Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

Адвокат [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини, посилаючись на те, щопозивач проживає однією сім`єю зі своєю донькою [PERSON] . Відповідач має малолітню дитину - [PERSON] , яка доводиться позивачу внучкою та проживає разом з останньою. Батько [PERSON] записаний за вказівкою матері у порядку ст. 135 СК України. Протягом останнього року відповідач майже повністю припинила спілкування з донькою, не проявляє до неї материнської турботи та піклування про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує належного медичного догляду та лікування дитини, не виявляє достатнього інтересу до її внутрішнього світу, не цікавиться успіхами доньки у розвитку здібностей до навчання та не забезпечує її матеріально. Крім того, відповідач схильна до зловживання спиртними напоями, під час яких часто проявляє агресію до оточуючих навіть в присутності дитини, що ставало приводом до порушення відносно неї кримінальних проваджень та справ про адміністративні правопорушення. Така поведінка відповідача негативно впливає на здоров`я малолітньої [PERSON] , внаслідок чого дитина часто прокидається уві сні через тривожні сни та плаче. Відтак, для уникнення негативного впливу відповідача на дитину, [PERSON] , позивач змушена проживати разом з внучкою та виконувати обов`язки по її догляду, вихованню та матеріальному забезпеченню. У зв`язку з наведеним, просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2022 року у зазначеній справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання з повідомленням учасників справи на 29 вересня 2022 року. Позивач та її представник в підготовче засідання не з`явилися, адвокат Оніщук В.І. подав до суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Просив ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Відповідач у підготовче засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Просить ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Представник органу опіки та піклування Вільшанської селищної ради Кіровоградської області в підготовче засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення зокрема, у разі визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Відповідно достатті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. За змістом статей 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України. Статями 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікованаПостановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція про права дитини) передбачено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Статтею 51 Конституції України проголошено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Тобто, держава визнає захист прав і свобод дитини одним з пріоритетів своєї політики та гарантує дитині рівень життя, необхідний для гармонійного розвитку. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У частинах 8-10 статті 7 СК України зазначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (частини 1, 2 статті 155 СК України). Згідно зі ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Olsson v. Sweden" (№2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, №250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі "Johansen v. Norway" від 07 серпня 1996 року, § 78). Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення ЄСПЛ у справі "Хант проти України"). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28 жовтня 2020 року Добровеличківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Батьками у вказаному свідоцтві зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Згідно з довідкою виконавчого комітету Вільшанської селищної ради від 09 вересня 2022 року за №195, виданою старостою Йосипівського старостинського округу, малолітня донька [PERSON] , [PERSON] , 2020 р.н., проживає в домоволодінні бабусі [PERSON] по [ADDRESS] і знаходиться під постійним її наглядом (а.с.13). Відповідно до довідки-характеристики, виданої виконавчим комітетом Вільшанської селищної ради 07 вересня 2022 року за №193, [PERSON] проживає в [ADDRESS]. Не навчається і не працює, вживає спиртні напої, в стані алкогольного сп`яніння схильна до неадекватних, агресивних дій, має на утриманні малолітню доньку (а.с.14). Згідно з довідкою-характеристикою, виданою виконавчим комітетом Вільшанської селищної ради 07 вересня 2022 року за №192, [PERSON] проживає в [ADDRESS] без реєстрації за місцем проживання. Не працює, проживає в громадянському шлюбі з [PERSON] , має на утриманні неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO]. Скарг в сільську раду на поведінку від сусідів та жителів села не надходило (а.с.15). Відповідно до акту №118 від 27.07.2022 обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS] , умови проживання добрі, на момент обстеження в будинку чисто, з гарячого харчування - тушена картопля, олів`є. Родина проживає за рахунок заробітків [PERSON] , соціальних виплат як матері- одиночці [PERSON] , утримання підсобного господарства (а.с.16). Згідно з висновком органу опіки та піклування Вільшанської селищної ради Кіровоградської області від 28 вересня 2022 року за №01-21/440/1, беручи до уваги те, що [PERSON] самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, не спілкується з донькою [PERSON] , не надає матеріальної підтримки, не цікавиться її здоров`ям, фізичним та розумовим розвитком, орган опіки та піклування виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Кіровоградської області вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини - [PERSON] , [INFO] . У справі "Мамчур проти України" (заява №10383/09) від 16 липня 2015 року ЄСПЛ вказав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Разом з тим, у рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява №2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Крім того, у рішенні від 30 червня 2020 року у справі "Ілля Ляпін проти Росії" (заява №70879/11) ЄСПЛ зауважив про те, що в інтересах дитини також забезпечити її розвиток у здоровому навколишньому середовищі, і батько не може мати права відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вживати таких заходів, які б могли завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини. Найкращі інтереси дитини можуть, в залежності від їх характеру і серйозності, превалювати над інтересами батьків. Також у цьому рішенні ЄСПЛ зазначив про те, що якщо батько не підтримує стосунків з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантоване Конвенцією. З огляду на викладене, враховуючи те, що [PERSON] без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання дитиною освіти, не цікавиться життям дитини, не бере участі у її вихованні та не виконує батьківських обов`язків, що має систематичний та постійний характер, зважаючи на обґрунтовані висновки служби у справах дітей та органу опіки та піклування про те, що позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати інтересам дитини, враховуючи вину відповідача, яка полягає в свідомому ухиленні від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та забезпечення здобуття нею освіти, суд доходить висновку про позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] . Разом з цим, суд враховує те, що відповідач визнала позов в повному обсязі і визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судові витрати залишити по фактично понесеним. На підставі викладеного та

Outcome: approved