Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просять визнати за нею право власності на Ѕ частину земельної ділянки. У підготовче судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Судом встановлено, що позивачу на підставі договору дарування частини житлового будинку від 09 квітня 2014 року, посвідчено державним нотаріусом Сквирської районної державної нотаріальної контори Савченко М.А., зареєстрованого в реєстрі за № 724 на праві власності належить Ѕ частина житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею - 50,8 кв.м., житловою площею - 32,2 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель та споруд. Ѕ частина вищевказаного житлового будинку та Ѕ частина земельної ділянки, площею - 0,2498 га, яка розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер: 3224085602:02:013:0032, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) належить [PERSON] , що підтверджується рішенням Сквирського районного суду Київської області від 24 травня 2013 року по справі № 376/1043/13-ц (провадження №2/376/449/2013). На даний час, Ѕ частина вищевказаної земельної ділянки, згідно з Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 17526237, належить [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 10 вересня 2021 року, актовий запис - № 40. Ѕ частина житлового будинку [ADDRESS] , що належить позивачу розташована на вищезазначеній земельній ділянці. Вказані обставини справи встановлені матеріалами справи. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Стаття 41 Конституції України зазначає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно з ч.5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до п.1,2 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення (ч. 1 ст. 120 ЗК України). Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта. Відповідач до підготовчого судового засідання позов визнала, про що подала до суду відповідну письмову заяву. Суд вважає, що визнання позову відповідачем, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому відповідно до ч. 3 ст. 200 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, вважає ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні по суті позовних вимог. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Outcome: approved