Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: здійснити поділ майна подружжя [PERSON] та [PERSON] , та припинити право спільної сумісної власності на майно, визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину нежитлової будівлі магазину " [INFO] " , загальною площею 154,3 м2, що знаходиться в [ADDRESS] , вартість майна становить 100 000 грн., житловий будинок, загальною площею 355,7 м2 , житловою площею 112,1 м2, що знаходиться на земельній ділянці площею 0,15 га, кадастровий номер 1820600000:01:002:0404, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , вартість майна становить 300 000 грн., земельну ділянку, загальною площею 0,2 га, кадастровий номер 1820600000:01:002:0405, що розташована за адресою [ADDRESS] , вартість майна 21 680 грн., земельну ділянку, загальною площею 0,3532 га, кадастровий номер 1820600000:01:002:0419, що розташована за адресою [ADDRESS] , вартість майна 38, 287 грн., а загальна вартість майна становить 459 967 грн., а за [PERSON] визнати право власності на автомобіль TOYOTA HIGHLANDER , 2014 року випуску, вартістю 250 000 грн., та автомобіль TOYOTA RAV4, 2018 року випуску, вартістю 350 000 грн. , на загальну вартість 600 000 грн. В обгрунтування позову вказав, що між ним та [PERSON] , 09.11.2010 року було зареєстровано шлюб. На час подання даного позову у Баранівському районному суді знаходиться на розгляді позов про розірвання шлюбу між ними. За роки спільного життя сторонами було придбано наступне майно: 1.1/4 частина нежитлової будівлі магазину « [INFO] », загальною площею - 154,3 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] . 2.Житловий будинок, загальною площею - 355,7 кв.м., житловою площею - 112,1 кв.м., який знаходиться на земельній ділянці, загальною площею 0, 15 га, кадастровий номер якої 1820600000:01:002:0404, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 3.Земельна ділянка, загальною площею - 0,2 га, кадастровий номер 1820600000:01:002:0405, що розташована за адресою : [ADDRESS] . 4.Земельна ділянка, загальною площею - 0,3532 га, кадастровий номер 182060000:01:002:0419, що розташована за адресою : [ADDRESS] . 5.Автомобіль марки TOYOTA HIGHLANDER 2014 року випуску. 6.Автомобіль марки TOYOTA RAV4, 2018 року випуску. В добровільному порядку розділити майно не змогли, а тому позивач змушений звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою Баранівського районного суду від 25.07.2022 року відкрито загальне позовне провадження по справі, надано відповідачеві строк для подання відзиву, роз`яснено учасникам справи права та наслідки невчинення ними відповідних процесуальних дій, справу призначено до підготовчого засідання, в яке викликано учасників справи ( а.с. 31 - 32). В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовільнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнає. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки відповідач\~ позов\~ визнала, про що подала письмову заяву, що не\~ протирічить вимогам закону, не порушує права та законні\~\~ інтереси\~ інших осіб, тому\~ суд дійшов висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, суд\~ постановляє рішення у\~ підготовчому\~ судовому засіданні, що відповідає вимогам\~ ч. 3\~ ст. 200 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги \~\~обгрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 09.11.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб (а.с. 10) . За час спільного подружнього проживання [PERSON] та [PERSON] в період шлюбу було набуто майно, яке за спільною домовленістю між сторонами зареєстровано за [PERSON] , а саме: 1/4 частина нежитлової будівлі магазину « [INFO] », загальною площею - 154,3 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] , житловий будинок, загальною площею - 355,7 кв.м., житловою площею - 112,1 кв.м., який знаходиться на земельній ділянці, загальною площею 0, 15 га, кадастровий номер якої 1820600000:01:002:0404, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка, загальною площею - 0,2 га, кадастровий номер 1820600000:01:002:0405, що розташована за адресою : [ADDRESS] , земельна ділянка, загальною площею - 0,3532 га, кадастровий номер 182060000:01:002:0419, що розташована за адресою : [ADDRESS] , автомобіль марки TOYOTA HIGHLANDER 2014 року випуску та автомобіль марки TOYOTA RAV4, 2018 року випуску, відповідно до відомостей з Державного реєстру правочинів, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 12, 15-16,18, 20, 22, 23, 24 ). Таким чином, наведені обставини свідчать про те, що подружжям за час перебування у зареєстрованому шлюбі, було придбано зазначене майно, відповідач не спростувала належними та допустимими доказами презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, а тому вказане нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч.1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Згідно з частиною першою статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» ). Позивачем надано допустимі та належні докази, які підтверджують право власності на вказану 1/4 частину нежитлової будівлі магазину, житловий будинок, земельні ділянки та автомобілі та доведено в який період часу вказане майно набуте . Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та поділу майна подружжя. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved