Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» та [PERSON] 26.12.2019 був укладений договір № 1144191226002 оренди майна з правом викупу. Відповідно до зазначеного договору об`єктом оренди є LCDtv37-45 LG43UM7100PLB; серійний номер: 910MAHUM5313, вартість включаючи ПДВ 40776,00 гривень; строк оренди 24 місяці; щомісячний платіж 1699,00 гривень. Свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі, надавши відповідно до умов договору відповідачу у строкове платне володіння та користування об`єкт оренди, що підтверджується Актом № 1144191226002 приймання-передачі товару від 26.12.2019 року. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, не вносячи орендні платежі відповідно до умов договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 30.12.2021 становить 168133,53 грн., що складається із 40776,00 гривень сума боргу, 81552,00 гривень неустойка у розмірі подвійної орендної плати, 20388,00 гривень штраф 50% від вартості об`єкту оренди; 20388,00 гривень пеня; 3816,30 інфляційне збільшення, 1213,23 гривень 3% річних, тому 15.12.2020 позивачем було направлено повідомлення щодо одностороннього розірвання договору та стягнення заборгованості в судовому порядку. У зв`язку з вище викладеним, позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 168133,53 грн. та судові витрати. Від представника позивача до суду надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав та проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, у встановлений судом строк відповідач не подав відзиву на позов, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Зважаючи на вищевикладене, суд ухвалив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, ухваливши заочне рішення на підставі наявних матеріалів справи. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що що між товариством з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» та [PERSON] 26.12.2019 був укладений договір № 1144191226002 оренди майна з правом викупу. Відповідно до зазначеного договору об`єктом оренди є LCDtv37-45 LG43UM7100PLB; серійний номер: 910MAHUM5313, вартість включаючи ПДВ 40776,00 гривень; строк оренди 24 місяці; щомісячний платіж 1699,00 гривень. Свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі, надавши відповідно до умов договору відповідачу у строкове платне володіння та користування об`єкт оренди що підтверджується Актом № 1144191226002 приймання-передачі товару від 26.12.2019 року. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, не вносячи орендні платежі відповідно до умов договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 30.12.2021 становить 168133,53 грн., що складається із 40776,00 гривень сума боргу, 81552,00 гривень неустойка у розмірі подвійної орендної плати, 20388,00 гривень штраф 50% від вартості об`єкту оренди; 20388,00 гривень пеня; 3816,30 інфляційне збільшення, 1213,23 гривень 3% річних, тому 15.12.2020 позивачем було направлено повідомлення щодо одностороннього розірвання договору та стягнення заборгованості в судовому порядку. У зв`язку з вище викладеним, позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 168133,53 грн. та судові витрати. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Зі змісту статей 626, 628 ЦК України вбачається, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Відповідно до норм стст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Як визначено у ч. 2, п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачяться на користь споживача. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Умовами вказаного договору оренди від 26.12.2019, крім штрафу за порушення строків платежів, передбачена ще й пеня в розмірі 3 % (трьох відсотків) від суми простроченого платежу за кожний день такого прострочення, починаючи з першого дня прострочення, але не більше 50 % (п`ятдесяти відсотків) від загальної суми прострочених орендних платежів за цим договором (п. 8.4, 8.5). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.10.2015 № 6-2003цс15. Крім того, тлумачення статей 3 та 549 ЦК України дозволяє стверджувати, що при виборі того, який вид неустойки (штраф чи пеня) повинен стягуватися, слід враховувати справедливість і розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Тому необхідно визначити стягнення якого виду неустойки (штрафу чи пені) є нерозумним і несправедливим, з урахуванням їх розміру. Це відповідає правовому висновку Верховного Суду, зробленому у постанові від 19.09.2018 у справі № 664/2784/15-ц. Отже, нарахування відповідачу окремо штрафу і пені є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення, та є несправедливим. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial