Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~22.12.2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Сіроко Фінанс", треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Химич Олександр Миколайович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 17.05.2021 року на офіційному веб-сайті ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" оформив заяву на отримання кредиту. Цього ж дня, між ним та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" укладено договір № 75531619, відповідно до якого товариство передало йому грошові кошти у розмірі 6500,00 грн. на строк 30 днів під 12,99% в день. 28.10.2021 року приватний нотаріус Київського міського\~нотаріального округу\~Сазонова О.М. вчинила виконавчий напис № 13123 про стягнення з нього на користь ТОВ "Сіроко\~Фінанс" заборгованості в розмірі 22722 грн. 22.11.2021 року на підставі вищевказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження № 67628595. В листопаді\~2021\~року від\~приватного виконавця\~виконавчого округу\~Миколаївської області\~Химич О.М.\~він отримав\~копію вищевказаної\~постанови,\~із якої\~слідує,\~що з\~нього на\~користь відповідача\~стягується борг\~в сумі\~22722,00 грн., основної винагороди приватного виконавця 2272,20 грн. Вважає, що виконавчий напис № 13123 від 28.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено з порушенням вимог законодавства, що регулюють правовідносини щодо вчинення виконавчих написів, зокрема, зазначив, що виконавчий напис вчинено на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, та вчинений без належної перевірки безспірності боргу. Посилаючись на викладені обставини просив суд визнати таким, ще не підлягає виконанню виконавчий напис № 13123 від 28.10.2021 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. про стягнення з нього на користь ТОВ "Сіроко Фінанс" заборгованості в сумі 22722 грн. Також просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати у справі. Ухвалою від 24.12.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. 24.12.2021 року ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. належним чином завірену копію нотаріальної справи про вчинення виконавчого напису від 28.10.2021 року зареєстрованого в реєстрі за № 13123 щодо стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Сіроко Фінанс" заборгованості у розмірі 22722,00 грн. 24.12.2021 року ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області витребувано від товариства з обмеженою відповідальністю "Сіроко Фінанс" належним чином завірені копії документів, які надавалися приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Сазоновій О.М. для вчинення нею виконавчого напису № 13123 від 28.10.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Сіроко Фінанс" заборгованості у розмірі 22722,00 грн. 24.12.2021 року ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області витребувано від від приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Химич О.М. належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження № 67628595 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 13123 від 28.10.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Сіроко Фінанс" заборгованості у розмірі 22722,00 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримала, просила їх задовольнити. В разі неявки відповідача просила провести заочний розгляд справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у визначений строк відзив до суду не направив та не подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Сазонова О.М. в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи в її відсутність. Третя особа без самостійних вимог приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Химич О.М. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив та не подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Як вбачається з матеріалів справи 17.05.2021 року на офіційному веб-сайті ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" [PERSON] оформив заяву на отримання кредиту. Цього ж дня, між позивачем та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" укладено договір позики № 75531619, відповідно до якого товариство передало [PERSON] грошові кошти у розмірі 6500,00 грн. на строк 30 днів під 12,99% в день. (а.с. 12, 34, 40). 25.10.2021 року представник ТОВ "Сіроко\~Фінанс" звернувся до приватного нотаріуса\~Київського міського\~нотаріального округу\~Сазонової О.М. з заявою про вчинення виконавчого напису (а.с. 34, 54). 28.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №13123 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Сіроко\~Фінанс" заборгованості в розмірі 22722 грн.\~ Також стягнуто з [PERSON] плату за вчинення виконавчого напису в розмірі 700,00 грн. (а.с. 11, 33, 41). 22.11.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Химич О.М. на підставі вказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження № 67628595 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Сіроко\~Фінанс" заборгованості в розмірі 22722 грн., стягнуто з боржника розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 369 грн., основну винагороду в сумі 2272,20 грн. (а.с. 10, 42-44). 23.11.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Химич О.М. винесено постанову про арешт коштів боржника [PERSON] (а.с. 45). 29.11.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Химич О.М. винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника [PERSON] (а.с. 49). Судом встановлено, що [PERSON] в листопаді 2021 року дізнався про те, що на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського\~нотаріального округу\~Сазонової О.М.\~ № 13123 від 28.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу\~Миколаївської області\~Химич О.М. 22.11.2021 року відкрито виконавче провадження № 67628595 про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 22722 грн. на користь ТОВ "Сіроко Фінанс", 2272,20 грн. - основної винагороди приватного виконавця та 369,00 грн. мінімальних витрат на проведення виконавчих дій. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів врегульована Главою 14 Закону України "Про нотаріат" та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України "Про нотаріат", виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно із ст. 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до приписів якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. До того ж, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України Про нотаріат та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідно до п.п.1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172 затверджений Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зокрема, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався нотаріально посвідчених договорів. При цьому стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Як роз`яснено у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України "Про нотаріат", виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. При цьому, у виконавчому написі № 13123 вчиненому 28.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Сазоновою О.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Сіроко Фінанс" заборгованості у сумі 22722,00 грн. за кредитним договором №75531619 від 17.05.2021 року, укладеним між позивачем та "1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів" не вказано на підставі яких документів останній було вчинено. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що не згоден з розміром заборгованості за кредитним договором, оскільки вважає його спірним. Зазначає також, що ним на виконання вказаних у договорі умов були повернуті кошти в повному обсязі та сплачені проценти за користування кредитом. Разом з тим відповідач не надав нотаріусу доказів отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень виконання зобов`язання, що позбавило останнього як права заперечити проти вчинення виконавчого напису, так і подати нотаріусу докази на підтвердження своїх заперечень. Також позивач зазначав, що не отримував письмової вимоги про сплату заборгованості за кредитним договором. Вказані доводи не спростовано відповідачем та не надано суду належних доказів, що підтверджують отримання позивачем письмової вимоги ТОВ "Сіроко Фінанс" про погашення заборгованості. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на викладене, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за поданими стягувачем документами, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. А тому, з урахуванням ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 05 липня 2017 року в справі № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру як зазначено у виконавчому написі, чи направлено та отримано позивачем вимогу відповідача про сплату заборгованості за кредитним договором, чи отримав відповідач право вимоги за кредитним договором, який укладено між "1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів" і позивачем. Відповідачем не надано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. За таких обставин, суд вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. До того ж, 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, про визначення нечинним і скасування п.1 та п.2 Постанови КМУ №662 від 26 листопада 2014 року визнано незаконним та нечинним розділ Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин, а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Тобто, виконавчий напис було вчинено 28 жовтня 2021 року, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору. Отже, з викладеного вбачається, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 28.10.2021 року, тобто після набрання законної сили Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Укладений між банком і позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. Будь-які докази на спростування даного факту матеріали справи не містять. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи те,\~що відповідачем\~не надано\~відповідних доказів,\~які б\~спростовували твердження\~позивача,\~суд приходить\~до висновку,\~що вимоги\~ [PERSON] \~пред`явлені\~до ТОВ\~"Сіроко\~Фінанс" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є правомірними, а тому позов підлягає задоволенню. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь сплаченого судового збору в розмірі 908 грн. (а.с. 5) та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5450 грн. (а.с. 84). Так, відповідно до ч. ч. 1, 3\~ст. 133 ЦПК України,\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.ч. 1-3\~ст. 137 ЦПК України,\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи(частина 4 статті 137 ЦПК України).\~\~ У разі задоволення позову судові витрати, в тому числі і витрати на правничу допомогу, покладаються на відповідача (пункт 2 частини 2 статті 141 ЦПК України). При вирішенні питання про розподіл судових витрат, в тому числі і витрат на правничу допомогу, суд, зокрема, враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову (частина 3\~статті 141 ЦПК України). На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано договір про надання професійної правничої допомоги від 13.12.2021 оку (а.с. 82), попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 15), детальний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 83), квитанцію до прибуткового касового ордеру № 2 від 27.12.2021 року, із яких слідує, що позивачем сплачено 5450 грн. в рахунок витрат на правничу допомогу (а. с. 84). Суд вважає розрахунок витрат на правничу допомогу обґрунтованим, співмірним складності справи, витраченого адвокатом часу, обсягу наданих послуг і виконаних робіт. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, то вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5450\~грн.\~в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у даній справі, які складаються з суми сплаченого ним судового збору за подання позову 908 грн., підлягають відшкодуванню відповідачем у повному обсязі, оскільки вказані витрати фактично понесені позивачем та підтверджені відповідними письмовими доказами (а.с. 5). На підставі викладеного,

Outcome: approved