання 18 серпня 2022 року учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи відкладено на 04 жовтня 2022 року. У судове засідання 04 жовтня 2022 року учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Від представника відповідача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача та відповідача, проти задоволення позовних вимог заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Частиною 3 ст. 51 Конституції України встановлено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Закон України "Про охорону дитинства" визначає охорону дитинства в Україні як система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав. Згідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки [INFO] у [PERSON] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, серія [NUMBER] . Згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2016 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнено аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з 10 червня 2016 року до досягнення дитиною повноліття тобто до [INFO] . Крім того, 06 жовтня 2021 року, [PERSON] влаштувався на посаду матроса до ТОВ «Краншип» з посадовим окладом 6450,00 грн., що підтверджується наказом ТОВ «Краншип» за № 05/10/21 від 05 жовтня 2021 року . Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на зміну сімейного стану позивача, а також на матеріальний стан [PERSON] , суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими.

Outcome: approved