Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Просив стягнути з [PERSON] на свою користь на відшкодування майнової шкоди 42007 гривень 85 копійок та судові витрати у справі. Свої вимоги мотивував тим, що між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу № 120245234, предметом якого є страхування автомобіля марки «Skoda Fabia» державний реєстраційний номер [NUMBER] . 16 травня 2020 року о 01 годині 35 хвилин сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля марки «Skoda Fabia» державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , автомобіля марки «Citroen» державний реєстраційний номер [NUMBER] , автомобіля марки «Hyundai Elantra» державний реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля марки «Ford Focus» державний реєстраційний номер [NUMBER] . У результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди були пошкоджені автомобілі марки «Citroen» державний реєстраційний номер [NUMBER] , марки «Hyundai Elantra» державний реєстраційний номер [NUMBER] та марки «Ford Focus» державний реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно з постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25 листопада 2020 року [PERSON] визнано винним у цій дорожньо-транспортній пригоді, в результаті порушення ним ПДР України. Крім того, постановою встановлено, що [PERSON] під час керування автомобілем знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Власник автомобіля марки «Hyundai Elantra» державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» з заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі страхового акту № 2030992-1 від 22 червня 2020 року ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» було виплачено [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 42007 гривень 85 копійок, що підтверджується платіжним дорученням № 16803 від 22 червня 2020 року. 07 липня 2021 року між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та ФОП [PERSON] було укладено договір № 07/07/2021 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, у тому числі й за договором № 120245234 від 24 жовтня 2019 року. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивач не з`явився, направив до суду клопотання, в якому просить розглядати справу у його відсутність. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд за письмовою згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу № 120245234, предметом якого є страхування автомобіля марки «Skoda Fabia» державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 20). 16 травня 2020 року о 01 годині 35 хвилин сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля марки «Skoda Fabia» державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , автомобіля марки «Citroen» державний реєстраційний номер [NUMBER] , автомобіля марки «Hyundai Elantra» державний реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля марки «Ford Focus» державний реєстраційний номер [NUMBER] . У результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди були пошкоджені автомобілі марки «Citroen» державний реєстраційний номер [NUMBER] , марки «Hyundai Elantra» державний реєстраційний номер [NUMBER] та марки «Ford Focus» державний реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно з постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25 листопада 2020 року [PERSON] визнано винним у цій дорожньо-транспортній пригоді, в результаті порушення ним ПДР України. Крім того, постановою встановлено, що [PERSON] під час керування автомобілем знаходився у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 28-29). Власник автомобіля марки «Hyundai Elantra» державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 30-31). На підставі страхового акту № 2030992-1 від 22 червня 2020 року (а.с. 82) ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» було виплачено [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 42007 гривень 85 копійок, що підтверджується платіжним дорученням № 16803 від 22 червня 2020 року (а.с. 83). 07 липня 2021 року між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та ФОП [PERSON] було укладено договір № 07/07/2021 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, у тому числі й за договором № 120245234 від 24 жовтня 2019 року (а.с. 11-16, 18). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з п.п. «в» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). З постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25 листопада 2020 року вбачається, що [PERSON] під час керування автомобілем знаходився у стані алкогольного сп`яніння. З огляду на викладене, суд вважає, що оскільки позивач виплатив грошові кошти, він має право звернутися до відповідача з позовом про відшкодування понесених збитків. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає 42007 гривень 85 копійок. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та на підставі статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягає судовий збір в сумі 908 гривень. Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. 30 січня 2019 року між адвокатом Самойленком П.М. та ФОП [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги № 30/01/19 з додатковою угодою № 992 від 03 серпня 2021 року (а.с. 86-87, 88). Крім того, у матеріалах справи міститься довіреність від [PERSON] на адвоката Самойленка П.М., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Самойленка П.М., акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 03 серпня 2021 року до договору про надання правової допомоги, копії платіжних доручень від 03 серпня 2021 року про оплату послуг за надання правової допомоги згідно договору № 30/01/19 в сумі 4000 гривень та 2000 гривень (а.с. 6-8, 89-91). Вбачається, що позивачем наданий суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, як це передбачено статтею 137 ЦПК України. Згідно з частинами 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Стороною відповідача не заявлялося клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 гривень з відповідача на користь позивача підлягає задоволенню.

Outcome: approved