Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Громадської організації «Отрада», третя особа на стороні позивача: [PERSON] про зобовязання здійснити переоформлення. В позовних вимогах просила визнати неправомірними дії та бездіяльності Відповідача щодо відмови здійснення передачі майнових прав на тимчасову споруду «будинок рибака» № [NUMBER] з [PERSON] та [PERSON] на підставі їх звернень та фактичного не вчинення відповідних дій з передачі майнових прав, членства, особистих рахунків та інших необхідних дій; зобов`язати Відповідача розглянути заяву Позивача по суті та прийняти рішення щодо передачі майнових прав та тимчасову споруду «будинок рибака» № [NUMBER] з [PERSON] на [PERSON] з відповідним оформленням членства та особових рахунків , в порядку встановленому статутом ГО «Отрада» та чинним законодавством. В обгрунтування позову зазначила наступне. Позивач, [PERSON] являється членом Громадської організації «Отрада», зареєстрованої виконавчим комітетом Одеської міської ради 09.02.1998 року. До неї, ще в попередній формі існування громадської організації членом був багато років батько [PERSON] , а саме з 1973 року. Позивач, також зазначила, що вона як член ГО «Отрада» у користуванні має земельну ділянку, а також у володінні тимчасову споруду будинок рибака під [ADDRESS] , в підтвердження чого позивач надає членський квиток, в якому вказано особистий рахунок, який ідентифікує приналежність члена ГО до його споруди. Позивач додала, що наявність відповідного членського квитка є підставою для сплати членських внесків, оплати комунальних послуг та інших платежів. Вказує, що у 2007 році Громадською організацією «Отрада» було здійснено оформлення тимчасової споруди під назвою будинок рибака [ADDRESS] з батька позивача, [PERSON] на позивача [PERSON] за власним бажанням. За весь час членства, Позивач добросовісно сплачувала членські внески, добросовісно виконувала обов`язки як члена організації. У 2020 році, між Позивачем та [PERSON] було досягнуто усних домовленостей про передачу майнових прав на тимчасову споруду під назвою будинок рибака [ADDRESS] , від позивача до [PERSON] та з цього приводу було вирішено усі особисті (фінансові) питання. У зв`язку з цим, позивач та [PERSON] неодноразово направляли відповідачу відповідні заяви з проханням вчинити відповідні дії, щодо передачі майнових прав на тимчасову споруду під назвою будинок рибака № [NUMBER] (подальшу сплату членських внесків та усіх визначених статутом ГО «Отрада» платежів), що був збудований за власні кошти та перебував у користуванні Позивача, на [PERSON] (звернення Позивача від 10.06.2020, 18.06.2020, 30.08.2020, 18.10.2020 та заява [PERSON] від 07.06.2020 р.), а також членство і особові рахунки. Позивач зазначає, що подані звернення Відповідачем або не приймались навіть до реєстрації, або ж незважаючи на встановлений Законом України «Про звернення громадян» 15-денний строк для розгляду звернень залишались без розгляду. І лише отримано одну письмову відмову від Відповідача на скаргу від 18.10.2020 року № 880, згідно якої було проінформовано про те, що розгляд скарги буде здійснений лише після того, як Позивач заповнить бланк про виключення із членства ГО «Отрада». Після отримання такої відповіді, позивач направила до Відповідача запит на публічну інформацію, в якому просила зазначити, яким нормативно-правовим актом або актам ГО встановлена умова у вигляді заповнення бланку заяви про виключення з членів ГО «Отрада» для того, щоб прийняти до розгляду звернення громадянина. Однак відповіді не надійшло Одночасно Позивачем заявлялось прохання видати їй відповідну довідку про те, що вона являється членом ГО «Отрада», та їй належить тимчасова споруда «будинок рибака № [NUMBER] », однак звернення залишилось без реагування. У зв`язку з чим Позивач вважає, що така відповідь ГО «Отрада» та ігнорування звернень Позивача і третьої особи є неправомірним, та таким, що порушують норми чинного законодавства, перешкоджають законному распорядженню майном, створюють перепони в його вільному користування, що і стало підставою для звернення до суду . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2021 року провадження по справі відкрито, призначено розгляд справи в загальному позовному порядку. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів. У судове засідання призначене на 16 червня 2022 року сторони не з`явились від позивача [PERSON] надійшла заява про закриття підготовчого провадження. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 червня 2022 року підготовче засідання закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. 23 серпня 2022 року від представника відповідача Громадської організації «Отрада» надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно вказаного Відзиву, відповідач проти позову заперечує, вважає позовні вимоги Позивача необґрунтованими, незаконними, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач також просив поновити строк на подання відзиву. