Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

у грудні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до АТ "Альфа- Банк" по визнання недійсним кредитного договору. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 27 червня 2019 року вона звернулася до АТ "Альфа - банк" з метою отримання банківських послуг, в зв"язку з чим підписала анкету - заяву до договору про надання банківських послуг, яка разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір надання банківських послуг. На підтаві укладеного договору позивач отримала кредит у розмірі 27 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту. Сума заборгованості за кредитним договором № 501157934 від 27.06.2019 р. становить 53 024, 85 грн. Позивач зазначає, що вона не підписувала умови обслуговування рахунків фізичної особи, тарифи, таблицю обчислення вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту, тому [PERSON] сумнівається в тому, що при укладенні договору банк дотримався вимог щодо повідомлення про умови кредитування та узгодження зі споживачем умов договору. За таких підстав позивач просить визнати недійсним правочин, який оформлений кредитним договором № 501157934 від 27 червня 2019 року, укладений між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2021 року дану цивільну справу передано до Голосіївського районного суду м. Києва на розгляд за підсутністю. (а.с. 13) Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 липня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. (а.с. 19). Відповідач АТ «Альфа-Банк» відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Згідно приписів ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що 27 червня 2019 року між [PERSON] та АТ "Альфа - Банк" було укладено кредитний договір № 501157934, відповідно до умов якого банк надав позивачу кредит в сумі 27 000 грн. для власних потреб шляхом безготівкового перерахування на рахунок позичальника, що відкритий позичальнику в ПАТ «Альфа-Банк». Звертаючись у суд з позовом про визнання недійсним кредитного договору № 501157934 від 27.06.2019 р., [PERSON] посилається на те, що вона не була ознайомлена з умовами кредитування, оскільки не підписувала умови обслуговування рахунків фізичної особи, тарифи, таблицю обчислення вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту. Суд не погоджується з доводами позивача та вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Обґрунтовуючи пред`явлений позов, [PERSON] зазначила, що 27 червня 2019 року нею підписано анкету-заяву АТ «Альфа-Банк» та отримала коедит у розмірі 27 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту. Позивач зазначає, що жодного договору на отримання кредиту чи відкриття кредитної відновлювальної лінії нею не укладалося. Всупереч вимог закону банком не узгоджено істотні умови договору. Позивач вважає, що кредитний договір є недійсним, враховуючи ст.ст. 536, 638, 1056-1 ЦК України. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу про те, що кредитний договір містить несправедливі умови, що волевиявлення позивача не було вільним, що вона не розуміла значення своїх дій та не керувала ними. Також відсутні докази ведення позивача в оману, наявності стороннього тиску та впливу щодо підписання умов договору. Підстави для визнання договору недійсним відсутні. Не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17. Отже, обраний позивачем спосіб захисту - визнання кредитного договору неукладеним не узгоджується із вимогами закону.

Outcome: dismissed