Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом в якому просив встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після його матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , яким помер [INFO] як між двоюрідними братами; факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] на час відкриття спадщини, тобто на [INFO] . В позові посилається на те, що [INFO] в селищі Ромодан Миргородського району Полтавської області померла його мати [PERSON] , до шлюбу з батьком мати мала прізвище « [PERSON] », її батьком був записаний [PERSON] . За життя мала рідну сестру [PERSON] , [INFO] , актовий запис якої про народження не зберігся. Парасковія після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті спадщину прийняв її син - [PERSON] , який на момент смерті постійно проживав з нею по [ADDRESS] . Спадщина складалася з двох земельних ділянок площами 1,86 га та 1,2759 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами 532355700:00:007:03130 та 532355700:00:007:0078, які розташовані на території Ромоданівської селищної ради Миргородського району Полтавської області. Через погіршення стану здоров`я, непрацездатність, перебування будинку в аварійному стані, відсутність власної сім`ї, в грудні 2004 року [PERSON] , на пропозицію його родини , перейшов проживати у їх помешкання за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Поховання було здійснено за його рахунок . Після його смерті відкрилася спадщина, яку він прийняв як спадкоємець п`ятої черги за законом четвертого ступеня споріднення відповідно до положень ст. 1268 ч. 3 ЦК України. Після смерті [PERSON] він та його родина продовжували користуватися земельною ділянкою в його домогосподарстві, а після того як житловий будинок прийшов у стан не придатний для проживання, у березні 2021 року він звернувся до Ромоданівської селищної ради з відповідною письмовою заявою, за результатом якої, актів обстеження ДКП «Миргородтехінвентаризація», інших документів, серед іншого , рішенням виконкому 10.03.2021 року № 21, було ліквідовано погосподарський номер по [ADDRESS] , а в подальшому рішенням 6 і 9 сесії 8 скликання Ромоданівської селищної ради від 14 квітня та 31 серпня 2021 року йому надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства та затверджено проект землеустрою. Через відсутність документів, що посвідчують родинні відносини між ним і спадкодавцем [PERSON] , а також документів, які свідчать про прийняття спадщини [PERSON] у виді земельних ділянок після смерті своєї матері, він позбавлений можливості звернутися до нотаріуса та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач [PERSON] , та його представник [PERSON] , що діє на підставі відповідної довіреності, в судовому засіданні 13.10.2022 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. В судове засідання 20.10.2022 року [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, до суду подали заяву, в якій просили справу розглянути у їх відсутність та позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача Ромоданівської сільської ради в підготовче судове засідання не з`явився, до суду подав заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав, справу просив розглянути у його відсутність. Свідок [PERSON] в судового засіданні пояснила, що вона є дружиною позивача [PERSON] , підтвердила той факт, що з ними проживав [PERSON] , двоюрідній брат чоловіка, який до цього проживав зі своєю матір`ю [PERSON] , тіткою чоловіка. Остання проживала зі своїм сином по [ADDRESS] . Після смерті тітки вони з чоловіком ходили допомагати [PERSON] у 2006 році. У [PERSON] рідних не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона мешкає в сел.Ромодан Миргородського району і їй достовірно відомо, що [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] . [PERSON] і [PERSON] двоюрідні брати. [PERSON] проживав з матір`ю, був не одружений. У [PERSON] був один син- [PERSON] , який останні роки по день своєї смерті мешкав разом з родиною позивача. Суд, заслухавши позивача та його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку , що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» від 30.05.2008 року №7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією актового запису про смерть (а.с.33), після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з двох земельних ділянок площами 1,86 га та 1,2759 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами 532355700:00:007:03130 та 532355700:00:007:0078, які розташовані на території Ромоданівської селищної ради Миргородського району Полтавської області, які він успадкував після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] .Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Ромоданівської селищної ради Миргородського району Полтавської області 31.05.2022 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , постійно проживав разом із матір`ю [PERSON] за однією адресою : в житловому будинку [ADDRESS] до дня її смерті - [INFO] . Власної сім`ї не мав. Після смерті матері продовжив проживати в даному будинку та фактично вступив в управління майном (а.с. 10). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Ромоданівської селищної ради Миргородського району Полтавської області 31.05.2022 року встановлено, що на момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] проживав разом з ним в будинку [ADDRESS] , здійснював за ним постійний догляд, а також за власні кошти здійснив його поховання (а.с..12). Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру наданих Другою миргородською державною нотаріальною конторою спадкові справи після смерті [PERSON] та [PERSON] не заводилися (а.с. 45-47 ). Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом п`ятої черги четвертого ступеня споріднення на майно померлого [PERSON] , яке він прийняв в порядку ст. 1268 ч.3 ЦК України, однак, не може оформити право на спадщину через відсутність документів, що посвідчують родинні відносини між позивачем і спадкодавцем [PERSON] , а також документів, які свідчать про прийняття спадщини [PERSON] у виді земельних ділянок після смерті своєї матері. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановити факт родинних відносин, якщо в органах РАЦС не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду. Пунктом 7 вищезгаданої постанови встановлено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Документально підтвердити свої родинні відносини між спадкодавцем [PERSON] позивач не має можливості, оскільки у нього відсутнє свідоцтво про народження тітки [PERSON] , [INFO] , яка є рідною сестрою [PERSON] , яка в свою чергу є матір`ю позивача, тобто рідною тіткою заявника та матір`ю спадкодавця (а.с.7). Факт того, що позивач та [PERSON] є двоюрідними братами в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що їм достовірно відомо, що останні були двоюрідними братами, а на день смерті [PERSON] її син- [PERSON] продовжив проживати у будинку матері і фактично прийняв спадщину. Враховуючи , що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася в день її смерті [INFO] , тобто до набрання чинності ЦК України від 16.01.2003 року, до даних правовідносин мають застосовуватись норми Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року №1540-УІ. Згідно з ч.1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з ст. 525 ЦК УРСР (1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. За ст.529 УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до статей 548, 549 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця з управління, розпорядження і користування цим майном, підтримання його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст. 1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з п.п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як зазначено у п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Враховуючи неможливість довести родинні стосунки позивача з його двоюрідним братом в позасудовому порядку, а також те, що встановлення факту родинних відносин, і встановлення факту постійного проживання , відповідатиме інтересам позивача, забезпечить реалізацію його законних прав, суд дійшов до переконання, що слід факт родинних відносин встановити, визнавши, що [PERSON] , [INFO] , є двоюрідним братом [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , сином рідної сестри його матері, а також встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] на час відкриття спадщини, тобто на [INFO] . В той же час встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки судом не може вирішуватися питання про права осіб, які не мають цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності. На підставі викладеного,

Outcome: partial