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що в супереч вимогам Статуту ГО «Отрада», [PERSON] не зверталась до ГО «Отрада» із заявою в якій зазначено вимогу про прийняття її в члени цієї організації, а позивач не подавала заяву про вихід з членства ГО «Отрада», процедура переоформлення не узгоджувалась з виконавчим органом громадської організації, тому правління ГО «Отрада» не могла розглядати подані позивачем та [PERSON] заяви з вимогою про передачу майнових прав на тимчасову споруду «будинок рибака» № [NUMBER] з [PERSON] на [PERSON] , через відсутність відповідних повноважень щодо передачі та переоформлення. Відповідач також зазначив, що майно громадської організації виділяється у користування виключно особам, які є членами громадської організації. Відповідно посилання про порушення правлінням законних прав позивача є безпідставними, а обрані позивачем позовні вимоги щодо здійснення переоформлення є неналежним способом захисту права, оскільки вони є неефективними для захисту права в конкретних правовідносинах. 12.09.2022 року від представника позивача Адвокат Білак Н.І., до до суду надійшло Заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву та письмові пояснення щодо не виконання ухвали суду. 18.10.2022 від представника відповідача до суду надійшло заперечення в порядку ст. 180 ЦПК України. 18.10.2022 адвокатом Вакарчук Н.П. до суду було подано відповідь на заперечення. Дослідивши наявні матеріали справи суд встановив наступне. Судом встановлено\~та сторонами\~не заперечується,\~ що [PERSON] являється членом Громадської організації «Отрада», що підтверджується Членським квитком № [NUMBER] виданого 13.07.2017 року. З членського квитка, також вбачається, що за позивачем закріплений будинок № [NUMBER] , розрахунковий рахунок № [NUMBER] . З матеріалів справи вбачається, та не спростовується сторонами, що Громадська організація «Отрада» згідно договору оренди земельної ділянки від 20.06.2005 р. з угодами про внесення змін до вказаного договору між ГО «Отрада» та Таїровською с/р Овідіопольського району Одеської області орендує земельну ділянку, загальною площею 5,1072 га на умовах строкового платного володіння і користування рекреаційного призначення, що знаходиться на території Таїровської с/р в межах смт. Таїрове, Овідіопольського району Одеської області в районі узбережжя Чорного моря (Одеська область, Овідіопольський район, смт. Таїрове, вул. Рибпортовська, 100), і яка перебуває у комунальній власності і належить до відання Таїровської с/р, яка згідно положень Земельного Кодексу України здійснює повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів на його території. Суд враховує, що статтею 36 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на свободу об`єднання у політичні партії та громадські організації для здійснення і захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів, за винятком обмежень, встановлених законом в інтересах національної безпеки та громадського порядку, охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей. Закон України «Про громадські об`єднання»\~(надалі за текстом - Закон) визначає правові та організаційні засади реалізації права на свободу об`єднання, гарантованого\~Конституцією України\~та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, порядок утворення, реєстрації, діяльності та припинення громадських об`єднань. Статтею 1 зазначеного Закону\~визначено, що громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Громадські об`єднання\~утворюються і\~діють між\~іншим і\~на принципі самоврядності, що передбачає право членів (учасників) громадського об`єднання самостійно здійснювати управління діяльністю громадського об`єднання відповідно до його мети (цілей), визначати напрями діяльності, а також невтручання органів державної влади, інших державних органів, органів влади Автономної республіки Крим, органів місцевого самоврядування в діяльність громадського об`єднання, крім випадків, визначених законом. (ч. 3 ст. 3 Закону) Основним правовим документом, що регулює діяльність громадської організації, є його статут. Статут може містити інші пов`язані з особливостями діяльності організації положення, що не суперечать законодавству. Як вбачається з матеріалів, Громадська організація «Отрада» діє на умовах статуту у новій редакції 2016 року, затвердженого Протоколом Загальних зборів № 4 від 06.03.2016 року. Відповідно до умов Статуту Громадської організації «Отрада» (загальні положення),\~ГО «Отрада» - це добровільне об`єднання фізичних осіб для здійснення та захисту прав, задоволення суспільних, зокрема економічних та інших інтересів. Розділом 2 Статуту передбачено, що завданням об`єднання є зокрема: проведення любительського та спортивного лову риби у береговій смузі району Чорного моря, забезпечення відпочинку членів об`єднання та їх родин, забезпечення всіма побутовими послугами, забезпечення робіт щодо розвитку причалу, представництво та захист інтересів членів організації у державних та інших органах, з питань пов`язаних з життям та діяльністю організації та інше. Як зазначається у позовній заяві та підтверджується поданими разом з позовною заявою, документами, [PERSON] та [PERSON] неодноразово зверталась із письмовою заявою до голови правління ГО «Отрада» з проханням переоформити на її ім`я [PERSON] тимчасову споруду "будинок-рибака" № [NUMBER] , який належить [PERSON] .. Згідно пункту 4.1. Статуту, в організації встановлюється індивідуальне членство. Членство в організації є добровільним. Розділом 3 Статуту п 3.1. передбачено, що членами Організації на засадах рівноправності можуть бути громадяни України віком від 14 років іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, визнають Статут, завдання та напрям діяльності Організації. Відповідне положення Статуту узгоджується зі статтею 8 Закону України «Про громадські об`єднання». Згідно п. 3.2. Статуту Прийняття в Організацію здійснюється за рішенням Правління згідно письмовою заявою. Строк розгляду заяви про прийняття в члени Організації складає 10 робочих днів. Відповідними положеннями встановлено процедуру вступу у члени ГО «Отради». Разом з тим, у своїх позовних вимогах, позивач просить визнати неправомірними дій та бездіяльності Відповідача щодо відмови здійснення передачі майнових прав на тимчасову споруду «будинок рибака» [ADDRESS] та зобов`язати Відповідача розглянути заяву Позивача по суті та прийняти рішення щодо передачі майнових прав та тимчасову споруду «будинок рибака» № 405. Розділом 6 п.6.1. Статуту ГО «Отрада» визначено, що вищим статутним органом організації є загальні збори, до складу яких входять всі дійсні члени організації. Цим же пунктом визначено виключну компетенцію загальних зборів, яким не передбачені повноваження щодо передачі (переоформлення) майнових прав. Іншими положеннями Статуту ГО «Отрада» також не передбачено положень,\~за якими\~здійснюється передача\~майнових прав,\~не передбачається\~автоматичного закріплення\~тимчасової споруди,\~розміщеної на\~земельній ділянці\~у разі\~вступу у членство,\~як і\~не врегульовано\~переоформлення Громадською\~Організацією об`єкту майнових прав у членів громадської організації. Реалізуючи передбачене ст.55 Конституції України право на судовий захист, позивач при зверненні до суду вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Відповідно до ст.15, ч.2 ст.16, ч.1 ст.20 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Так, відповідно до п.5 ч.3 ст.2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є зокрема принцип диспозитивності, який відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Із змісту ч. 2 ст.5 ЦПК України вбачається, що суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону лише у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду. З наведеного вище випливає, що суд позбавлений за своїм розсудом визначати інший спосіб захисту права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду якщо законом чи договором передбачено інший спосіб захисту, ніж той який особа обрала при зверненні до суду. Невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. З урахуванням фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що позивачем було обрала неналежний спосіб захисту шляхом звернення до суду із позовними вимогами про визнання неправомірними дій та бездіяльності Відповідача щодо відмови здійснення передачі майнових прав на тимчасову споруду «будинок рибака» № [NUMBER] з [PERSON] та [PERSON] на підставі їх звернень та фактичного не вчинення відповідних дій з передачі майнових прав, членства, особистих рахунків та інших необхідних дій, оскільки судом не встановлено, в чому саме полягає порушення прав та законних інтересів самої позивачки за захистом, яких вона звернулася до суду та яка просить вчинити дії не на користь неї самої, а на користь третьої особи.У зв`язку з чим, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні цих вимог. Що стосується позовної вимоги про зобов`язання Відповідача розглянути заяву Позивача по суті та прийняти рішення щодо передачі майнових прав та тимчасову споруду «будинок рибака» № [NUMBER] з [PERSON] на [PERSON] з відповідним оформленням членства та особових рахунків, в порядку встановленому статутом ГО «Отрада» та чинним законодавством, вони також задоволенню не підлягають, оскільки відповідні вимоги також стосується майнових прав, існування та порядок регулювання яких Статутом ГО «Отрада» не встановлено. Бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви позивача про вихід з членів та заява третьої особи щодо прийняття у члени Громадської організації не входить до предмету позову та доказування виходить з заявлених позовних вимог. Також суд враховує, що на час розгляду справи позивач у судовому засіданні підтвердила, що не зверталася безпосередньо з заявою до ГО про вихід з членства. В свою чергу третя сторона [PERSON] не зверталась з власним позовом на захист свого порушеного права. Також суд зазначає, що враховуючи усталену практику Верховного Суду України, оскарження питань членства в ГО та діяльності її органів щодо прийняття рішень щодо членства в ГО відноситься до підсудності судів господарського судовчинства. Відповідно до п. 58 Рішення ЄСПЛ по справі "Серявін та інші проти України" (Заява N 4909/04) від 10 лютого 2010 року визначено, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Суд вважає обсяг вмотивування судового рішення є достатнім для його прийняття. Відповідно до положень ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Ураховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими та не доведеними, а тому в задоволенні позову відмовляє. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed