Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до Хмільницької міської ради Вінницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позов мотивований тим, що [INFO] помер батько позивача, на момент його смерті з ним ніхто не проживав та не був зареєстрований. В зв`язку з тим, що позивачу нещодавно стало відомо про наявність заповіту на ім`я його батька, він просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька в два місяці. Ухвалою суду від 25.08.2022 у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 21.09.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони в судове засідання не з`яились, причини неявки суду не повідомили. Від представника відповідача надійшла заява, в якій він просить проводити розгляд справи за його відсутності та при вирішенні справи по суті покладається на розсуд суду. Позивач у позовній заяві просив проводити судовий розгляд за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільногостану громадян щодо актового запису про смерть(а.с. 35-36) [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, яке згідно із заповітом від 24.01.2000 (копія на а.с. 9) вона заповіла [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (копія на а.с. 10). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1270 цього Кодексу передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ст. 1223 ЦК України). Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17 сформульовано висновок, згідно з яким за загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, зокрема пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Так, позивач зазначає, що йому стало відомо про наявність заповіту, яким [PERSON] заповіла своє майно [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, матеріали цивільної справи не містять доказів на підтвердження родинних відносин позивача із [PERSON] та [PERSON] , а тому на підставі досліджених доказів неможливо встановити, чи є [PERSON] спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] . З доданого до позовної заяви свідоцтва про народження серії [NUMBER] (копія на а.с. 11) вбачається, що батьком [PERSON] є [PERSON] , а спадкодавцем є [PERSON] . Крім того, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" спадкоємці, які не прийняли спадщину в установлений законом строк, можуть звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ст. 1272 ЦК України, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності цього Кодексу, а саме з 1 січня 2004 року. Обгрунтовуючи позовні вимоги представник позивача, зазначає, що визначений законом строк для прийняття спадщини пропущено з поважних причин, оскільки він не знав про існування заповіту від 24.01.2000, однак вказані причини не є поважними, оскільки з копії спадкової справи (а.с. 42-50) вбачається, що [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та отримав свідоцтво на право на спадщину за заповітом, а саме на 1/2 житлового будинку з відповідними будівлями, який знаходиться по [ADDRESS] . Згідно довідки Виконавчого комітету Хмільницької міської ради № 305 від 26.05.2022 (а.с. 8) на день смерті [PERSON] з нею за однією адресою ( [ADDRESS] ) був зареєстрований та проживав син - [PERSON] . На момент своєї смерті [PERSON] також був зареєстрований за вказаною адресою. Таким чином, за життя [PERSON] було відомо про наявність нерухомого майна, яке залишилось після смерті [PERSON] , оскільки [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Незнання про наявність заповіту, складеного [PERSON] , не пов`язане з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо оформлення спадщини, відтак не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому суд звертає увагу, що позивачу було невідомо про наявність заповіту, складеного не відносно нього, а відносно іншої особи, яку на даний час позивач вважає спадкодавцем відносно себе, у зв`язку з чим і просить поновити пропущений строк. Однак така необізнаність жодним чином не перешкоджала позивачу у встановлений Законом строку реалізувати своє право на прийняття спадщини, звернувшись в установленому порядку до нотаріуса, враховуючи і те, що з [PERSON] , як зазначає сам позивач, на час смерті ніхто не проживав і не був зареєстрований. Враховуючи вищевикладене, оцінивши доводи позивача, суд вважає, що наведені ним причини пропуску строку для прийняття спадщини, не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо оформлення спадщини, відтак не є поважними причинами цього строку, а тому позов не підлягає задоволенню. Судові витрати згідно зі ст. 141 ЦПК України слід залишити за позивачем. На підставі ст.ст. 1218, 1220, 1222-1223, 1225, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: dismissed