Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

[PERSON] 06.06.2022 р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що шлюб з відповідачем зареєстрували 09.08.2013 р. Від проживання в шлюбі спільних неповнолітніх дітей немає. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, стосунки розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Фактично сім`я припинила своє існування. З відповідачем сімейного життя не ведуть з вересня 2021 року, шлюбних стосунків не підтримують, а отже збереження шлюбу неможливе. Спільної згоди щодо розірвання шлюбу досягнути не вдалось. Примирення та збереження шлюбу між ним та відповідачем неможливе. Подальше спільне життя її та відповідача як подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивач просить суд винести рішення яким шлюб з відповідачем розірвати. Позивач подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, представник відповідача подав суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, проти задоволення позову про розірвання шлюбу відповідач не заперечує. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 09.08.2013 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Кам`янець-Подільському реєстраційної служби Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, про що складено актовий запис № 572. За час перебування у шлюбі спільних неповнолітніх дітей у них немає. Спільне життя сторін не склалося. Стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. З відповідачем спільного життя не ведуть з вересня 2021 року, шлюбних стосунків не підтримують, а отже збереження шлюбу не можливе. Спільної згоди щодо розірвання шлюбу досягнути не вдалось. Сторони миритися не бажають оскільки це суперечить інтересам позивача, відповідач не заперечив щодо розірвання шлюбу. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи обставини справи, визнання відповідачем позову, суд вважає, що подальше спільне життя й збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому підстав для збереження сім`ї немає.

Outcome: approved