Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» (далі по тексту - АТ «Криворіжгаз») здійснити перерахунок вартості послуги за природній газ, нарахованої відповідачем та сплаченої позивачем, за період з 01.05.2016 по 01.11.2018. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона мешкає за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] , є споживачем комунальної послуги з постачання природного газу, яку надає та здійснює АТ «Криворіжгаз». Вважає, що її права, як споживача житлово-комунальних послуг із постачання природного газу, порушені відповідачем, оскільки у період з 01.05.2016 по 01.11.2018 ціна (тариф) на ці послуги була значно завищена за рахунок включення до їхньої собівартості незаконної, економічно необґрунтованої та завищеної ціни на природний газ. Внаслідок цього у вказаний вище період вона вимушена була сплачувати необґрунтовано збільшену вартість за послуги за постачання природного газу, а відповідач, в свою чергу, отримав необґрунтовану економічну вигоду. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2019 у справі № 826/9665/16 за позовами ГО Тарифна Мобілізація, [PERSON] до Кабінету Міністрів України , Постанова КМУ № 315 від 27.04.2016 була визнана протиправною та не чинною з моменту її прийняття, тобто з 27.04.2016. Зазначеним судовим рішенням Постанова № 315 від 27.04.2016 визнана протиправною та не чинною повністю, а не лише в частині, що встановлювала граничну роздрібну ціну на газ для населення. Таким чином, протиправним і не чинним із моменту прийняття є і підпункт 4 пункту 2 Постанови № 315 щодо підвищення більше, ніж в два рази ціни на газ. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2019 у справі № 826/9665/16 рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2019 було залишено без змін. Пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України визначено, що основними завданнями судочинства є, у тому числі, обов`язковість судових рішень. Аналогічні положення містяться в п. 5 ч. 3 ст. 2 КАС України. Ст. 1291 Конституції України передбачає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2019 у справі № 826/826/16 є обов`язковим для виконання відповідачем, тому що у вказаний вище період часу постачання їй природного газу здійснювалося за ціною, постановленою Постановою КМУ № 315. Їй, як побутовому індивідуальному споживачу житлово-комунальних послуг з постачання природного газу, вказані послуги в період з 01.05.2016 по 01.11.2018 надавалися за вартістю, за ціною, визнаною судовим рішенням (яке набрало законної сили) незаконною та економічно необґрунтованою. У силу того, що ціни (тарифи) на послуги з постачання природного газу є регульованими державою, з урахуванням того, що основна зі складових собівартості цих послуг (ціна на газ) визнана в судовому порядку не законною та економічно не обґрунтованою, ціна та сукупна вартість послуг з постачання природнього газу, сплачена нею за період з 01.05.2016 по 01.11.2018, є завищеною та не законною (такою, що не відповідає статті 12 ЗУ «Про ціни та ціноутворення»). Вона намагалася здійснити досудове врегулювання спору з відповідачем шляхом направлення останньому заяви про здійснення перерахунку сплачених сум за постачання природного газу від 28.02.2020, проте, спір не було врегульовано, а на вказану вище заяву про здійснення перерахунку від відповідача надійшов лист за № 501013-Лв-5332-0320 від 20.03.2020, в якому зазначено про неможливість здійснення перерахунку з огляду на відсутність передбаченого законодавством механізму такого перерахунку. На підставі вищевикладеного позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 19.05.2020 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 08.09.2020 закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимога підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. У подальшому звернувся до суду з заявою про закінчення розгляду справи у його відсутність та відсутність позивача. Представник відповідача Щербачов А.П. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, з підстав, викладених у відзиві. У подальшому звернувся до суду з заявою про закінчення розгляду справи у його відсутність. Відповідач скористався правом подання відзиву на позов та 30.06.2020 до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого представник відповідача Мартинова Н.Ю. просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вислухавши сторони у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено та сторонами не заперечується, що позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] , та є споживачем послуг з постачання природнього газу, які надаються АТ «Криворіжгаз». Господарська діяльність АТ «Криворіжгаз» полягає у розподілі природного газу в межах території міста Кривий Ріг (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району міста Кривого Рогу) та Криворізького району Дніпропетровської області. До обов`язків відповідача не входить здійснення постачання природного газу. Між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з розподілу природного газу з одного боку та споживанню з іншого боку комунальних послуг з розподілу природного газу, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, Законом України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 № 329-VІІІ. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону передбачено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Стаття 526 ЦК України містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Закон України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. 27.04.2016 року КМУ прийняв Постанову № 315 «Про внесення змін до Постанови КМУ від 01.10.2015 № 758», якою з 01.05.2016 затверджена: гранична роздрібна ціна за природний газ для побутового споживача в розмірі 6,879 грн. за 1 метр кубічний та формула її розрахунку; ціна продажу природного газу Національною компанією «Нафтогаз України» постачальникам природного газу для потреб населення на рівні імпортного паритету в розмірі 4,942 за 1 метр кубічний. До прийняття Постанови № 315 з 01.10.2015 діяли граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів, диференційовані залежно від виду та обсягів використання природного газу, а саме: 1) для приготування їжі та/або підігріву води - 7,188 грн. за 1 метр кубічний; 2) для індивідуального опалення або комплексного використання (індивідуальне опалення, приготування їжі та/або підігріву води) - 7,188 грн. за 1 метр кубічний, крім обсягів до 1200 метрів кубічних, що використані за період з 01.10.2015 по 31.10.2016 (включно) за ціною 3,60 грн. за 1 метр кубічний. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2019 у справі № 826/9665/16, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2019, була визнана протиправною та не чинною Постанова КМУ України від 27.04.2016 № 315 «Про внесення змін до Постанови КМУ від 01.10.2015 № 758» з моменту її прийняття. Позивач просить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок за послугу з централізованого опалення по її квартирам з 01.05.2016 по 01.11.2018 на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2019 щодо визнання постанови КМУ № 315 від 27 квітня 2016 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758» з моменту її прийняття (яка втратила чинність на підставі постанови КМ № 867 від 19.10.2018). Суд погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, в частині того, що зазначена постанова регулювала роздрібну ціну на природний газ для побутових споживачів, проте АТ «Криворіжгаз» є юридичною особою, господарська діяльність якого полягає у розподілі природного газу. Відносини, що регулювались вищезазначеною постановою не мають відношення до господарської діяльності відповідача, так як підприємство не є побутовим споживачем та не реалізує природний газ побутовим споживачам. Окрім того, Постанова № 315 діяла виключно в період з 01.05.2016 до 01.11.2018 та вносила зміни в пункти 13 та 13-1 Постанови № 768 від 01.10.2015. Ухвалення судового рішення про визнання нечинною з моменту прийняття Постанови № 315 означає, що до правовідносин, які діяли в період з 01.05.2016 до 01.11.2018, слід застосовувати пункти 13 та 13-1 Постанови № 758 в редакції, що діяла до 30.04.2016, які передбачають наступне: з 01.10.2015 діють граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів, диференційовані залежно від виду та обсягу використання природного газу, в розмірі, визначеному постановою НКРЕКП від 03.03.2015 року № 583, а саме: 1) для приготування їжі та/або підігріву води - 7,188 грн. за 1 метр кубічний; 2) для індивідуального опалення або комплексного використання (індивідуальне опалення, приготування їжі, та/або підігріву води) - 7,188 грн. за 1 метр кубічний, крім обсягів до 1200 м. кубічних, що використані за період з 01.10.2015 по 31.03.2016 (включно), за ціною 3,60 грн. за 1 метр кубічний. Граничні роздрібні ціни за природний газ для побутових споживачів у період з 01.05.2016 року по 31.03.2017 (включно) встановлюється окремим рішенням КМУ. На час виникнення спірних правових відносин окреме рішення Уряду, яким би визначались ціна природного газу протягом спірного періоду, відсутнє. Після скасування Постанови КМУ № 315 від 27.04.2016 для розрахунку вартості газу необхідно застосовувати ціну в редакції Постанови КМУ № 234 від 30.03.2016, якою вносились зміни до постанови КМУ № 768, а саме 7,1888 за 1 м куб., оскільки постанова КМУ № 234 від 30.03.2016 не має обмежень щодо її застосування у часі та діяла до втрати чинності Постановою КМУ № 758. З огляду на відсутність правових підстав, оскільки повноваження на визначення ціни природного газу у період з 01.05.2016 по 31.03.2017 покладено на Кабінет Міністрів України, яким не було прийнято рішення про встановлення ціни на природній газ у спірний період, відповідач відмовив позивачу у здійсненні перерахунку. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2019 була визнана протиправною та не чинною лише Постанова КМУ від 27.04.2016 № 315, якою вносились зміни до Постанови КМУ від 01.10.2015 № 758. З 01.10.2017 Постанова КМУ від 01.10.2015 № 758 втратила чинність на підставі Постанови № 187 від 22.03.2017 «Про затвердження Положення про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу». Тобто, визнана протиправною та не чинною Постанова КМУ № 315 від 27.04.2016 поширювала свою дію у часі не пізніше ніж до 01.04.2017. Позивач зазначає, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 757/31606/15-ц, судом було зроблено висновок про те, що в разі відміни судом акта, яким встановлені тарифи на житлово-комунальні послуги, за зверненням споживача, їх виконавець (постачальник) повинен здійснити перерахунок. Дані тарифи не були скасовані в судовому порядку. Позивач також не наводить докази щодо скасування тарифів на природній газ. Також у вказаній постанові в судовому порядку було визнано нечинною саме те рішення органу виконавчої влади, на підставі якого були затверджені тарифи на постачання холодної води та водовідведення і предметом судового захисту було перерахування плати за надані послуги, яка проводилась на підставі скасованого рішення. А тому, висновки, викладені у зазначеній постанові, не можуть бути враховані судом у спірних правовідносинах. Враховуючи вказане, у задоволенні позову про зобов`язання здійснити перерахунок вартості послуг за природній газ слід відмовити. Оскільки позивач згідно з положеннями ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено, то він компенсується за рахунок держави в порядку, передбаченому положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed