Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

в квітні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути із відповідача на користь позивача кошти в сумі 353600,00 грн., а також судовий збір в сумі 3536,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 22.05.2019 року між позивачем (покупцем) та відповідачем (продавцем) було укладено попередній договір купівлі-продажу, а умовами якого у строк до 13.09.2019 року продавець зобов`язалась передати у власність покупця з укладенням договору купівлі-продажу (основний договір), а покупець зобов`язався прийняти і оплатити квартиру [ADDRESS] [ADDRESS] , під № 97/22 в порядку та на умовах визначених основним договором. Відповідно до п. 3 зазначеного договору, сторони домовились про те, що продавець зобов`язується збудувати на земельній ділянці, площею, 0,1002 га, кадастровий номер 3222486200:03:006:0020, що знаходиться в [ADDRESS] багатоквартирний будинок до 30.09.2019 року, в якому буде розташована квартира № 110 , загальною площею 27,0 кв.м, в секції 2 на одинадцятому поверсі і буде передана покупцю по основному договору, а також сторони домовились про те, що договір купівлі-продажу має бути нотаріально посвідчений не пізніше 30.09.2019 року. Позивач вказує, що відповідач свої зобов`язання за попереднім договором не виконала, будинок не збудувала, не ввела його в експлуатацію, та в строк до 30.09.2019 року основний договір із позивачем не уклала. Однак, позивач свої зобов`язання за укладеним договором виконав, та передав продавцю передоплату у вигляді авансу в сумі 353600,00 грн. В грудні 2021 року позивач звернувся до відповідача із вимогою про повернення коштів, яка була залишена відповідачем без належного реагування. Посилаючись на викладене, а також з огляду на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за укладеним між сторонами попереднім договором купівлі-продажу, не повернення позивачу коштів в добровільному порядку, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути зазначену суму із відповідача на користь позивача в примусовому порядку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01.06.2022 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25.08.2022 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився. Суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились. Судом про розгляд справи повідомлялись належним чином. З будь-якими клопотаннями/заявами до суду не звертались. Відзив на позов до суду не подавали. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 22.05.2019 року між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] (продавцем) та [PERSON] (покупцем) було укладено та нотаріально посвідчено попередній договір купівлі-продажу, а умовами якого у строк до 13.09.2019 року продавець зобов`язалась передати у власність покупця з укладенням договору купівлі-продажу (основний договір), а покупець зобов`язався прийняти і оплатити квартиру [ADDRESS] [ADDRESS] , під № 97/22 в порядку та на умовах визначених основним договором. Відповідно до п. 3 зазначеного, договору сторони домовились про те, що продавець зобов`язується збудувати на земельній ділянці, площею, 0,1002 га, кадастровий номер 3222486200:03:006:0020, що знаходиться в [ADDRESS] багатоквартирний будинок до 30.09.2019 року, в якому буде розташована квартира № 110 , загальною площею 27,0 кв.м, в секції 2 на одинадцятому поверсі і буде передана покупцю по основному договору. Крім того, сторони домовились про те, що основний договір купівлі-продажу має бути нотаріально посвідчений не пізніше 30.09.2019 року. Позивач вказує, що відповідач свої зобов`язання за попереднім договором не виконав, будинок не збудувала, не ввела його в експлуатацію, та в строк до 30.09.2019 року основний договір із позивачем укладено не було, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. Поруч із цим, позивач свої зобов`язання за укладеним договором виконав, та передав продавцю передоплату у вигляді авансу в сумі 353600,00 грн., що підтверджується умовами укладеного між сторонами договору від 22.05.2019 р. В грудні 2021 року позивач звернувся до відповідача із вимогою про повернення коштів, яка була залишена відповідачем без належного реагування, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Згідно із ч. 2 ст. 635 ЦК України сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 615 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільнює винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Приписами ч. 1 ст. 570 ЦК України встановлено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Частиною 2 статті 570 ЦК України передбачено, що якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. У постанові Верховного Суду від 04.04.2018 р. по справі № 592/9068/17 зазначено про те, що суди попередніх інстанцій, встановивши, що основний договір в обумовлений сторонами строк укладено не було, а чинним законодавством не передбачено залишення авансу або його основної частини у сторони попереднього договору у випадку не укладення основного договору і така умова попереднього договору суперечить вимогам чинного законодавства, дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для повернення забезпечувального платежу. Вказаний висновок узгоджується також із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 25.09.2012 року у справі № 6-82цс13. В ході розгляду справи було встановлено, та не спростовано стороною відповідача те, що позивачем сплаченою ним сумою було забезпечено укладеного між сторонами зобов`язання про купівлю-продаж нерухомого майна, сторонами дотримана нотаріальна форма укладання договору, та відповідач ухилилась від виконання своїх зобов`язань. Згідно із вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своє вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Аналіз положень ст. 614 ЦК України дає підстави для висновку про те, що, встановлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов`язання, ЦК України покладає обов`язок довести відсутність своєю вини саме на цю особу. Особа звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобов`язання, а тому саме відповідач повинна була довести суду причини не укладання нею із позивачем основного договору купівлі-продажу квартири, що стороною відповідача у встановленому законом порядку зроблено не було. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач свої зобов`язання за попереднім договором купівлі-продажу від 22.05.2019 року належним чином не виконала, основний договір купівлі-продажу квартири не було нотаріально посвідчено до 30.09.2019 року, та доказів протилежного матеріали справи не містять, а відтак наявні підстави для стягнення із відповідача на користь позивача суми в розмірі 353600,00 грн., яка була сплачена позивачем на користь відповідача при укладенні попереднього договору, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3536,00 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved