Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, в якому зазначив, що він тривалий час до 2020 року проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] під час спільного проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З 25 липня 2020 року до квітня 2022 року він прживав разом з сином за адресою: [ADDRESS] , а дочка періодично проживала разом з ними або з відповідачем. З квітня 2022 року разом з ними постійно почала проживати дочка [PERSON] , оскільки між відповідачкою та дитиною виникла сварка і [PERSON] вигнала дочку з дому. З 26 квітня до середини червня 2022 року він перебував на військові службі в зоні ведення бойових дій, а діти залишилися проживати самі. У цей час за ними доглядали його рідні сестри. Повернувшись додому від довідався від дочки, що вона посварилася з братом і останній переїхав проживати до відповідача. Спочатку він спілкувався з сином і вони деякий час проживали спільно невеликий проміжок часу, але в 20-х числах червня 2022 він не зміг зв`язатися з сином, останній не відповідав на його телефонні дзвінки, сина також не було за місцем реєстрації та фактичного проживання відповідача. У зв`язку з викладеним він звернувся в поліцію із заявою про зникнення сина. Через деякий час йому повідомили, що син разом з відповідачем покинув територію України. Весь цей час він проживає разом з дочкою. Спочатку місцем їх проживання була квартира [ADDRESS] , а з липня 2022 року вони переїхали проживати в квартиру [ADDRESS] , яка належить йому на праві власності. Він є фізичною особою - підприємцем, але в зв`язку з військовою агресією проти України з 26.02.2022 призваний на військову службу під час загальної мобілізації і позбавлений можливості здійснювати підприємницьку діяльність. Дочка [PERSON] навчається в 11-А класі Мукачівської ЗОШ І-ІІІ ступенів №20 ім. О.Духновича, вона є закритою особистістю, боїться осуду зі сторони оточуючих і потребує спеціального підходу для спілкування. Позбавлення дитини батьківської уваги та піклування може негативно вплинути на її моральний та емоційний стан. Дочка бажає проживати разом з ним і їй надано дозвіл на реєстрацію місця проживання без згоди матері в квартирі [ADDRESS] . Просив визначити місце проживання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] разом з ним - [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , громадянином України, українцем, мешканцем: [ADDRESS] У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Представник виконавчого комітету Мукачівської міської ради Степанова О.Р. у судовому засіданні надала висновок щодо розв`язання спору та пояснила суду, що при підготовці зазначеного висновку не обстежено умови проживання [PERSON] , оскільки вона проживає за межами України. Органом опіки та піклування надано дозвіл на реєстрацію місця проживання дитини разом з батьком без згоди матері, але до теперішнього часу дитина проживає разом з батьком без реєстрації її місця проживання. Просила при вирішенні спору врахувати вік та інтереси дитини. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до статті 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У відповідності зі ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частина перша ст. 18, частина перша ст. 27 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року передбачають, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У ч.1 ст. 9 «Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і треба прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з ч.ч. 2,8,9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За ст. 150 СК України виховання дитини, піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя є обов`язком батьків. Відповідно до ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Вказані норми ЦК України співвідносяться з нормами СК України. Так, ст. 160 СК України визначає, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвитку дитини. Отже, відповідно до зазначених нормативних актів сімейного та цивільного законодавства спір між матір`ю та батьком, які проживають окремо та не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати дитина вирішується органом опіки та піклування або судом лише щодо малолітньої дитини. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 14.02.2012 [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є позивач та відповідач по даній справі. Статтями 31 та 32 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років є малолітньою особою, а фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років є неповнолітньою особою. На теперішній час [PERSON] виповнилося 16 років, відповідно вона є неповнолітньою особою. Згідно з довідкою Мукачівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №20 ім. О.Духновича Мукачівської міської ради Закарпатської області [PERSON] навчається в 11-А класі зазначеної школи і відповідно до наданої суду характеристики за місцем навчання характеризується посередньо, потребує постійної опіки з боку батьків. Відповідно до акта №32 від 23.01.2022 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживали по [ADDRESS] з вересня 2020 року. Із пояснень свідка [PERSON] , наданого суду талону повідомлення єдиного обліку №3611 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) [PERSON] про кримінальне правопорушення та іншу подію від 05.04.2022, а також заяви [PERSON] від 10.08.2022 до Мукачівського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Закарпатській області встановлено, що [PERSON] проживала разом з мамою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , але після сварки 05.04.2022 мати вигнала її з дому і дитина почала проживати разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до довідки Мукачівського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Закарпатській області та згідно відомостей з бази даних «Аркан» [PERSON] виїхала з України 27.06.2022 через КПП «Чоп» (Тиса). Відповідно до договору купівлі-продажу від 30.03.2005 року [PERSON] набув у власність квартиру [ADDRESS] . Зазначене право зареєстровано за ним 07.04.2005, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. У зазначеній квартирі [PERSON] та [PERSON] проживають з липня 2022 року, що підтверджується актом від 06.08.2022. На підтвердження проживання з липня 2022 року [PERSON] разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] позивачем також надано суду заяву [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка засвідчена приватним нотаріусом Ковач Н.О. Крім того, факт проживання [PERSON] разом з [PERSON] підтверджується актом обстеження умов проживання, складеним Службою у справах дітей Мукачівської міської ради 19.08.2022. Таким чином, надані суду докази свідчать про те, що батьки неповнолітньої [PERSON] проживають окремо. Аналізуючи зазначені докази, та пояснення допитаного за клопотанням позивача неповнолітнього свідка [PERSON] , судом встановлено, що [PERSON] певні періоди свого життя проживала разом з батьками, а після того, як вони почали проживати окремо, вона проживала разом з мамою або разом з батьком. На теперішній час [PERSON] проживає разом зі своїм батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а її мати [PERSON] виїхала за межі України 27.06.2022. У зв`язку з виїздом [PERSON] за межі України виконавчим комітетом Мукачівської міської ради 23.08.2022 прийнято рішення №354 про надання [PERSON] дозволу на реєстрацію місця проживання в квартирі [ADDRESS] без згоди матері [PERSON] . Крім того, на виконання вимог ч.2 ст.171 СК України судом заслухана думка неповнолітньої [PERSON] , яка заявила, що вона бажає проживати разом з матір`ю. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 27.07.2012, а також свідоцтва про державну реєстрацію серії В00 №398770 [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець з 14.12.2000. Із тимчасового посвідчення військовослужбовця №166 від 10.04.2022 вбачається, що [PERSON] призваний на військову службу під час загальної мобілізації 26.02.2022 відповідно до Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022. Службовою характеристикою [PERSON] позитивно характеризується за місцем проходження військової служби, а відповідно до медичної характеристики та направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією від 01.08.2022 [PERSON] під час перебування у зоні виконання завдань захворів у зв`язку зі значними фізичними навантаження, тому був госпіталізований. Відповідно до вимог ч.5 ст.19 СК України виконавчий комітет Мукачівської міської ради надав суду висновок щодо розв`язання спору, відповідно до якого орган опіки та піклування вважав доцільним місце проживання дитини [PERSON] визначити відповідно до її вільного вибору. Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України у п.18 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст.160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Таким чином, у разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла 14 років, слід керуватися частиною третьою статті 160 СК України та положеннями статті 29 ЦК України. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, висловленій в постановах від 12 листопада 2018 року по справі №344/16920/16-ц та від 25 січня 2018 року по справі № 537/5119/15-ц. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки [PERSON] досягла 16 років на час звернення з позовом до суду та вирішення спору і вона втратила статус малолітньої особи, а отже відповідно до ст.160 СК України вона має право самостійно обирати собі місце проживання з кимось із батьків. Судом встановлено, що [PERSON] на теперішній час проживає разом з батьком, що відповідає її інтересам, тому підстави для втручання суду в порядок, який фактично на теперішній час склався і який відповідає інтересам неповнолітньої дитини відсутні. Крім того, слід зауважити, що ч.2 ст. 47 ЦПК України надає можливість неповнолітнім особам віком від 14 до 18 років особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Частиною 1 ст. 18 СК України визначено, що кожен учасник сімейних відносин, який досяг 14 років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу, а ч.4 ст. 152 СК України визначено право дитини на звернення за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла 14 років. Таким чином, оскільки [PERSON] досягла 16 років, то вона може самостійно звернутись з позовом до суду у випадку порушення її прав.

Outcome: dismissed