Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, який уточнений 20.09.2022, до відповідача про розірвання шлюбу, залишення проживання разом з нею за її зареєстрованим місцем проживання дитини. Обґрунтовує позов тим, що з 2015 року перебуває у шлюбі з відповідачем. В шлюбі мають сина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя не склалось, між ними втрачено будь-які почуття, сторони близько трьох років не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство та проживають окремо. Вважає, що шлюб існує формально, примирення між ними неможливе, а подальше перебування в такому шлюбі суперечить її інтересам. Ухвалою від 01.07.2022 відкрито провадження у справі про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. В підготовчому судовому засіданні представник позивача - адвокат Репецький В.В. уточнив позовні вимоги, просить розірвати шлюб і залишити дитину проживати разом з позивачем, оскільки відсутній спір щодо місця проживання дитини. Ухвалою суду від 20.09.2022 виключено орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради як третю особу, закрите підготовче провадження та призначено до судового розгляду справу за позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання 20.09.2022 позивач не з`явилася, представник позивача адвокат Репецький В.В., який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 13.06.2022, в судове засідання 11.10.2022 не з`явився, подав заяву, відповідно до якої позов підтримує, розгляд справи просить проводити у його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належно повідомлявся про день та час судового розгляду, про причини неявки не повідомив, відзив у визначений судом строк не подав. Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 22 січня 2015 року у Сихівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 10. В шлюбі мають малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . З`ясовано, що сторони протягом останніх трьох років не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, проживають окремо, втратили будь-які почуття одне до одного. Згідно із ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є недоцільним, сторони втратили один до одного почуття любові та взаєморозуміння, без яких повноцінна сім`я існувати не може, примирення неможливе. Оскільки сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя суперечить інтересам позивача, шлюб існує формально, тому слід постановити рішення про розірвання цього шлюбу. Відповідно до вимог ст.160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. З`ясовано, що у сторін є малолітній син [PERSON] , якому виповнилось 6 років, який проживає за місцем реєстрації позивача. Враховуючи те, що спір щодо визначення місця проживання дитини відсутній, тому дитину слід залишити проживати з позивачем. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 992,4 грн. На підставі ст.ст.110,112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved