Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

[PERSON] у січні 2022 року звернувся до суду із указаним позовом, який мотивував тим, що у період з 05.09.2014 по 06.11.2020 він перебував у шлюбі з відповідачкою. За час шлюбу, [INFO] в них народилася дочка [PERSON] . Рішенням Тростянецького районного суду від 06.11.2020 шлюб між ним та відповідачкою був розірваний. Після розірвання шлюбу дочка залишилася проживати із відповідачкою. На даний час відповідачка перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком і дочка проживає разом із ними. Під час неодноразових спроб побачити дитину або забрати її із собою для спілкування, відповідачка своїми активними діями чинить йому перешкоди у спілкуванні з дочкою. Відповідачка уникає зустрічей із ним, не відповідає на його телефонні дзвінки та не надає будь-якої інформації про стан дитини та її розвиток. При спробах приїхати і побачити дитину взагалі не відчиняє дверей. Також відповідачка заборонила своїм родичам надавати йому будь-яку інформацію про дитину, вдається до підбурювання свого теперішнього співмешканця до погроз в його адресу. На думку позивача, такими діями відповідачка сприяє поступовому віддаленню дитини від нього з чим він не згоден та вимушений захищати свої батьківські права. Утримання дитини здійснюється ним шляхом сплати аліментів. Також позивач вказав, що він позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліках у психоневрологічному та наркологічному диспансерах, проживає у облаштованому для проживання та виховання дитини будинку, який належить його батьку. За станом здоров`я та матеріального забезпечення він має можливість виконувати свої батьківські обов`язки. Посилаючись на зазначені обставини позивач просить суд: 1) визначити порядок та спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною - [PERSON] , [INFO] , систематично за наступним графіком: - кожного вівторка та кожного четверга з 17.00 год. до 20.00 год.; - кожної першої та третьої суботи місяця з 10.00 год. суботи до 12.00 год. неділі; - кожної другої та четвертої неділі місяця з 10.00 год. до 20.00 год.; - кожні перші три дні осінніх, зимових та весняних шкільних канікул безперервно; - кожні перші десять днів безперервно кожного літнього місяця для спільного відпочинку та оздоровлення дитини з правом виїзду за межі населеного пункту, у якому мешкає дитина у межах України, з правом відвідування за визначеним графіком: місця проживання батька, дитячих майданчиків, кінотеатрів, парків, стадіонів, торгівельно-розважальних центрів, культурно-масових та розважальних заходів на території Сумської області та за її межами без присутності матері, з поверненням дитини до матері після закінчення зустрічі за визначеним графіком; 2) зобов`язати [PERSON] надавати дитину батьку - [PERSON] для спілкування з дотриманням порядку та умов визначених встановленим графіком; 3) стягнути з відповідачки на його користь судові витрати. Ухвалою Великописарівського районного суду Сумської області від 17.01.2022 було відкрито провадження у даній справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою Великописарівського районного суду Сумської області від 30.05.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Великописарівського районного суду Сумської області від 11.07.2022 справа була передана за підсудністю до Тростянецького районного суду Сумської області. Ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 05.08.2022 справа була прийнята до провадження та повторно розпочато розгляд справи по суті. 26.08.2022 відповідачка подала відзив на позов у якому просила відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що дійсно до 06.11.2020 вона перебувала у шлюбі із позивачем, однак фактично сімейні відносини між ними припинилися, коли вона перебувала на п`ятому місяці вагітності. Після народження доньки позивач приїздив щоб забрати документи для подання до суду позову про розірвання шлюбу, але подивитися на свою новонароджену доньку відмовився. Коли доньці ще не виповнився 1 рік, двічі приїздили батько та брат позивача, але сам позивач не приїздив. Лише у 2021 році, на день народження доньки, позивач передав цукерки та іграшку через сусідку. На запитання сусідки , чому позивач сам не привітає доньку з днем народження, останній повідомив, що не знає де вона живе. Перед новим 2022 роком позивач передавав цукерки через виховательку у дитячому садку. Після початку повномасштабної військової агресії Російської Федерації позивач жодного разу не цікавився дитиною, не запитував про неї, аліменти з лютого 2022 року не сплачував. Також відповідачка вказала, що вона починаючи з 16.03.2021 перебуває у шлюбі з [PERSON] , якого дитина сприймає як батька, називає батьком. Її теперішній чоловік піклується про дитину і ставиться до неї як до рідної. Дитина з позивачем не знайома і може сприймати його як чужого чоловіка, тому вимоги позивача про побачення з дитиною для спілкування, у тому числі із ночівлею є необґрунтованим та не враховують інтересів самої дитини. На думку відповідачки, порядок та спосіб участі у вихованні дочки, який просить суд визначити позивач, суперечить інтересам дитини, оскільки між батьком та дитиною відсутній будь-який психоемоційний зв`язок в силу відсутності будь-якого інтересу батька дитини до її виховання, починаючи з її народження, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог. У судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав із підстав указаних у ньому, просив задовольнити. Також позивач вказав, що він намагався побачитися із дитиною, але відповідачка не дозволяє. Коли він телефонував відповідачці, то слухавку брав її чоловік та висловлював погрози. Раніше, як дитині було менше одного року, відповідачка говорила, що це не його дитина, тому він і не приїжджав до дитини. Заборгованість по аліментам відсутня. Він проживає в будинку разом із батьком, дружини немає, тому вважає, що на даний час можливо було б його спілкування з дитиною у бабусі. Відповідачка у судовому засіданні проти позову заперечила посилаючись на обставини зазначені у відзиві на позов. Також відповідачка вказала, що позивач є лише біологічним батьком дитини, але дитина його не бачила жодного разу. Вважає, що позивач для дитини є чужим. На даний час вона проживає з іншим чоловіком, який займається вихованням дитини. Позивач не цікавився дитиною тривалий час. На даний час позивач погасив заборгованість по аліментам. Представник третьої особи у судовому засіданні вказала, що питання про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною було розглянуто на засіданні комісії. Відповідачка пояснювала, що не хоче давати дитину для побачення із батьком. Позивач стверджував що хоче бачитися з дитиною. Про те, що дитина не знає свого батька, [PERSON] не повідомляла комісію. На засіданні комісії відповідачка не розповідала детально усі обставини, а лише висловлювала свої заперечення щодо спілкування батька з дитиною. Комісія виїжджала на обстеження умов проживання обох сторін. Умови проживання позивача та відповідачки задовільні. Позивач передає гроші дитині через бабусю. При затвердженні висновку про доцільність встановлення участі позивача у спілкуванні з дитиною не було враховано те, що дитина не знає батька, тому вважає, що на даний час доцільним установлення позивачу двох днів на тиждень, по дві години, для спілкування з дитиною у присутності матері, для того, щоб батько налагодив контакт з дитиною. Заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що позивач та відповідачка перебували у шлюбі з 05.09.2014 та за час цього шлюбу в них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 06.11.2020 шлюб між сторонами був розірваний. Вказане рішення суду набрало законної сили 08.12.2020 (а.с. 8. 9). Після розірвання шлюбу малолітня дитина сторін проживає разом із відповідачкою та остання перешкоджає позивачу в спілкуванні з дитиною. На утримання дитини [PERSON] з позивача стягуються аліменти на користь відповідачки. Станом на 01.09.2022 заборгованість по аліментам відсутня, що вбачається з довідки виданої Великописарівським відділом державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області від 22.12.2021 за №29, а також з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів (а.с. 15, 104). 16.03.2021 відповідачка зареєструвала шлюб із [PERSON] та прізвище « [PERSON] » змінила на « [PERSON] », що вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16.03.2021 (а.с. 38). Згідно ч. 7-8 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, Згідно зі ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Разом з тим, мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини ( рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року). Аналіз чинного законодавства України та практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на спілкування та виховання дитини. Відповідно положень до ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно висновку Органу опіки та піклування Кириківської селищної ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кириківської селищної ради Охтирського району Сумської областівід 17.02.2022 за №20 щодо доцільності встановлення способу участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] , вирішено за доцільне визначити [PERSON] місце та час спілкування з дитиною [PERSON] , за наступним графіком: - кожного вівторка та кожного четверга з 17.00 год. до 20.00 год.; - кожної першої та третьої суботи місяця з 10.00 год. суботи до 12.00 год. неділі; - кожної другої та четвертої неділі місяця з 10.00 год. до 20.00 год.; - кожні перші три дні осінніх, зимових та весняних шкільних канікул безперервно; - кожні перші десять днів безперервно кожного літнього місяця для спільного відпочинку та оздоровлення дитини з правом виїзду за межі населеного пункту, у якому мешкає дитина у межах України, з правом відвідування за визначеним графіком: місця проживання батька, дитячих майданчиків, кінотеатрів, парків, стадіонів, торгівельно-розважальних центрів, культурно-масових та розважальних заходів на території Сумської області та за її межами без присутності матері, з поверненням дитини до матері після закінчення зустрічі за визначеним графіком. Також рекомендовано батькові не порушувати графік побачень, виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти дитині увагу і турботу, виховувати її, матеріально утримувати. Матері дитини рекомендовано поважати батьківські права та обов`язки [PERSON] , не чинити перешкод у спілкуванні батька з донькою. Як зазначено у вказаному висновку органу опіки та піклування, між колишнім подружжям виникли суперечки з приводу участі батька у вихованні та спілкування з дочкою [PERSON] , оскільки мати дитини цілковито перешкоджає у спілкуванні з дочкою та сприяє поступовому віддаленню дитини від батька тому він був вимушений захищати свої батьківські права звернувшись з позовом до Великописарівського районного суду Сумської області. Працівниками Відділу «Служба у справах дітей та сім`ї Кириківської селищної ради було здійснено виїзд за місцем фактично проживання [PERSON] та встановлено, що останній проживає у повністю облаштованому будинку для проживання та виховання дитини. За місцем проживання [PERSON] характеризується позитивно, має добрі взаємовідносини із сусідами, трудолюбивий, відповідальний, не перебуває на обліку у психоневрологічному та наркотичному диспансері. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Кириківської селищної ради [PERSON] повідомив, що бажає брати участь у вихованні та спілкуванні з донькою систематично шляхом встановлення графіку побачень. Мати дитини [PERSON] , повідомила, що не заперечує щодо встановлення графіку побачень доньки з батьком (а.с. 54-55, 96- 98, 115-117). Відповідно до актів обстеження умов проживання позивач та відповідачка мають добрі матеріально-побутові умови для проживання та виховання дитини (а.с. 120). Враховуючи установлені судом обставини про те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення способу участі батька у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, тому суд вважає, що такий спосіб участі підлягає визначенню судом. Разом з тим, суд частково не погоджується з висновком органу опіки та піклування, щодо визначеного графіку днів побачень батька з дитиною зважаючи на те, що в цій частині висновок органу опіки та піклування не вмотивований. Також у судовому засіданні представник органу опіки та піклування вказала на нез`ясовані обставини, при затвердженні висновку щодо доцільності встановлення способу участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] , про те, що дитина не знає батька. На підставі вищевикладеного, виходячи з інтересів дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, вік дитини на час вирішення цього питання, режим її розпорядку дня, суд вважає за необхідне частково задовольнити позов та визначити спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , шляхом установлення графіку спілкування з дитиною до досягнення віку 6 (шести) років - по вихідним дням, а саме: перша та третя суботи місяця, а також перша та третя неділя місяця з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв., у присутності матері за місцем проживання дитини. Також зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] в спілкуванні та вихованні з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] . Суд вважає, що саме такий спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиноюбуде відповідати якнайкращим інтересам дитини та сприятиме уникненню між сторонами конфліктів, забезпечить спокійний психологічний контакт дитини з батьком. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги судом задоволені частково, отже витрати позивача на оплату судового збору мають бути стягнуті з відповідачки пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що враховуючи сплачену суму судового збору становить 496 грн 20 коп.

Outcome: partial