Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення у квартиру та встановлення порядку користування квартирою в обґрунтування якого посилалась на наступні обставини. Так, їй на праві власності належить 1/3 частина квартири [ADDRESS] , загальною площею 74,70 кв.м., а відповідачці в свою чергу належить 2/3 частини вказаної квартири. Натомість, позивач позбавлена можливості користуватись своєю часткою квартири, оскільки відповідач змінила запірні замки на дверях квартири, ключів від яких їй не надала, а також встановила охорону квартири, яку забезпечує ТзОВ «Підрозділ швидкого реагування «Тигр» та працівники якого перешкоджають їй вселитись у квартиру. З метою досудового врегулювання вказаного спору [PERSON] зверталась до правоохоронних органів, а також до ТзОВ «Підрозділ швидкого реагування «Тигр», натомість позитивного результату такі звернення не дали, оскільки працівники поліції розглянули її заяву в порядку Закону України «Про звернення громадян», а ТзОВ «Підрозділ швидкого реагування «Тигр» послалось на конфіденційність укладених з вказаним товариством договорів та проігнорувало її право доступу до квартири як співвласника. Відповідач [PERSON] у спірній квартирі не проживає, а тому укласти з нею договір про порядок користування вказаною квартирою не представляється можливим. Враховуючи наведені\~ вище\~обставини,\~посилаючись на\~норми \~матеріального \~права,\~ з\~урахуванням остаточних\~позовних вимог,\~просила усунути\~ їй перешкоди у користуванні квартирою та вселити її у квартиру [ADDRESS] в житловому будинку за номером [ADDRESS] ; зобов`язати [PERSON] та ТОВ «Тигр» не чинити перешкод [PERSON] у користуванні вказаною квартирою; зобов`язати [PERSON] та ТОВ «Тигр» в триденний термін з часу набрання рішення суду у даній справі законної сили передати по акту приймання - передачі [PERSON] комплект ключів від запірних замків вхідних дверей та міжкімнатних дверей спірної квартири; обов`язок складання акту приймання - передачі ключів від запірних замків вхідних дверей та від запірних замків міжкімнатних дверей квартири покласти на відповідачів; встановити наступний порядок користування спірною квартирою: ? [PERSON] надати в одноосібне постійне користування житлову кімнату 31-6 площею 24,50 кв. мта-балкон 31-7 площею 2,9-кв. м.; ? [PERSON] надати в одноосібне постійне користування житлову кімнату 31-5 площею 21,60 кв. м.; ?Залишити у спільному користуванні співвласників квартири [PERSON] та [PERSON] наступні приміщення:коридор 31-1 площею 5,30 кв. м; кухню 31-8 площею 8,60 кв. м; кладову 31-2 площею 1,0 кв. м; кладову 31-3 площею 1,20 кв. м; санвузол (туалет, ванну) 31-4 площею 3,60 кв. м; прихожу 31-9 площею 7,80 кв. м. В свою\~чергу \~відповідач \~через свого\~ представника\~ \~у квітні\~ 2022\~ року\~ звернулась\~до суду\~ із\~зустрічним позовом\~та просила\~припинити право\~власності [PERSON] \~на 1/3\~частини \~квартири [ADDRESS] \~ та\~була набута\~у власність\~ [PERSON] \~на підставі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом ВАС\~№745206.\~від 20.12.2002\~року,\~виданим Перша\~Чернівецька державна\~нотаріальна контора,\~реєстровий номер\~1-2639;\~ визнати\~за [PERSON] \~(РНОКПП\~ [NUMBER] )\~право власності\~на 1/3\~частину квартири\~ [ADDRESS] .\~яка належала\~ [PERSON] на\~підставі Свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом\~ВАС №745206.\~від 20.12.2002\~року,\~виданим Перша\~Чернівецька державна\~нотаріальна контора,\~реєстровий номер\~1-2639;\~ стягнути\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] компенсацію\~вартості припиненої\~частки в\~розмірі 497\~172\~грн.\~внесених [PERSON] \~на депозитний рахунок суду; відмовити в задоволенні первісного позову. В обґрунтування зазначених вимог посилалась на те, що вона та [PERSON] є співвласниками вказаної квартири загальною площею 76,1 кв.м. та з урахуванням пропорційності їх часток, вона є власником 2/3 тобто 50,7 кв.м. вказаної квартири, а [PERSON] належать 1/3, що становить 25,4 кв.м. Згідно з технічними характеристиками спірна квартира складається з кімнати площею 21,60 кв.м.; кімнати площею 24,50 кв.м.; коридору площею 5,30 кв.м.; вбиральні площею 1.00 кв.м.; комори площею 1.00 кв.м.; ванної площею 3,60 кв.м.; веранди площею 2,00 кв.м.; кухні площею 8,60 кв.м.; коридору площею 7,80 кв.м.; балкону (тераси) 1.60/0.50 кв.м. Вказана квартира має один вхід до приміщень, вхід до житлових кімнат квартири здійснюється через спільний коридор та у квартирі наявний тільки один санвузол (вбиральня), одна ванна кімната, одна кухня, одна комора. Згідно висновку експерта №1/22 від 11.02.2022 року технічна можливість розподілу в натурі квартири [ADDRESS] на дві ізольовані частини (квартири) відповідно до часток 2/3 та 1/3 відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва - відсутня. Вказувала на те, що спільне проживання з [PERSON] неможливе, її частка у вказаній квартирі є незначною, остання забезпечена іншим житлом, а саме постійно проживає в квартирі за адресою [ADDRESS] , а спірну квартиру використовувала для здачі іншим особам в оренду, особисто в ній не проживала, а тому вважає, що позбавлення права на частку з виплатою компенсації її вартості не завдасть істотної шкоди інтересам [PERSON] . Відповідно до висновку експерта №1/22 від 11.02.2022 року ринкова вартість належної [PERSON] частки квартири становить 497172 грн. та вказана сума коштів була внесена [PERSON] на депозитний рахунок ТУ ДСА в Чернівецькій області на виконання вимог ст. 365 ЦК України щодо попереднього внесення вартості частки майна. На вказану зустрічну позовну заяву надійшов відзив представника [PERSON] адвоката Андруховича В.Й. в якому зазначав, що [PERSON] постійно проживає в Німеччині, спірною квартирою не користується, а тому вселення [PERSON] у вказане житло не буде порушувати її права на житло. При цьому, належна [PERSON] частка в розмірі 1/3 не може вважатись незначною та позбавлення її права на таку частку призведе до порушення принципу рівності прав співвласників. Вважає, що саме запропонований позивачем у первісному позові порядок користування спірною квартирою не суперечитиме інтересам сторін щодо спільного користування житловим приміщенням. У письмових запереченнях на відзив адвокат [PERSON] вказував на те, що [PERSON] придбала частку у спірній квартирі саме з метою подальшого проживання у вказаному житлі. Факт не проживання її за вказаною адресою обумовлений об`єктивними обставинами, а саме проведенням ремонтних робіт, її тимчасовий виїзд за кордон, епідемія коронавірусу та воєнний стан на території України, що зумовлює необхідність тимчасово проживати у Німеччині, натомість остання планує повернутись в Україну та проживати у вказаній квартирі. Зазначав, що [PERSON] забезпечена іншим житлом та позбавлення права на частку не завдасть істотної шкоди її інтересам, при цьому спільне володіння вказаним майном та проживання у зазначеній квартирі неможливе. Позивач за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та зазначала, що вона успадкувала 1/3 частину спірної квартири, інші 2/3 частини належали її онуку [PERSON] , який в період її відсутності продав свою частку [PERSON] , незважаючи на те, що вона давала згоду на продаж вказаної частки виключно членам родини. Таким чином, [PERSON] набула у власність частку у спірній квартирі та разом зі своїм батьком перешкоджає їй у доступі до вказаного майна. Зокрема, під час епідемії Ковід-19 вона проживала за межами міста, у належній їй квартирі проживала її опікун, натомість повернувшись у м.Чернівці вона виявила, що опікуна виселили, замки у дверях змінили та вона не змогла потрапити у приміщення, що зумовило необхідність звернутись в поліцію. На даний момент вона проживає у належній їй квартирі [ADDRESS] , натомість бажає жити в спірній квартирі, оскільки спірна квартира двокімнатна, а їй потрібен сторонній догляд, у зв`язку з чим разом з нею має проживати опікун. Квартира в якій вона мешкає на даний час є однокімнатною, а тому вважає, що найкращим варіантом для неї буде проживання саме в спірному житлі з урахуванням запропонованого нею порядку користування спільною квартирою. Представники позивача [PERSON] , а в подальшому [PERSON] , кожен окремо в судовому засіданні підтримали первісний позов та просили відмовити в задоволенні зустрічного позову, посилаючись на відсутність передбачених ст. 365 ЦК України обставин, які передбачають можливість припинення права на частку. Адвокат [PERSON] поставив під сумнів висновок експерта щодо вартості належної позивачу частки, вважаючи, що на момент розгляду справи судом ціни на ринку нерухомості змінились та на даний час вартість частки могла значно збільшитись. Крім того, вважає, що неможливість спільного користування позивачем та відповідачем спірною квартирою недоведена, оскільки вони разом не проживали. Просив відмовити в задоволенні зустрічного позову та задовольнити первісний позов, оскільки [PERSON] не допускають у спірну квартиру та їй чинять перешкоди в користуванні нею. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнала та підтримали вимоги за зустрічним позовом. Зазначала, що на даний час вона навчається в Німеччині, проте найближчим часом закінчує навчання та планує повернутись працювати в Україну і проживати у спірній квартирі. Вважає, що спільне проживання разом з [PERSON] неможливе, просила задовольнити зустрічний позов. Представник відповідача за первісним позовом адвокат Тарновецький В.І. підтримав вимоги за зустрічним позовом, вважаючи наявними сукупність обставин визначених ст. 365 ЦК України для припинення права [PERSON] на частку у спільному майні та виплату їй грошової компенсації, оскільки її частка у вказаному майні в порівняні з часткою [PERSON] є незначною, [PERSON] забезпечена іншим житлом, її спільне проживання з [PERSON] в одній квартирі є неможливим, а розмір компенсації визначений відповідно до проведеної експертизи. Вважає, що припинення права на частку з огляду на вказані обставини не завдасть [PERSON] істотної шкоди. Проти задоволення первісного позову заперечував. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що йому відомо про те, що спірною квартирою користується інша особа з якою він не знайомий. На прохання позивачки [PERSON] він намагався відкрити двері у квартирі, натомість наданий нею ключ не підходив до дверного замка. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона товаришує з [PERSON] та разом з нею приходила до спірної квартири, натомість вони не змогли потрапити в середину та відкрити двері. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає по сусідству з [PERSON] в будинку [ADDRESS] , в сусідньому будинку [ADDRESS] , де знаходиться спірна квартира, була кілька разів та зі слів мешканців будинку їй відомо, що жінка, яка придбала спірну квартиру раніше там проживала проте виїхала через ремонтні роботи і на даний час там не живе. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що на той час коли відчужувались 2/3 спірної квартири [PERSON] , як інший співвласник, могла придбати вказану частку, натомість цього не зробила. Вказану квартиру він купував для своєї доньки [PERSON] . В подальшому, він виявив у спірній квартирі сторонню особу разом з донькою, яка повідомила, що проживає у квартирі з дозволу [PERSON] , яка отримує від нею плату за проживання. Вказана особа у квартиру його не впустила та протягом року він не міг потрапити у зазначене житло. Через певний час він зустрів [PERSON] , яка агресивно реагувала на розмову щодо спірної квартири, вважаючи її в цілому своєю власністю. Перед поїздкою в Німеччину він закрив двері в квартиру та поставив під охорону, при цьому [PERSON] до нього не зверталась з проханням надати їй ключі до квартири та взагалі за вказаною адресою не з`являлась. Вважає неможливим спільне проживання його доньки та [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що первісний позов задоволенню не підлягає, а зустрічний позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] на праві власності належить 1/3 ідеальна частка квартири [ADDRESS] (а/с 9). Відповідно до договору купівлі-продажу від 18.12.2019 року [PERSON] придбала 2/3 ідеальних частки квартири [ADDRESS] (а/с 82). Відповідно до положень ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно наявної в матеріалах справи інформації щодо технічних характеристик спірної квартири остання розташована на третьому поверсі чотирьох поверхового будинку, загальна площа квартири становить 77,2/76,1 кв.м. Вказана квартира складається з 2-х житлових кімнат, житловою площею 46,10 кв.м, у тому числі 1-а кімната 21,60 кв.м, 2-а кімната 24,50 кв .м, кухня площею 8,60 кв.м, коридор площею 5,30;7,80 кв.м., ванна площею 3,60 кв.м., вбиральня площею 1,00 кв.м., веранда площею 2,00 кв.м., комора площею 1,20 кв.м. Квартира обладнана балконом 1,60/050 кв.м. (а/с 15-17, 41,121). За змістом ст. 365 ЦК України, \~\~право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. З системного аналізу положень ст. 365 ЦК України вбачається, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року в справі № 908/1754/17. Як вбачається з висновку експерта 1/22 від 23.02.2022 року технічна можливість розподілу в натурі вказаної квартири на дві ізольовані частини (квартири) відповідно до часток 2/3 та 1/3 відсутня. Так, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (ч.1,2,3 ст. 356 ЦК України). У постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15 зроблено правовий висновок, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. У даному випадку спірні правовідносини в рамках первісного позову стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею, а тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим. Оскільки спірні правовідносини не стосуються поділу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Як вбачається зі змісту мотивувальної частини висновку експерта 1/22 від 23.02.2022 року, загальна площа приміщень квартири, що відповідає частці 2/3 становить 50,7 кв.м., а загальна площа приміщень квартири, що відповідає частці 1/3 становить 25,4 кв.м. Розрахунок площі, яка відповідає досліджуваним часткам в квартирі, показує, що площа, яка відповідає частці 1/3, менша від необхідної загальної площі однокімнатної квартири, яка відповідно до вимог будівельних норм повинна бути не меншою 28 кв.м. Крім того, відповідно до вимог ДБН до складу квартири повинні входити приміщення кухні та санвузла. Виходячи з розмірів та наявного об`ємно-планувального рішення досліджуваних приміщень, їх забезпечення інженерними комунікаціями, влаштування усіх мінімально необхідних приміщень згідно з діючими вимогами нормативно-правових актів у галузі будівництва, а також окремими входами у межах наявних станом на момент проведення огляду приміщень квартири є неможливим (а/с 100). Таким чином, належна [PERSON] частка у спірній квартирі не становить навіть розмір однієї житлової кімнати, оскільки з урахуванням 1/3 частини від житлової площі така частка буде становити 15,36 кв.м. (46,1х1/3), а розмір житлової кімнати у спірній квартирі, яку [PERSON] просить виділити їй у користуванні згідно заявлених вимог за первісним позовом становить 21,60 кв.м., при цьому таке відхилення від розміру часток не може вважатись незначним. З огляду на наведені вище обставини, можна дійти висновку про те, що частка [PERSON] у праві спільної часткової власності на спірну квартиру в порівняні із часткою [PERSON] є незначною. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] зверталась до працівників поліції із заявою про те, що не може потрапити до спірної квартири через зміну ключів від відхідних дверей. Така її заява була розглянута в порядку Закону України «Про звернення громадян». Крім того, [PERSON] зверталась до керівника ТзОВ Підрозділ швидкого реагування «Тигр» в якій вказувала, що працівниками вказаного охоронного підрозділу здійснюється охорона спірної квартири та вона не має доступу до вказаної квартири (а/с 19-21). Крім того, в судовому засіданні відповідач [PERSON] вказала, що спільне проживання з [PERSON] у спірній квартирі неможливе. Наведені вище обставини в їх сукупності, щодо наявності перешкод у доступі [PERSON] до спірної квартири, а також пояснення [PERSON] в судовому засіданні свідчать про неможливість їх спільного проживання у квартирі [ADDRESS] . Також, сторони не можуть дійти між собою згоди щодо спільного володіння вказаним майном, оскільки [PERSON] бажає там проживати самостійно, а [PERSON] , потребуючи стороннього догляду, бажає там проживати разом зі своїм опікуном або окремо від неї, при цьому спільне проживання [PERSON] та [PERSON] є неможливим з огляду на наведені вище обставини. Отже, за наслідками розгляду справи встановлено, що частка [PERSON] у спірній квартирі є незначною, не може бути виділена в натурі, квартира є неподільною, спільне володіння і користування сторонами спірним майном є неможливим. Відповідно до правового висновку, який міститься в ухвалі Верховного суду України від 23.06.2010 року у справі №6-22505св09, висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, робиться в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Так, за наслідками розгляду справи встановлено, що [PERSON] тривалий час не користується своєю часткою у спільному майні та проживає за іншою адресою, зокрема у її власності знаходить квартира [ADDRESS] , що свідчить про те, що вона забезпечена іншим житлом (а/с 163, 168). Наведені вище обставини в їх сукупності свідчать про те, що припинення права на 1/3 ідеальну частку спірної квартири з виплатою грошової компенсації не завдасть [PERSON] істотної шкоди. Відповідно до\~висновку експерта 1/22 від 23.02.2022 року ринкова вартість 1/3 частки квартири [ADDRESS] становить 497172 грн. (а/с 113). Згідно квитанцій АТ КБ «ПриватБанк» від 14.04.2022 року та від 15.04.2022 року позивачем за зустрічним позовом на депозитний рахунок внесені кошти в сумі 497172 грн., що становить вартість 1/3 частки спірної квартири з урахуванням її ринкової вартості відповідно до вказаного висновку експерта (а/с 71,72). За змістом ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими\~статтею 89\~цього Кодексу.\~Відхилення судом\~висновку експерта\~повинно бути\~мотивоване в\~судовому рішенні. Будь-яких підстав сумніватись у достовірності даних відображених у вказаному висновку експерта щодо ринкової вартості належної [PERSON] частки у спільному майні за наслідками розгляду справи не встановлено. [PERSON] та її представники не звертались до суду з обґрунтованими клопотаннями про призначення повторної експертизи. Таким чином, суд приймає до уваги відомості щодо вартості 1/3 частки спірної квартири, які відображені у вказаному вище висновку експерта. З урахуванням наведених вище обставин в їх сукупності, суд приходить до висновку, що наявні підстави для припинення права [PERSON] на частку у спірній квартирі з підстав передбачених ст. 365 ЦК України. Вирішуючи даний спір по суті суд також вважає за необхідне зазначити наступне. Так, відповідно до правової позиції у постановах Верховного суду від 22.01.2019 року у справі №\~912/1856/16 та від 14.05.2019 року у справі №910/11511/18, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства. В абзаці десятому пункту 9 мотивувальної частини Рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 120, частини шостої статті 234, частини третьої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора; справа № 1-12/2003) Конституційний Суд України, серед іншого, констатував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Отже, правосуддя відбувається (досягається) тоді, коли спір про право вирішується по суті та не породжує інших спорів. З урахуванням конкретних обставин справи, суд приходить до висновку, що припинення права [PERSON] на частку у спільному майні з виплатою їй відповідної грошової компенсації, з дотриманням усіх вимог ст. 365 ЦК України, буде ефективним способом вирішення спору, який виник між сторонами з приводу спільного володіння, користування та розпорядження квартирою [ADDRESS] . Задоволення зустрічного позову виключає задоволення первісного позову щодо усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення у квартиру та встановлення порядку користування квартирою. На підставі вище викладеного ст.ст.\~41,\~47\~Конституції \~України,\~ ст.ст.\~346,\~355,\~ 356,\~365\~ ЦК\~України,\~ ст.ст. 2, 4, 5, 7, 12, 76-89, 110, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, -

Outcome: approved