Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

17.11.2021 [PERSON] , який проживає за адресою [ADDRESS] , пред`явив в суд позовну заяву до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», який знаходиться за адресою м. Київ, вул. Грушевського,1Д, про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити необхідні дії, в якому просить зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» провести реструктуризацію зобов`язань [PERSON] по кредитному договору № LVH1GK00000235 від 22 серпня 2007 у відповідності до Закону України від 13.04.2021р. "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» за №1381-ХІ, та просить судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він підписав разом з Акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк», надалі Кредитор, та одночасно Відповідач, кредитний договір №LVH1GK00000235 від 22 серпня 2007 р., про надання йому споживчого кредиту в сумі 45 650 доларів США. 13 квітня 2021року Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» за № 1381-IX, який вступив в силу 23 квітня 2021р. У відповідності до цього Закону, позичальник отримав право на проведення реструктуризації кредиту в іноземній валюті. Позивачем, відповідно до даного Закону, 20 липня 2021р. направлено заяву про проведення реструктуризації до банку. Відповідач своїм листом № 20.1.0.0.0/7-210726/5595 від 12 серпня 2021р. відмовив йому, позивачу, в проведенні реструктуризації зобов`язань за Кредитним договором. В цьому листі-відповіді, відповідач вказав, що підставою для відмови є не невідповідність заяви позивача про реструктуризацію вимогам, що встановлені згідно з законодавством України (зокрема, Закону України "Про споживче кредитування"), а саме ненадання необхідних для проведення реструктуризації документів, що встановлені /надання яких вимагалось Банком згідно з законодавством України (зокрема, Законом України "Про споживче кредитування"). Відповідач в листі-відповіді не навів конкретних фактів того в чому полягає невідповідність заяви позивача про реструктуризацію вимогам, що встановлені згідно з законодавством України (зокрема, Закону України "Про споживче кредитування"). Позивач вважає, що відповідач не виконав вимоги Закону, формально віднісся до заяви про реструктуризацію кредиту і скерував йому відписку у вигляді листа-відповіді. Законом від 13 квітня 2021р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» за № 1381-IX зобов`язано кредитора провести реструктуризацію на підставі заяви позичальника про реструктуризацію.В зв`язку з тим, що відповідач не виконав вимоги Закону, позивач змушений звернутися в суд за захистом своїх прав. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 31.12.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового розгляду (а.с.40). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 08.07.2022 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду (а.с.74). В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити ,надавши в судовому засіданні аналогічні пояснення. В судовому засіданні представник відповідача АТ «Комерційний банк «Приватбанк» адвокат Жарський І.Р. позовні вимоги не визнав та заперечив проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позову не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд встановлено, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 22.08.2007 року уклали кредитний договір №LVH1GK00000235. Згідно договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 49 904,05 долар США на термін до 21.08.2037р., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до Умов надання банківських послуг позичальник зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором №LVH1GK00000235. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Крім того, в провадженні Шевченківського районного суду м. Львова (суддя Білінська Г.Б.) розглядається цивільна справа за №440/1153/16-ц провадження №2/466/233/22 (розгляд справи зупинено) за позовом АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом 42 843,04 доларів США за кредитним договором №LVH1GK00000235 від 22.08.2007. Дану обставину позивач в судовому засіданні не заперечив. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України). Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» в п.7 ст.2 визначено, що обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі: наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника; відсутності станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 1 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 1 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 1 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації. Отже, позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести, що у нього відсутня станом на 1 січня 2014 року прострочена заборгованість перед АТ КБ ПРИВАТБАНК , яку згідно з кредитним договором від 22.08.2007 року № LVH1GK00000235 позичальник зобов`язаний був сплатити не пізніше 1 січня 2014 року. Станом на день розгляду справи в суді позивач не довів наявність порушеного свого права, відповідно позовні вимоги є безпідставними та такими, що до задоволення не підлягають, оскільки згідно зі статтями 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися де суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За змістом статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Згідно зі статтею 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства. Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 4 ЦПК) , то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це, та відповідно до ст. 264 ЦПК при ухвалені рішення вирішити питання, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Враховуючи положення п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України та Закон України «Про судовий збір», даний спір є немайновим,тому з позивача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 992,40 грн.

Outcome: approved