Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

У травні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 25 103 грн. 34 коп. та судові витрати по справі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є споживачем електричної енергії, яку постачає позивач ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі». Як зазначає позивач, за результатами аналізу оплат за спожиту електроенергію з`ясовано, що [PERSON] за адресою [ADDRESS] користується послугами, але не в повному обсязі виконує зобов`язання по їх оплаті, внаслідок чого заборгованість станом на 01.10.2019 року за спожиту електричну енергію становить 18450 грн. 53 коп. Оскільки відповідач не виконував належним чином власні зобов`язання, тому на підставі положень статті 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача інфляційні нарахування та 3% річних. в розмірі 6652 грн. 81 коп. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.05.2020року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 30). Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23.11.2020р. позов ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію задоволено. (а.с. 47-49) Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.01.2022р. заочне рішення від 23.11.2020р. скасовано та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. (а.с. 105-107). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.06.2022р. до розгляду справи залучено третю особу - [PERSON] (а.с. 125-126). В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на те, що вимоги позивача не підтверджені належними доказами, а позов подано з пропущенням строку позовної давності. 3-тя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась повторно, про день слухання справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, а тому суд вважає можливим слухати справу у її відсутність. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач з 05.02.1981р. по 01.04.2020р. був зареєстрований за адресою [ADDRESS] та разом з членами сім`ї був споживачем електричної енергії у даній квартирі, у зв`язку з чим відкрито відповідний особовий рахунок № [NUMBER] (а.с. 15-21,29). Згідно даних витягу з Єдиного державного реєстру юридичних обі, фізичниїх осіб-підприємців та громадських формувань ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» є правонаступником ПАТ «Київенерго» (а.с. 6-8). Позивач належним чином виконував власні зобов`язання та постачав електричну енергію. В той же час відповідач власні зобов`язання щодо оплати отриманих послуг належним чином не виконував, що призвело до утворення заборгованості. Згідно із розрахунком, у відповідача за спожиту електричну енергію, відповідно до показників електролічильника, який встановлений в квартирі за адресою: [ADDRESS] станом на вересень 2019 р. виникла заборгованість в розмірі 18 450 грн. 53 коп. (а.с. 15-21). Взаємовідносини між побутовим споживачем електричної енергії та енергопостачальною організацією регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.99 № 1357, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин. Однак, обов`язок сплачувати за спожиту електроенергію у Споживача виникає не лише з умов договору про постачання електроенергії, а і з вимог чинного законодавства, яке регулює даний вид правовідносин. Зокрема, відповідно до ст. 3 Закону України «Про електроенергетику» відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Взаємовідносини між громадянами (фізичними особами - споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, в тому числі порядок укладення договорів та порядок розрахунків за спожиту електричну енергію, регулюються відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357. Пунктом 19 Правил користування електричною енергією для населення передбачено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Згідно п. 20 Правил користування електричною енергією для населення, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Пунктом 42 Правил користування електричною енергією для населення, передбачає, що споживач електричної енергії зобов`язаний: оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з п. 48 Правил користування електричною енергією для населення споживач несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. Зважаючи на те, що відповідач є споживачем послуг та повинен був здійснювати оплату таких послуг на рахунок ПАТ «ДТЕК Київські електромережі», однак вчасно та регулярно платежі не сплачував, що призвело до утворення заборгованості, а тому така заборгованість підлягає стягненню в примусовому порядку. Посилання представника відповідача на відсутність доказів наявності у відповідача заборгованості за спожиту електроенергію суд вважає безпідставним, оскільки наявність заборгованості підтверджується витягом з особового рахунку відповідача, а також угодою про розстрочення сплати заборгованості від 30.11.2016р. Відповідач же наявність заборгованості жодним доказом не спростував. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на те, що між позивачем та відповідачем існують грошові зобов`язання, строки сплати яких відповідачем порушуються, наявна заборгованість підлягає стягненню з урахуванням трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань (правовий висновок у справі ВСУ № 6-68цс12). Стосовно доводів представника відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності слід зазначити наступне. Відповідно до положень ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 264 ЦК України переривання строку позовної давності відбувається в разі здійснення особою дії, що свідчить про визнання ним свого боргу або іншого обов`язку. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається із матеріалів справи, 30.11.2016 року між [PERSON] та позивачем було укладено угоду про розстрочення сплати заборгованості за договором № 08018004022 від 30.11.2005 року, відповідно до якої [PERSON] визнала наявну заборгованість за спожиті послуги та погодила графік погашення цієї заборгованості, відповідно до якого останній платіж має бути здійснений до 10.05.2018 року (а.с. 117-118). Таким чином, звернувшись в травні 2020 року з позовом про стягнення заборгованості, яка включала в себе заборгованість за користування електричною енергією з грудня 2005 року по грудень 2018 року (а.с. 15-21), строк позовної давності ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» не пропустило, оскільки [PERSON] , яка будучи членом сім`ї відповідача [PERSON] відповідно до ст. 64 Житлового Кодексу несе солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із договору найму, 30 листопада 2016 року визнала наявність заборгованості за споживання електроенергії за період з 2005 по 2016р.р. та зобов`язалась її сплатити до 10.05.2018р.(а.с. 117-118). Разом з цим, розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних слід проводити із червня 2017 року, оскільки, як зазначено вище, позивач звернувся до суду 25.05.2020р., а тому, з урахуванням подання заяви про застосування строків позовної давності та відсутності підстав для незастосування ч. 4 ст. 267 ЦК України до вимог про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних підлягають задоволенню в межах строку давності. Таким чином, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 18 450 грн. 53 коп., а також інфляційні втрати за період з червня 2017 р. по вересень 2019 р. в розмірі 3583грн. 62коп., 3% річних за цей же період в розмірі 1240грн. 15 коп., а всього підлягає стягненню 23 274грн. 30коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2102 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial