Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дубенського міськрайонного суду Рівненської області з позовною заявою до АТ КБ «Приватбанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, вказавши у позові третьою особою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. В обґрунтування позову зазначається, що 19.06.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис №1684, на підставі якого звернено стягнення на нерухоме майно житловий будинок [ADDRESS] , що належить позивачу [PERSON] на праві власності. Вказано, що зазначене майно на підставі договору іпотеки №ROD0GA0000000019, посвідченого 30.10.2007 року, передане в іпотеку АТ КБ «Приватбанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації майна запропоновано задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» у розмірі: заборгованості за тілом кредиту 4730,30 доларів США; заборгованість за відсотками 1178,19 доларів США; комісія 756,88 доларів США; пеня 9907,52 доларів США, що всього становить 16\~572 доларів США 89 центів, що за курсом НБУ станом на 30.01.2019 становить 460\~263 грн. 36 коп., витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису 3500 гривень. Всього 463\~763,36 грн. 10 серпня 2022 року заступником начальника відділу ДВС у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кононюк В.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за заявою АТ КБ «Приватбанк» ВП №69600935. 12 серпня 2022 року позивач з`явився за викликом до ДВС і дізнався про існування даного виконавчого провадження та виконавчого напису. Позивач не визнає вказану у цьому виконавчому написі заборгованість та вважає його таким, що був вчинений із порушенням вимог діючого законодавства, оскільки він не отримував жодних вимог про усунення порушення зобов`язань і пропозиції добровільно сплатити борг, адже ніякої заборгованості не існує. Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 11 квітня 2017 року у справі №559/1004/15-ц позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто на користь позивача з [PERSON] 4960 доларів США заборгованість за тілом кредиту; 424,62 долари США заборгованість за відсотками; комісія 105,88 доларів США№ пеня 144,78 доларів США, всього 6\~363 доларів США 08 центів, що за курсом НБУ на 07.04.2015 року становить 132\~109,71 грн. Стягнуто судові витрати у справі. Відповідно до постанови про закриття виконавчого провадження №55825027 від 29.12.2021 року заборгованість [PERSON] погашена повністю. Таким чином, станом на 19 червня 2019 року вже існувало рішення, що набрало законної сили стосовно одного і того ж кредитного Договору, додатком до якого є договір іпотеки. Кредит, про який іде мова позивач виплатив. Протягом останніх років йому не надходили жодні листи чи претензії. Вважає, що при вчиненні виконавчого напису було порушено вимоги щодо строків надіслання боржнику вимогу про сплату боргу, відсутні належні та допустимі докази щодо розміру та безспірності заборгованості, а отже були відсутні підстави для вчинення цього виконавчого напису, що у сукупності є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, позивач просив визнати зазначений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідача судові витрати у справі, які складаються з витрат по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу. 17 серпня 2022 року постановлено ухвалу про забезпечення позову. Ухвалою суду від 19 серпня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. Витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. копію нотаріального напису №1684 від 19.06.2019 та усіх документів, на підставі яких він був вчинений. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представник позивача - адвокат Лопухович А.О. подала до суду заяву, згідно якої розгляд справи просить проводити у їх відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Згідно поданого відзиву, заперечує щодо задоволення позову, вважає зазначену позовну заяву безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Зазначив, що у позовній заяві [PERSON] визнає факт укладення з АТ КБ «Приватбанк» кредитного договору та договору іпотеки, отримання кредитних коштів та часткове виконання зобов`язань за ним. Вважає, що заперечення [PERSON] проти наявності заборгованості за кредитним договором спростовується довідковою-інформацією про заборгованість останнього, яка на 19.09.2022 року становить 15523,62 долари США. Позивачем не надано жодних розрахунків, які б підтверджували спірність оспорюваного виконавчого напису, факти які підтверджують відсутність боргу або невідповідність суми боргу у позові відсутні. Стверджує, що позичальником та іпотекодавцем [PERSON] на сьогоднішній день не виконано зобов`язання та останній має досі заборгованість за кредитним договором. Крім того, жодного доказу визнання договорів недійсними матеріали позовної заяви та цивільної справи 559/1939/22 вцілому не містять. Також, представник відповідача у своєму відзиві зазначає, що Банк не є належною стороною та не може бути відповідачем у справі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки видача виконавчих написів не входить до видів діяльності банку, право на вчинення виконавчого напису має нотаріус. Отже, цей спір стосується оскарження дій органу владних повноважень та справа не підпадає під перелік справ підвідомчих загальним судам. Враховуючи викладене, просить у позові відмовити у повному обсязі. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. у судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, будь-яких заяв чи клопотань не надала. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 30.10.2007 між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] було укладено Кредитний договір №ROD0GA0000000019 та Додаткову угоду до кредитного договору. Забезпечення виконання зобов`язань позичальником за вказаним договором виступає іпотека на будинок житловою площею 57,60 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 29-32). 19 червня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис №1684, на підставі якого звернено стягнення на нерухоме майно житловий будинок [ADDRESS] , що належить позивачу [PERSON] на праві власності. Вказано, що зазначене майно на підставі договору іпотеки №ROD0GA0000000019, посвідченого 30.10.2007 року, передане в іпотеку АТ К «Приватбанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації майна запропоновано задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» у розмірі: заборгованості за тілом кредиту 4730,30 доларів США; заборгованість за відсотками 1178,19 доларів США; комісія 756,88 доларів США; пеня 9907,52 доларів США, що всього становить 16\~572 доларів США 89 центів, що за курсом НБУ станом на 30.01.2019 становить 460\~263 грн. 36 коп., витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису 3500 гривень. Всього 463\~763 грн 36 коп. (а.с.19). 10 серпня 2022 року на підставі вказаного виконавчого напису заступником начальника відділу ДВС у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кононюк В.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за заявою АТ КБ «Приватбанк» ВП №69600935. В межах вказаного виконавчого провадження 10 серпня 2022 року заступником начальника відділу ДВС також була винесена постанова про стягнення виконавчого збору (а.с. 20-22). Частиною 6 статті 55 Конституції України гарантовано право кожного захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Стаття 18 Цивільного кодексу України передбачає можливість захисту цивільних прав нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі, але у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 цього Закону визначені умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з пп. 3.1 - 3.5 п. 3 глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо: 1) подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999, нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1 -1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 скасовано; визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів № 662 від 26.11.2014, у тому числі в частині доповнення переліку після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості . Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Оскаржуваний позивачем виконавчий напис вчинений нотаріусом 19.06.2019, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Водночас представником відповідача, якому були направлені позовна заява та додані до неї документи, не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що ним були надані нотаріусу всі передбачені законом документи на підтвердження існування та безспірності заборгованості позивача. У постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17 викладений правовий висновок про те, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 зроблено висновок, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України Про нотаріат у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Інформація про наявність у суді іншого позову стягувача до боржника чи боржника до стягувача сама по собі не є доказом недотримання умови щодо безспірності заборгованості. Якщо порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, допущені нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, не свідчать про недотримання умов вчинення виконавчого напису, передбачених статтею 88 Закону України «Про нотаріат», та не призвели до порушення гарантованих законом прав боржника або стягувача, вони не можуть слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17 та узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України Про нотаріат захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.06.2020 у справі № 645/1979/15-ц. У правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 10.11.2021 у справі № 554/6777/17-ц зазначається, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Матеріалами справи встановлено, що Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 11 квітня 2017 року у справі №559/1004/15-ц позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто на користь позивача з [PERSON] 4960 доларів США заборгованість за тілом кредиту; 424,62 долари США заборгованість за відсотками; комісія 105,88 доларів США№ пеня 144,78 доларів США, всього 6\~363 доларів США 08 центів, що за курсом НБУ на 07.04.2015 року становить 132\~109 грн. 71 коп. Стягнуто судові витрати у справі (а.с. 25-26). Відповідно до постанови про закриття виконавчого провадження №55825027 від 29.12.2021 року заборгованість [PERSON] погашена повністю (а.с.28). Таким чином, станом на 19 червня 2019 року вже існувало рішення, що набрало законної сили стосовно одного і того ж кредитного Договору, додатком до якого є договір іпотеки. Позивач стверджує, що кредит, про який іде мова він виплатив, що апріорі свідчить про неможливість стягнення суми боргу у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, оскільки між сторонами є спір щодо наявності такої заборгованості. За таких обставин, оскільки суд дійшов висновку про наявність між сторонами спору щодо існування заборгованості позивача за вищевказаним кредитним договором, а отже безспірність заборгованості позивача як обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису в даному випадку очевидно відсутня, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та визнати зазначений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Щодо тверджень представника відповідача, що АТ КБ «Приватбанк» є неналежним відповідачем у даній справі, суд звертає увагу на наступне. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року в справі № 474/106/18 (провадження № 61-13847св19) зазначено, що "відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача". Щодо розподілу між сторонами судових витрат суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 992,40 грн. (за подання позову), відповідно до квитанції 14 від 15.08.2022 (а.с.11) та 496,20 грн. (за подання заяви про забезпечення позову справа № 559/1939/22 провадження № 2-з/559/24/2022), відповідно до квитанції №15\~від 15.08.2022\~(а.с.10), підтверджується наявними в матеріалах справи документами. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених останнім судових витрат зі сплати судового збору у загальному розмірі 992,40 грн., та повернути [PERSON] з Державного бюджету надмірно сплаченого судового збору у розмірі 496,20 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved