Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-06 00:00:00

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20.07.2022 задоволено частково позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 573384,38 грн., що складає Ѕ частину від отриманих [PERSON] коштів за договором позики, зареєстрованого в реєстрі за №5501 від 26.08.2020. В задоволенні іншої частини позову - відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 626,52 грн. 29.07.2022 року до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] - адвоката Старенького Сергія Євгенійовича про ухвалення додаткового рішення по справі № 761/34995/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, щодо стягнення з відповідача на користь позивач витрати на правничу допомогу у розмірі 62 100,00 грн. 09.09.2022 року до суду надійшли заперечення відповідача на заяву щодо постановлення додаткового рішення про стягнення судових витрат. У вказаних заперечення представником відповідача вказано, що відповідно до відомостей позовної заяви ціна позову становить 10379833,75 грн., судом задоволено позовну заяву [PERSON] частково та стягнуто з [PERSON] 573384,38 грн., що становить 5,53% відсотки від первісної ціни позову, відповідно, у випадку задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення на користь позивача може бути стягнуто 3428,60 грн., проте і в цьому розмірі судові витрати не підлягають стягненню з [PERSON] , оскільки представником позивача не надано належного документального оформлення їх понесення. Крім того, стороною відповідача вказано, що довідка про сплату наданих послуг щодо правової та правничої допомоги не є належним доказом сплати послуг адвоката, оскільки не передбачена положеннями чинного законодавства. Також вказано, що розмір витрат значно перевищено. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. В судовому засіданні представник позивача заяву про винесення додаткового рішення підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення заяви про винесення додаткового рішення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали вищезазначеної справи, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у даній справі, виходячи з наступного. Судома встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20.07.2022 задоволено частково позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 573384,38 грн., що складає Ѕ частину від отриманих [PERSON] коштів за договором позики, зареєстрованого в реєстрі за №5501 від 26.08.2020. В задоволенні іншої частини позову - відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 626,52 грн. У відповідності до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК (у редакції 2004 року ); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження обставини викладених у заяві щодо постановлення додаткового рішення про стягнення судових витрат сторони позивача [PERSON] у зв`язку з розглядом в суді цієї справи позивачем були надано до суду: копію Договору про надання правової допомоги від 28.06.2021 року, акт прийняття наданих послуг від 21.07.2022, Рахунок-фактура на сплату наданих послуг та судових витрат від 21.07.2022, довідка про сплату наданих послуг щодо правової та правничої допомоги від 21.07.2022, копія Додаткового договору щодо продовження строку дії договору про надання правової та правничої допомоги від 22.06.2021. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, враховуючи, що позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя - задоволено частково, а саме в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 573384,38 грн., що складає Ѕ частину від отриманих [PERSON] коштів за договором позики, зареєстрованого в реєстрі за №5501 від 26.08.2020, що становить (5,53%) ціни позову, з огляду на приписи ст. 141 ЦПК України, щодо стягнення судових витрат пропорційно задоволених позовних вимог, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 3434,13 грн. (5,53%).

Outcome: partial