Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «Компанія Гравіцаппа» про розірвання договору поставки обладнання № 286 від 18.12.2019 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Компанія» Гравіцаппа», стягнення з ТОВ «Компанія» Гравіцаппа» грошових коштів в сумі 270 000 грн., штрафних санкції у розмірі 16 133,42 грн., пені у розмірі 16 133,42 грн., інфляційних втрат у розмірі 40 010,62 грн. та моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 18 грудня 2021 року між ним та ТОВ «Компанія Гравіцаппа» в особі директора Севернюка В.О. укладено договір № 286 поставки та монтажу обладнання сонячних батарей в с. Матвіївка, Обухівського району Київської області. Згідно Специфікації, яка є додатком до зазначеного договору, вартість обладнання та робіт становить 270 000 грн., в т.ч. ПДВ, оплата за яке здійснюється покупцем шляхом попередньої оплати грошових коштів на рахунок постачальника. Постачальник зобов`язується поставити обладнання на об`єкт покупця протягом п`ятнадцяти календарних днів з моменту отримання постачальником оплати. Постачальник зобов`язується виконати роботи протягом 15 календарних днів з моменту поставки обладнання на об`єкт покупця. Для оплати товару, позивач 18.12.2019 року уклав із АТ «Державний ощадний банк України» договір про споживчий кредит № 049_0132, відповідно до якого отримав кредит в загальному розмірі 229 500 грн. на строк 30 місяців із процентами за користування кредитом у розмірі 19,5 % річних. Кошти у загальному розмірі 270 000 грн. були перераховані позивачем на користь відповідача. Однак, станом на дату звернення із вказаним позовом до суду, відповідач свої зобов`язання за договором поставки та монтажу не виконав. Ухвалою суду від 20 грудня 2021 року відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження (а.с. 42-43). Ухвалою суду від 21 вересня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 51-52). Позивач у судове засідання не прибув, просив проводити розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про день розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву чи заперечень на позовну заяву не подав, а тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутність відповідно до ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 6 грудня 2019 року між [PERSON] та ТОВ «Компанія «Гравіціппа» укладено договір № 286 поставки та монтажу обладнання (а.с. 11-13). Згідно п.п. 1.1, 1.2 договору постачальник зобов`язується поставляти та передавати у власність покупця обладнання, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати обладнання. Найменування, кількість, вартість та строки поставки обладнання, найменування, вартість та строки виконання робіт, а також адреси об`єктів, на які здійснюється поставка обладнання, зазначаються у відповідних специфікаціях, які є невід`ємними частинами Договору (а.с. 11-13). Згідно специфікації до договору предметом договору є обладання: фотоелектричні перетворювачі Amerisolar 285w as-6p30 у кількості 63 шт. загальною вартістю 143 010 грн., інвертор Huawei SUN2000-17KTLA-MO у кількості 1 шт., вартістю 60 000 грн., кабель PVI-F4.0 (260 метрів) вартістю 7020 грн., комплект кріплення сонячних панелей на похилий дах вартістю 18 516 грн., з`єднувачі MC4 у кількості 12 шт. вартістю 600 грн., захист інвертора по постійному та змінному струму вартістю 3500 грн.; а також монтажні та пуско-налагоджувальні роботи вартість яких становить 37 354 грн. Загальна сума вартості обладнання та робіт відповідно до цієї специфікації становить 270 000 грн. Поставка обладнання здійснюється протягом 15 робочих днів із дня отримання оплати. Виконання робіт здійснюється протягом 15 днів із дня поставки обладнання (а.с. 14-15). Згідно квитанцій від від 18.12.2019 року позивач перерахував відповідачу грошові кошти у розмірі 270 000 грн. (а.с. 8, 9). 18.11.2021 року [PERSON] направив вимогу ТОВ «Компанія Гравіцаппа» про здійснення постачання обладнання, проте відповідач до теперішнього часу умови договору не виконав та обладнання позивачу не передав (а.с. 31-32). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 612 ЦК - боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання і не виконав у строк, встановлений договором. Прострочивший боржник відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Правові наслідки зміни або розірвання договору визначені ст. 653 ЦК України. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією з сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Таким чином, суд дійшов висновку, що в зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору № 286 від 06.12.2019 року щодо поставки та передачі у власність позивача обладнання, що є істотним порушенням договору, вказаний договір підлягає розірванню на вимогу позивача. В зв`язку з розірванням договору з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем платежу в розмірі 270 000 грн. Статтею 10 Закону України «Про захист прави споживачів» встановлено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) виникає необхідність у додаткових роботах (послугах), що не були передбачені умовами договору, виконавець зобов`язаний одержати від споживача дозвіл на виконання таких робіт (надання послуг). Якщо після укладення договору стане очевидним, що роботи (послуги), зважаючи на їх ціну (вартість) та характеристики або інші обставини, явно не задовольнятимуть інтереси або вимоги споживача, виконавець зобов`язаний негайно повідомити про це споживача. Відповідно до вимог п. 8.2 Договору поставки від 06.12.2019 року, за порушення постачальником строків поставки обладнання та/або строків виконання робіт, встановлених у відповідних специфікаціях, постачальник на письмову вимогу покупця, зобов`язаний сплатити останньому за кожний день прострочення поставки обладнання та/або виконання робіт пеню в розмірі 0,05% від вартості непоставленого обладнання та/або вартості робіт. Відповідно до умов договору поставка обладнання здійснюється протягом 15 робочих днів із дня отримання оплати. Виконання робіт здійснюється протягом 15 днів із дня поставки обладнання. Таким чином, термін поставки обладнання на суму 232 646 грн. - 02.01.2020року, а виконання робіт вартістю - 37 354 грн. - 17.01.2020року, а тому позовні вимоги у частині стягнення пені у зв`язку з порушенням зобов`язання за період з січня 2020р. по листопад 2021р. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно стягнення з відповідача відсотків за кредитом як моральної шкоди суд зазначає наступне. Позивач 18.12.2019 року уклав із АТ «Державний ощадний банк України» договір про споживчий кредит № 049_0132, відповідно до якого отримав кредит в загальному розмірі 229 500 грн. на строк 30 місяців із процентами за користування кредитом у розмірі 19,5 % річних (а.с. 24-29). Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що відсотки за цим кредитним договором склали 57 426,45 грн (а.с. 30), які позивач просить стягнути у якості моральної шкоди. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно зі статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Вказані правові наслідки порушення зобов`язання настають тільки у випадках, коли це передбачено законом або договором. Покладення на сторону договору відповідальності за невиконання зобов`язання, яка не встановлена цим договором або законом, є порушенням статті 611 ЦК України. За змістом положень цієї статті, відшкодування моральної (немайнової) шкоди в договірних правовідносинах може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також, якщо умови про відшкодування передбачені в укладеному договорі. Відповідно до положень цивільного законодавства можливість відшкодування моральної шкоди за порушення договірних відносин передбачена окремими статтями ЦК України (зокрема, ст.ст. 700, 1076 ЦК). У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Однак, доказів того, що позивачу завдано моральної шкоди внаслідок недоліків продукції (дефекту продукції) позивачем не надано. Щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання зобов`язання слід зазначити наступне. Згідно із статтею 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом ( ч. 1 ст. 612 ЦК України). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом ( ч. 2 ст.625 ЦК України). Оскільки відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо поставки товару та виконання робіт по монтажу, у нього виник обов`язок по поверненню сплачених позивачем коштів за непоставлений товар та невиконані роботи. Правова позиція з цього приводу висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020р. № 918/631/19, відповідно до якої правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі частини другої статті 625 цього Кодексу. Датою прострочення зобов`язання за договором № 286 від 6.12.2019р. слід вважати 02.01.2020року. - строк поставки обладнання, зазначений в договорі. Отже за період з 02.01.2020 по 01.12.2021 з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 40 010,62грн. та 3 % річних у розмірі 16 133,42грн. Таким чином, з відповідача ТОВ «Компанія Гравіцаппа» на користь позивача підлягають стягненню кошти, сплачені за договором в розмірі 270 000 грн., пеня у розмірі 16 133,42 грн., інфляційні втрати в розмірі 40 010,62грн., 3 % річних у розмірі 16133,42грн. а всього підлягає стягненню 342 277грн. 46коп. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial