Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

02 вересня 2022 року до суду звернувся представник [PERSON] , адвокат Фофанов Я.Л., з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідача, [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка є інвалідом з дитинства ІІІ групи, та яка продовжує навчання в Відокремленому структурному підрозділі «Запорізький Електротехнічний фаховий коледж Національного університету «Запорізька Політехніка» в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою; також просив допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу, встановленого законом. Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача всі понесені позивачем витрати на надані послуги адвокатом за складання позовної заяви та участь у судових засіданнях, які будуть додатково обґрунтовані та надані суду. Представник позивача також просить допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу, встановленого законом. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 21.09.2002 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що свідчить видане Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції свідоцтво про одруження серія [NUMBER] . [INFO] у позивача з відповідачем народилася донька - [PERSON] , про що свідчить видане Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції свідоцтво про народження, серія [NUMBER] та зроблено відповідний актовий запис № 664. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання доньки. 16.05.2006 р. шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу, видане Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, серія [NUMBER] та зроблено в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу запис за № 236. Крім того, в 2006 році рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя по справі № 2-850 призначено аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до виповнення дитиною 18 років щомісячно. В 2007 році через тяжку хворобу донька [PERSON] втратила слух. 11.03.2008 року медичним висновком № 280, який був складений дитячою поліклінікою № 3 Шевченківського району м. Запоріжжя у доньки встановлено захворювання Двухстороння сенсоневральна глухота ІV Н90.3, додано копію медичного висновку та корінця медичного висновку. З 11.03.2008 р. [PERSON] є інвалідом дитинства по слуху. 04.08.2022 р. Випискою з акту огляду медико-соціальної експертної комісії було підтверджено у доньки інвалідність з дитинства по слуху та встановлена ІІІ група інвалідності. Позивач не звертався до відповідача за компенсацією додаткових витрат на лікування та соціалізацію дитини (придбання слухових апаратів, тощо) та настійно здійснювала купівлі всіх необхідних приладів та ліків. На сьогодні доньці, [PERSON] , виповнилося 18 років, у зв`язку з чим вона є повнолітньою, однак продовжує навчатися у Відокремленому структурному підрозділі «Запорізький Електротехнічний фаховий коледж Національного університету «Запорізька ПолітехніКА». Донька навчається на денній формі навчання на 3 курсі з 01.09.2020 р. по 30.06.2024 року та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Підтвердженням навчання [PERSON] є довідка № 58/22-3 від 05.08.2022 року, яка була видана ВСП «ЗЕФК НУ «Запорізька Політехніка». На теперішній час донька мешкає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Підтвердженням зазначеного факту є довідка про реєстрацію місця проживання особи, вих. № 04-2617-20058 від 29.10.2018 року. Позивач працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «СЕ ТРЕЙДІНГ» та іншого заробітку не має, тому донька потребує матеріальної допомоги від відповідача. Відповідач працює в Публічному акціонерному товаристві «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» та має постійний заробіток. Зазначених грошей, які були призначені судом в якості аліментів в 2006 році не вистачає на забезпечення всіх потреб дитини. Окрім того, дитина продовжує навчатися після досягнення нею 18 років. Тому з метою визначення та затвердження розміру аліментів, позивач вимушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та просить суд стягувати кожного місяця з відповідач аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі № 336/4366/22 (номер провадження 2/336/3615/22). Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , [INFO] . Позивач повинен направити третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] копію позовної заяви з додатками, а докази такого направлення надати суду до 26 вересня 2022 року. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву, третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору право для надання пояснень щодо аргументів і міркувань на підтримку або заперечення проти позову. Також роз`яснено право на подання відповіді на відзив та заперечення. 21 вересня 2022 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи описів вкладення до експрес листів з фіскальними чеками та накладними в якості підтвердження направлення 20.09.2022 року уточненого позову на адресу [PERSON] та [PERSON] 28 вересня 2022 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про долучення довідок про місце роботи та дохід позивача, а також подана заява про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу по даній справі. Позивач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. Від представника позивача надійшла заява, відповідно до якої позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. 03 жовтня 2022 року на адресу суду від нього надійшла заява, в якій просить справу розглянути без його участі. Позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дочки, яка продовжує навчання, визнає повністю, згоден сплатити витрати на адвоката в сумі 2\~500,00 грн. Інших неповнолітніх дітей на утриманні не має. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов просила задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. А у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не порушує його чи інших осіб інтересів, не суперечить вимогам закону і тому приймається судом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , з 21 вересня 2002 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] видане Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції (а.пр. 10). Від цього шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] , про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 664, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (а.пр. 11). 16 травня 2006 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 236, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданим Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (а.пр. 14). Крім того, в 2006 році рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя по справі № 2-850 стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнення проводити з 25 січня 2006 року до повноліття дитини, щомісячно, що підтверджується копією виконавчого листа (а.пр. 15-18). Відповідно до свідоцтва про зміну імені [PERSON] змінила ім`я на [PERSON] , про що в книзі реєстрації зміни імені 15 квітня 2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 14, що свідоцтвом серії [NUMBER] виданим Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (а.пр. 19). [PERSON] , навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Запорізький Електротехнічний фаховий коледж Національного університету «Запорізька Політехніка» за денною формою навчання на 3 курсі, в групі Д 3\~202/9. Термін навчання 01.09.2020 р. до 30.06.2024 року, що підтверджується відповідною довідкою № 58/22-3 від 05.08.2022 року, видана ВСП «ЗЕФК НУ «ЗАПОРІЗЬКА ПОЛІТЕХНІКА» (а.пр. 23). [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відміткою про місце проживання в паспорті на ім`я [PERSON] (а.п. 7-8). [PERSON] , мешкає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи, вих. № 04-2617-20058 від 29.10.2018 року (а.пр. 20). З аналізу цих документів, вбачається, що [PERSON] , та її мати [PERSON] зареєстровані та разом проживають за одною адресою. Відповідач [PERSON] , зареєстрований за іншою адресою. Позивач працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «СЕ ТРЕЙДІНГ» на посаді бухгалтера з 01 грудня 2021 року по теперішній час, що підтверджується відповідною довідкою № 117 від 27 вересня 2022 року. Відповідно до довідки про доходи позивачу нараховано дохід за період з 01.01. 2022 року по 31.08.2022 року 154\~861,3 грн., середньомісячний дохід за останні два місяці, за вирахуванням ПДФО складає 19\~965,22 грн., що підтверджується відповідною довідкою від 27 вересня 2022 року № СЕ00-000003. Позивач іншого заробітку не має, тому донька потребує матеріальної допомоги від відповідача. Відповідач визнав позовні вимоги, про що до суду надав відповідну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частиною 1 статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані, зокрема вартість навчання. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження тощо. Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітній сину чи дочці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виникнення даного аліментного зобов`язання є необхідна сукупність юридичних фактів, а саме: дитина досягла повноліття, але на момент звернення до суду з позовом не досягла 23-х років; дитина продовжує навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Запорізький Електротехнічний фаховий коледж Національного університету «Запорізька Політехніка» за денною формою навчання на 3 курсі, в групі Д 3 202/9. Термін навчання 01.09.2020 р. до 30.06.2024 року, у зв`язку з навчанням дитина потребує матеріальної допомоги. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та їх спроможність її надавати. Позивач працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «СЕ ТРЕЙДІНГ» на посаді бухгалтера з 01 грудня 2021 року по теперішній час, що підтверджується відповідною довідкою № 117 від 27 вересня 2022 року. Відповідно до довідки про доходи позивачу нараховано дохід за період з 01.01. 2022 року по 31.08.2022 року 154 861,3 грн., середньомісячний дохід за останні два місяці, за вирахуванням ПДФО складає 19 965,22 грн., що підтверджується відповідною довідкою від 27 вересня 2022 року № СЕ00-000003. Позивач іншого заробітку не має, тому донька потребує матеріальної допомоги від відповідача. Відповідач визнав позовні вимоги, про що до суду надав відповідну заяву. Відповідач є особою працездатного віку, працює в Публічному акціонерному товаристві «Запоріжсталь» та має постійний заробіток, чого відповідач не заперечує, не має на утриманні інших неповнолітніх дітей, позовні вимоги визнає та згоден сплачувати аліменти доньці, яка продовжує навчання. При визначені розміру аліментів на повнолітню доньку, суд враховує, що відповідач працює та отримує заробітну плату, на утриманні інших неповнолітніх дітей не має, за таких обставин суд вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісячно, задоволення цих позовних вимог не ставить відповідача в скрутне матеріальне становище. В матеріалах справи міститься медичний висновок № 280, корінець медичного висновку, виписка з акту огляду медико-соціальної експертної комісії, вказані документи підтверджують що [PERSON] є особою з інвалідністю, проте, суд не бере їх до уваги, у зв`язку з тим, що дана вказані документи є неналежним доказом в даній справі, оскільки в даній справі заявлені вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При вирішення даної справи суд враховує правові позиції Верховного Суду викладені в постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 661/4545/15-ц (провадження № 61-16093св18), постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі N 208/3075/16 (провадження N 61-1343св18), аналогічна позиція сформульована у постановах Верховного Суду: 1) від 21 березня 2018 року у справі N 308/2268/16-ц (провадження N 61-9486св18); 2) від 01 серпня 2018 року у справі N 539/2580/16-ц (провадження N 61-20377св18); 3) від 12 вересня 2018 року у справі N 350/326/17-ц (провадження N 61-15310св18); 4) від 10 жовтня 2018 року у справі N 216/3757/16-ц (провадження N 61-16217св18); 5) від 05 грудня 2018 року у справі N 701/699/16-ц (провадження N 61-20608св18). Також суд враховує правову позицію Верховного Суду висловлену в постанові від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 (провадження № 61-16005св20), відповідно до якої стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення, одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Після досягнення [PERSON] повноліття її матір [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Відповідно до частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Аналогічні положення містяться і в абз. 2 п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Судом встановлено та не заперечується сторонами, що повнолітня донька сторін [PERSON] проживає з матір`ю. Перебуває на її утриманні. Так, вимоги позивача про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання на користь матері є обґрунтованими та такими, що відповідають нормам сімейного законодавства. Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом 02 вересня 2022 року, тому саме з цього дня з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на повнолітню доньку, яка продовжує навчання. В частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, необхідно відмовити у зв`язку з тим, що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів може стосуватись лише розміру аліментів на неповнолітніх дітей. Положення ч.1 ст. 6 СК України передбачають, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. В даному випадку до суду подано позов на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Щодо судових витрат Позивачем також заявлені вимоги про стягнення судових витрат по справі. Згідно з ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до частин 1-3 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. До позову додано ордер серії АР № 1097075 про надання правничої допомоги адвокатом Фофановим Я.Л. від 0109.2022 року (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЗП № 001492 від 29 листопада 2017 року) Зоріній І.Є. в Шевченківському районному суді м. Запоріжжя, Запорізькому апеляційному суді, Верховному Суді (а.пр. 24-25). В матеріалах справи міститься договір № 56 про надання правової (правничої) допомоги, відповідно до якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати професійну правничу допомогу клієнту в даній справі. Клієнт зобов`язався виплатити адвокату гонорар за надання правничої допомоги. Сторони погодили обсяг правничої допомоги (а.пр. 26-29). В заяві про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу представник позивача просив стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на надані послуги адвокатом по складанню позовної заяви та участі у судових засіданнях у розмірі 2\~500,00 грн. Відповідно до додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги № 56 від 31.08.2022 року сторони домовились, що вартість послуг (гонорар) адвоката визначається за домовленістю сторін та складає 1 година роботи адвоката по складанню документів, участі у судовому засіданні, під час вивчення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, під час ознайомлення з матеріалами справи 1000,00 грн. Сторони також домовились, що вартість послуг (гонорар) адвоката за участь у судових засіданнях оплачується з розрахунку від 5 хвилин до 1 години 1000,00 грн. Відповідно до акту виконаних робіт до договору про надання правової допомоги № 56 від 30.08.2022 року адвокат склав та надіслав позовну заяву про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. На складання позову адвокатом витрачено 1 годину 30 хвилин, вартість цих послуг склала 1\~500,00 грн.; за прийняття участі в судовому засіданні (два) засідання вартість послуг склала 1000,00 грн. Таким чином, загальний розмір винагороди (гонорар) адвоката склав 2\~500,00 грн. Вказані послуги позивач [PERSON] сплатила, про що надана роздруківка про переказ грошових коштів. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення, серед іншого, суд вирішує питання як розподілити судові витрати. Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ч.1, 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). Згідно з правилами пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява N 19336/04, п. 268). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони. Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі N 826/1216/16 (провадження N 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. В матеріалах даної цивільної справи є документи, які містять детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом Фофановим Я.Л., обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Обсяг поданих суду позивачем та його представником документів по справі очевидно є пропорційним часу витраченому на їх складання, характер робіт не дублюється. Судом визначено співмірність та розмір витрат на правову допомогу відповідно до статті 137 ЦПК України, з урахуванням фактично витраченого часу на надання правничої допомоги адвокатом за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою. Клопотань від відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, не надходило, відповідач погодився сплатити витрати на адвоката в сумі 2\~500,00 грн. Відповідно до положень ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Кодексом не передбачено можливості суду ініціювати питання про зменшення витрат на правничу допомогу з власної ініціативи, що повною мірою відповідає принципу диспозитивності цивільного процесу. Відтак, питання про зменшення неспівмірних витрат на послуги адвоката може бути ініційоване лише іншою стороною процесу. На адресу суду від відповідача надійшла заява, в якій позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дочки, яка продовжує навчання, визнає, відповідач також погодився сплатити витрати на адвоката в сумі 2\~500,00 грн. Відповідно до ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. В даному випадку позовні вимоги про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання задоволені. Відповідач позов щодо стягнення аліментів визнав. Отже вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу підлягають задоволенню, оскільки ці вимоги відповідач також визнає та згоден сплатити вказані витрати. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Позивач звільнений від сплати судового збору при поданні вказаного позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 992,40 грн. у дохід держави у порядку ст. 141 ЦПК України Оскільки позові вимоги задоволені, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.

Outcome: partial