Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

20.05.2022 року до суду звернувся позивач, [PERSON] , з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню до відповідача, АТ КБ «ПРИВАТБАНК», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А., і Верхньодніпровський відділ державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23.05.2022 року відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 12.07.2022 року. 23.06.2022 року від третьої особи, приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А., надійшли документи, на підставі яких вчинений виконавчий напис та заява про розгляд справи за його відсутності. 12.07.2022 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 05.10.2022 року. Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий. 23.06.2022 року від приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А., надійшли документи, на підставі яких виданий виконавчий напис. Фіксування розгляду справи технічними засобами не здійснювалось відповідно до ст. 247 ЦПК України. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 14802 від 22.12.2017 року вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № DZHCG212810508 від 27.05.2007 року на загальну суму 217 654.07 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: в червні 2021 року були заблоковані його банківські рахунки, про що йому стало відомо від банківської установи в зв`язку з виконанням державним виконавцем Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро ) Охріменко Р.Ю., виконавчого напису № 14802 від 22.12.2017 року вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального кругу Завалієвим А.А. Вважає даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що в оскаржуваному виконавчому написі відсутня достатня інформація щодо безспірності заборгованості боржника. До виконавчого напису не додані документи, на підставі яких можна було б зробити висновок про безспірність наявної заборгованості. Крім того він ніколи не отримував повідомлень про існування у нього будь-якого боргу перед стягувачем, що й стало підставою звернення до суду. В судове засідання позивач і представник позивача не з`явились, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не надав. Треті особи, що не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, в судове засідання не з`явилися, про дату час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, письмові пояснення суду не надали. Від третьої особи, приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А., надійшли документи, на підставі яких вчинений виконавчий напис та заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 22 грудня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., вчинений виконавчий напис за реєстровим номером 14802 за кредитним договором № DZHCG212810508 від 27.07.2007 року, укладеним між позивачем та відповідачем про стягнення заборгованості. Яка виникла станом на 06.09.2017 року в сумі 8\~387.44 доларів США, що за курсом 25.95 відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.09.2017 року складає 217\~654 грн. 07 коп. з урахуванням: -Заборгованості за тілом кредиту 3\~844.37 доларів США; -Заборгованості за відсотками в розмірі 1\~786.18 доларів США; -Заборгованості з комісії в розмірі 400.00 доларів США; -Заборгованості з пені у розмірі 1948.32 доларів США; -Заборгованості за штрафами (фіксована частина) у розмірі 9.63 доларів США; -Заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 398.94 доларів США. Стягнення здійснюється за період з 27.07.2007 року по 06.09.2017 року. Витрати за вчинення виконавчого напису 1\~800.00 грн. На підставі виконавчого напису, що оспорюється державним виконавцем Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро ) Охріменко Р.Ю., 19.02.2018 року відкрите виконавче провадження № 55831186 на підставі заяви ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», щодо стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості у вищевказаній сумі, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження. Позивач вважає даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що він вчинений без достатньої правової підстави та без перевірки безспірності вимоги, оскільки він не був повідомлений про наявність заборгованості. Враховуючи доводи заявника, обраний ним спосіб захисту та правові підстави поданої позовної заяви, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису. В п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з п. 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. З наданих приватним нотаріусом суду документів вбачається, що позивачеві направлялась вимога про усунення порушень за кредитним договором № DZHCG212810508 від 27.07.2007 року, що підтверджується письмовою вимогою про усунення порушень та списком згрупованих поштових відправлень. Тому доводи позивача, що він не отримував ніяких повідомлень щодо наявності в нього заборгованості за кредитним договором суд вважає безпідставним. Позивачем не оскаржувався розмір заборгованості за укладеним кредитним договором, що свідчить про те, що позивач погоджувався із даною заборгованістю та до 2021 року (коли вперше звернувся до суду із позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню), здійснював погашення отриманого кредиту. Проте, як вбачається з наданих позивачем доказів 26 липня 2007 року між позивачем та АТ (ЗАТ) КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено два кредитних договори: № DZHCG112810508 за яким позивачеві були видані кредитні кошти на суму 20 000.00 доларів США на придбання квартири і 4 000.00 доларів США на сплату страхових платежів і № DZHCG 212810508, за яким позивачеві були видані 5000.00 доларів США на придбання квартири, що підтверджується наданими суду копіми кредитних договорів. В оспорюваному виконавчому написі зазначено, що стягнення з позивача здійснюється на підставі наявності заборгованості за кредитним договором № DZHCG212810508 від 27.07.2007 року. Проте позивачем ніяких кредитних договорів 27.07.2007 року не укладалось. Оскільки вказані вище кредитні договори буди укладені між позивачем та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 26 липня 2007 року. З наданих нотаріусом документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис вбачається, що заявник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав для вчинення виконавчого напису копію кредитного договору № DZHCG112810508, тобто зовсім іншого кредитного договору, ніж вказано у виконавчому написі нотаріуса. Також нотаріусові наданий розрахунок заборгованості за кредитним договором № DZHCG212810508 від 27.07.2007 року, тобто за договором, який взагалі не укладався з позивачем. Оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що позивачем доведено відсутність ознак безспірності заборгованості за укладеним кредитним договором. Оскільки виконавчий напис вчинений відносно кредитного договору, який взагалі з позивачем не укладався. Наданий відповідачем розрахунок заборгованості, також стосується кредитного договору, який з позивачем не укладався взагалі. Нотаріусу для вчинення виконавчого напису наданий зовсім інший кредитний договір, а саме № DZHCG112810508 від 26.07.2007 року. Таким чином є не зрозумілим, за яким із укладених позивачем кредитних договорів відповідач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просив стягнути з позивача заборгованість. За яким саме кредитним договором згідно наданого нотаріусові розрахунку виникла заборгованість: чи за кредитним договором № DZHCG112810508 від 26.07.2007 року, чи за кредитним договором № DZHCG212810508 від 26.07.2007 року. Крім того відповідно до довідки, виданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК" вбачається, що позивач заборгованості за кредитним договором № DZHCG112810508 від 26.07.2007 року не має. Дата закриття кредиту 20.05.2021 року. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі . Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992 грн. 40 коп., оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved