Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-29 00:00:00

У травні 2022 року позивач [PERSON] звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування. Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 5,69 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП ім. Фрунзе на території Носівської міської ради Чернігівської області, яке належало померлому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0259449. За життя [PERSON] заповіту не складав, спадкова справа після його смерті не заводилася. Спадкоємство після його смерті здійснюється за законом. На день смерті [PERSON] проживав у [ADDRESS] . Разом із ним на день його смерті проживали його дружина [PERSON] та син [PERSON] . Вони фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, тобто прийняли спадщину після смерті [PERSON] та, відповідно, у рівних частинах (по 1/2 частини кожен) успадкували належне йому право на земельну частку (пай). [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті Носівською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 327/2006, відповідно до якої спадщину після смерті [PERSON] прийняли її син [PERSON] та внука [PERSON] , на користь якої від прийняття спадщини відмовилася дочка спадкодавця [PERSON] . Отже, [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці першої черги за законом після смерті [PERSON] у рівних частинах (по 1/4 кожен) успадкували належну їй 1/2 частини права на земельну частку (пай), яке на підставі сертифіката серії ЧН № 0259449 належало [PERSON] [INFO] помер [PERSON] , який за життя склав заповіт, яким належні йому на праві власності земельні ділянки з кадастровими номерами 7423810000:02:002:2967 та 742381000:02:002:1952, які розташовані на території Носівської міської ради Чернігівської області, заповів [PERSON] . [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , за її заявою приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області Чуєнко Л.А. було заведено спадкову справу за № 80/2020 до майна померлого [PERSON] [INFO] на ім`я [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкові земельні ділянки, які були охоплені заповітом. [PERSON] є рідним дядьком по лінії матері [PERSON] , тобто після його смерті вона в силу ст. 1265 ЦК України має право на спадкування частини спадщини, що не охоплена заповітом, як спадкоємець п`ятої черги за законом. [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] , тому вона успадкувала після його смерті належне йому 3/4 частини права на земельну частку (пай), яке на підставі сертифіката серії ЧН № 0259449 належало [PERSON] . Указаний сертифікат було втрачено, про що опубліковано оголошення в газеті «Носівські вісті». У порядку досудового врегулювання спору [PERSON] зверталася до Носівської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй у порядку спадкування після смерті [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частини права на земельну частку (пай), а також до приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Чуєнко Л.А. із заявою про видачу їй у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/4 частини права на земельну частку (пай). Однак, нотаріусами відмовлено позивачеві у видачі вказаних свідоцтв у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи сертифіката на право на земельну частку (пай). Тому позивач просила судовим рішенням визнати за нею право: - на 1/4 частини права на земельну частку (пай) розміром 5,69 умовних кадастрових гектарів, яке згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0259449 належало [PERSON] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; - на 3/4 частини права на земельну частку (пай) розміром 5,69 умовних кадастрових гектарів, яке згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0259449 належало [PERSON] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді від 01 червня 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 22 вересня 2022 року. Ухвалою суду від 22 вересня 2022 року закрито підготовче провадження в цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 30 вересня 2022 року. У судове засідання позивач не з`явилася, але до початку розгляду справи по суті подала до суду заяву, у якій зазначила, що вона підтримує свої позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача Носівської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явилася, але до початку розгляду справи по суті подала до суду заяву, у якій указала, що відповідач просить розглянути цивільну справу без участі представника міської ради за наявними в ній матеріалами та дослідженими в судовому засіданні доказами та винести рішення на розсуд суду відповідно до вимог чинного законодавства України, заявлені позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд проводить судове засідання за відсутності учасників справи та вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст. 12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 77-78 ЦПК України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя набув право на земельну частку (пай) розміром 5,69 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП ім. Фрунзе на території Носівської міської ради. На його ім`я було виписано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0259449, який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 234 від 25 грудня 1996 року. Вартість земельних ділянок згідно з даним сертифікатом становить 106568,49 грн., що підтверджується копією повідомлення управління в Ніжинському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 678/32-21 від 03 грудня 2021 року (а. с. 7) та повідомленням Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № К-334/0-315/6-22 від 01 лютого 2022 року (а. с. 28). Судом установлено, що оригінал вищевказаного сертифіката на право на земельну частку (пай) втрачено, що підтверджується оголошенням в місцевій газеті «Носівські вісті» від 23 січня 2022 року (а. с. 25). [INFO] в м. Носівка Чернігівської області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 6). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 08 червня 2022 року (а. с. 46), а тому спадкоємство після його смерті здійснюється за законом. Судом встановлено, що спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилася, що підтверджується повідомленням Державного нотаріального архіву Чернігівської області № 1320/01-17 від 08 червня 2022 року та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 44). Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), той з подружжя, який його пережив, і батьки (усиновителі) померлого. Судом встановлено, що на день своєї смерті [PERSON] проживав у [ADDRESS] . Разом із ним на день смерті проживали [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області № 1249 від 01 жовтня 2020 року (а. с. 9). [PERSON] була дружиною померлого [PERSON] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя (а. с. 10). [PERSON] був сином померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 11). Отже, вони обоє були спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Абзацом 2 пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Міністерством юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, установлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним. У судовому засіданні встановлено, що в силу ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON] , вступивши в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживали разом зі спадкодавцем на час його смерті (а. с. 9). Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Отже, після смерті [PERSON] його дружині [PERSON] та сину [PERSON] стало належати в рівних частинах (по 1/2 частини кожному) право на вищевказану земельну частку (пай), яке належало померлому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0259449. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 12). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 48-49) та матеріалами спадкової справи № 327/2006 (а. с. 79-83). Отже, спадкування після її смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, його дружина та батьки. [PERSON] був сином померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 11). [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] (а. с. 19), копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян до державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища [PERSON] (а. с. 20). Отже, вони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] . [PERSON] є рідною внукою померлої [PERSON] по лінії матері, що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] (а. с. 19), копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян до державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища [PERSON] (а. с. 20), копією свідоцтва про народження [PERSON] (а. с. 21), копією свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] (а. с. 22), копією свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а. с. 23), копією свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] (а. с. 24). Судом встановлено, що спадкова справа до майна померлої [PERSON] заведена Носівською районною державною нотаріальною конторою за № 327/2006, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину (а. с. 51). Із копії спадкової справи до майна померлої [PERSON] убачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли її син [PERSON] та внука [PERSON] , на користь якої від прийняття спадщини відмовилася дочка спадкодавця [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтво про право на спадщину за законом (а. с. 79-83). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці першої черги за законом після смерті [PERSON] у рівних частинах (по 1/4 частини кожен) успадкували належну їй 1/2 частини права на земельну частку (пай), яке на підставі сертифіката ЧН № 0259449 належало [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 14). За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Дмитренко В.М., зареєстрований в реєстрі за № 859, яким належні йому на праві власності земельні ділянки, які розташовані на території Носівської міської ради Чернігівської області (кадастровий номер 742381000:02:002:2967 та 7423810000:02:002:1952), заповідав [PERSON] , що підтверджується копією заповіту (а. с. 16) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 54-55). На день своєї смерті [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] , один, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області № 1251 від 01 жовтня 2020 (а. с. 15). До майна померлого [PERSON] приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області Чуєнко Л.А. заведено спадкову справу за № 80/2020, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину (а. с. 53). З матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частки у праві власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7423810000:02:002:1952 та на 1/2 частки у праві власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7423810000:02:002:2967. Судом встановлено, що спадкове майно у вигляді 3/4 частини права на земельну частку (пай), яке належало спадкодавцю [PERSON] на підставі сертифіката серії ЧН № 0259449, виданого на ім`я [PERSON] , не охоплене заповітом [PERSON] . Відповідно до ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Отже, спадкування 3/4 частини права на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] здійснюється за законом на загальних підставах. Згідно з ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. [PERSON] є рідною племінницею [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] (а. с. 11), копією свідоцтва про народження [PERSON] (а. с. 19), копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища [PERSON] (а. с. 20), копією свідоцтва про народження [PERSON] (а. с. 21), копією свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] (а. с. 22), копією свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а. с. 23), копією свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] (а. с. 24). Отже, крім того, що [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, вона також є його спадкоємцем п`ятої черги за законом. Судом установлено, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] , а тому суд робить висновок, що вона успадкувала після смерті [PERSON] належне йому право на 3/4 частини права на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом серії ЧН № 0259449. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Судом установлено, що [PERSON] зверталася до Носівської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй у порядку спадкування після смерті [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частини права на земельну частку (пай), яке на підставі сертифіката серії ЧН № 0259449 належало [PERSON] . Також [PERSON] зверталася до приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Чуєнко Л.А. із заявою про видачу їй у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/4 частини права на земельну частку (пай), яке на підставі сертифіката серії ЧН № 0259449 належало [PERSON] . Однак, нотаріуси відмовили позивачеві у видачі таких свідоцтв у зв`язку з відсутністю в матеріалах спадкових справ сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0259449, що підтверджується постановою державного нотаріуса Носівської районної державної нотаріальної контори Перев`язко Л.М. № 1182/02-31 від 30 листопада 2021 року (а. с. 26) та постановою приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А. № 25/02-31 від 18 січня 2022 року (а. с. 27). У п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 6 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно з п. п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам-власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Видача дубліката чи повторного сертифіката на право на земельну частку (пай) законодавством не передбачена. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, ураховуючи вищевикладені правові норми, суд робить висновок, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач [PERSON] сплатила судовий збір у сумі 1065,69 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а. с. 3). Ураховуючи, що заява представника відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову.

Outcome: approved