Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

[PERSON] в інтересах якого діє адвокат Повалій О.В. 01 липня 2022 року звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чорметавтоматика» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання, в якому просить суд стягнути з відповідача 150\~000 грн. моральної шкоди, у зв`язку із отриманим професійним захворюванням. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що з 25.06.2002 по 14.10.2004 працював на підприємстві відповідача, ремонтна дільниця №3, електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування. 14.10.2004 позивача звільнено з роботи за власним бажанням. За час роботи на підприємстві позивач отримав професійне захворювання від 22.06.2006, затверджене в.о. головного Державного санітарного лікаря Саксаганського району. П.7 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 23.06.200 №26, встановлено наявність у позивача професійних захворювань, а саме: радикулопатія попереко-крижова з порушенням біомеханіки хребта 2-3 ст., помірно вираженим периферичним нейроваскулярним синдромом нижніх кінцівок та дистрофічними проявами у вигляді лівобічного кульшового періатрозу ПФС 1-2 ст. стабільним больовим синдромом; деформуючий артроз ліктьових суглобів з больовим компонентом ПФ 1 ст. Згідно довідки Міжрайонної профпатологічної МСЕК від 23.08.2006 року серії ДНА-02 №012872 позивачу первісно визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 40% та встановлено 3-ю групу інвалідності з 21 серпня 2006 по 01 вересня 2007 при цьому зазначено про потребу позивача в забезпеченні медикаментозного лікування, санаторно-курортного лікування. Згідно довідки Міжрайонної профпатологічної МСЕК від 08.10.2007 року серії МСЕ-ДНА-01 №580514 позивачу визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 40% та встановлено 3-ю групу інвалідності безстроково у зв`язку з професійним захворюванням, протипоказана важка праця, вимушена поза, переохолодження. У зв`язку вказаним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування позбавляє позивача вести повноцінний спосіб життя. Просить стягнути з відповідача на свою користь 150000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Ухвалою судді від 04 липня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 28 вересня 2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача проти заявлених вимог заперечує, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Посилається на те, що позивач з моменту свого працевлаштування на посади, які передбачають працю в умовах запиленості повітря, тобто такі, які значним чином можуть позначитися на його здров`ї в повній мірі був обізнаний про умови праці, можливі шкідливі фактори. А також той факт, що причиною виникнення професійного захворювання став факт довготривалості 27 років 8 місяців при загальному стажі роботи в 39 років 9 місяців (з них на ТОВ «Чорметавтоматика» повних 27 календарні місяці, то вбачається безпідставність позовних вимог позивача саме на адресу ТОВ «Чорметавтоматика».Також, на думку відповідача, позивачем не доведено наявність моральних страждань, оскільки надані письмові докази до позову свідчать лише про факти роботи позивача на підприємстві відповідача, встановлення йому профзахворювання та стійкої втрати працездатності і не доводять дійсний розмір заподіяної моральної шкоди. Крім того, відповідач зазначає, що із долучених доказів вбачається, що позивач, незважаючи на явні ознаки ушкодження здоров`я продовжував працювати у шкідливих та важких умовах праці.\~Крім того, відповідач вважає, що відсутній причинно-наслідковий зв`язок між професійним захворюванням позивача та його роботою у відповідача. Заявлена до стягнення сума моральної шкоди, на думку відповідача, не відповідає критеріям розумності і справедливості та не може бути стягнута з відповідача, оскільки правовідносини позивача та відповідача ґрунтувались на трудовому договорі, а до цих правовідносин не може застосовуватись такий спосіб захисту як компенсація моральної шкоди. За відсутності доведених фактів спричиненої позивачу моральної шкоди є недоведеними його твердження щодо зміни умов життя і тривалості душевних страждань. Просить відмовити в задоволенні позову. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] працював у період з 25.06.2002 по 14.10.2004 у ТОВ «Чорметавтоматику» (а.с.8-11). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 23.06.200 №26 від 22 червня 2006 року, встановлено наявність у [PERSON] професійні захворювання:\~радикулопатія попереко-крижова з порушенням біомеханіки хребта 2-3 ст., помірно вираженим периферичним нейроваскулярним синдромом нижніх кінцівок та дистрофічними проявами у вигляді лівобічного кульшового періатрозу ПФС 1-2 ст. стабільним больовим синдромом; деформуючий артроз ліктьових суглобів з больовим компонентом ПФ 1 ст. (а.с.12-13). Відповідно до 13 акту оцінка умов праці позивача по діючим на момент розслідування класифікаціям віднесені до ІІІ кл. 3 ст. шкідливості згідно гігієнічної класифікації. Згідно до п. 15 акту зазначено, що позивач підлягає раціональному працевлаштуванню. П. 16 акту встановлює, що професійне захворювання виникло з таких обставин: позивач [PERSON] протягом 27 років 8 місяців працював в Криворізьке електронне підприємство, цех №6,3,1,8 з 09.19778 по 06.1994 - електрослюсар 5 роз. зайнятий на ремонтні електроустаткування в кар`єрах і основних цехах КЗКу; ЗАТ «Електромашпромсервіс», електроремонтне підприємство №8 з 06.1994 по 06.1998 - електрослюсар 5 роз., зайнятий на ремонті електроустаткування в основних цехах і кар`єрах КЗКу; КДГМК «Криворіжсталь», КЗК, РУ з 06.1998 по 05.2002 - електрослюсар черговий та з ремонту устаткування в кар`єрі 5 роз.; ТОВ « «Чорметавтоматика», ремонтна дільниця №3 з 06.2002 по 10.2004 - електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування 5 роз.; ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг». ШУ, гірничий цех з 10.2004 по 06.2006 електрослюсар (слюсар) черговий та з ремонту устаткування 5 роз. Потягом зазначеного стажу 27 р. 8 міс. Виконував важку роботу в незручній та вимушеній робочій позі через недосконалість робочих місць. Внаслідок зазначеного вище хронічного професійного захворювання, згідно довідки Міжрайонної профпатологічної МСЕК від 23.08.2006 року серії ДНА-02 №012872 позивачу первісно визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 40% та встановлено третю групу інвалідності з 21 серпня 2006 по 01 вересня 2007 при цьому зазначено про потребу позивача в забезпеченні медикаментозного лікування, санаторно-курортного лікування (а.с.15). Відповідно до довідки Міжрайонної профпатологічної МСЕК від 08.10.2007 року серії МСЕ-ДНА-01 №580514 позивачу визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 40% та встановлено 3-ю групу інвалідності безстроково у зв`язку з професійним захворюванням, протипоказана важка праця, вимушена поза, переохолодження (а.с.14). Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.\~Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.\~ Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності.\~Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням втрати працездатності у розмірі 40% первинно, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання позивач відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд враховує, що період роботи позивача в шкідливих умовах на підприємстві відповідача 27 років 08 місяців, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що позивачу первинно встановлено 40% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 60 000 гривень. Як передбачено частиною 1\~статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Загальний розмір позовних вимог, які підлягають задоволенню 60 000 гривень. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі\~ст. 141 ЦПК України, суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», та характер позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я, визначеної у грошовому вимірі, яка є майновою. Згідно із пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору встановлюється в розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 1500 грн. У зв`язку з цим суд вважає за необхідне судовий збір в розмірі 600,00 грн. стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України (з розрахунку: розмір вимог, що підлягають задоволенню 60000 х 100% / розмір заявлених вимог 150000 = 40%; 40%*1500 / 100% =600,00).

Outcome: partial