Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

Представник позивача свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.07.2008 року між ПП «Агро-Трейдер» (орендарем) та [PERSON] (орендодавцем) було укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого [PERSON] передав, а ПП «Агро-Трейдер» прийняв в оренду земельну ділянку площею 1,4762 га з кадастровим номером 7421787600:06:000:0576 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Припутнівської сільської ради Прилуцького (колишнього Ічнянського району) Чернігівської області. Земельна ділянка, яка є предметом оренди за вищевказаним договором, належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧН №085509 від 12.01.2006 р. Договір оренди землі №294 від 01.07.2008 р. зареєстрований в Ічнянському районному відділі ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис №0409834000119 від 30.07.2009 року. Приписами п.6.3 Договору №294 передбачено , що передача Об`єкта оренди Орендарю здійснюється у триденний строк після державної реєстрації цього Договору за актом його приймання-передачі. Відповідно до Акту приймання-передачі земельної ділянки, що надається в оренду від 01.07.2008 року Орендодавець на підставі Договору №294 передав , а ПП «Агро-Трейдер» прийняв у строкове платне користування строком на 20 років земельну ділянку, розташовану на території Припутнівської сільської ради, площею 1,4762 . Відповідно до державної реєстрації Договір оренди діє до 31 липня 2029 року включно. Після смерті орендодавця [PERSON] спадкоємцем його земельної ділянки площею 1,4762 га кадастровий номер 7421787600:06:000:0576, яка була предметом вищевказаного договору оренди землі, стала відповідачка [PERSON] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. [PERSON] , як спадкоємець, набула всіх прав та обов`язків за договором оренди №294 від 01.07.2008 року ПП «Агро-Трейдер» користувався земельною ділянкою, а відповідачці [PERSON] нараховувалась відповідна орендна плата. Дії ПП «Агро-Трейдер» щодо продовження користування вказаною земельною ділянкою після смерті орендодавця [PERSON] булиабсолютно законними, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства та укладеного договору оренди з гр. [PERSON] , смерть спадкодавця ( перехід права власності на землю до спадкоємця) не впливає на чинність і зміст договору: він продовжує діяти у тій же редакції. Однак, в листопаді 2021року, з отриманої Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки №285107973 , сформованої 17.11.2021р., позивачу ПП «Агро-Трейдер» стало відомо, що відповідачкою [PERSON] в період дії вищевказаного договору оренди землі №294 від 01.07.2008 р. був укладений інший договір оренди землі №143 від 21 грудня 2015р. щодо цієї ж самої земельної ділянки кадастровий номер 7421787600:06:000:0576, яка перебуває в оренді ПП «Агро-Трейдер». Враховуючи, що спірний договір оренди земельної ділянки від 21 грудня 2015 року укладений до закінчення строку дії попереднього договору оренди земельної ділянки від 01 липня 2008 року, при цьому одна й та сама земельна ділянка не може бути об`єктом оренди двох договорів оренди землі, укладених з різними орендарями та не може бути передана в користування без припинення права попереднього користувача (орендаря), позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати договір оренди земельної ділянки, укладений між [PERSON] та ПП «Агрофірма «Мета» 21 грудня 2015 року недійсним. За клопотанням представника позивача ПП «Агро-Трейдер» витребувано у ПП «Агрофірми «Мета» належним чином засвідчений Договір оренди землі №143 від 21.12.2015 року , укладений між [PERSON] та ПП «Агрофірма «Мета». Представник відповідача - ПП «Агрофірми «Мета» - адвокат Щиголь В.В. подав до суду відзив на позовну заяву. В поданому відзиві заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає , що відповідно до ч.2 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» у разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. Договір оренди земельної ділянки між ПП «Агрофірма «Мета» та [PERSON] був укладений 21.12.2015 року. Державний акт на земельну ділянку [PERSON] був отриманий 17.05.2012 року, а оскаржуваний позивачем договір був укладений 21.12.2015 року, тобто через три роки. Протягом трьох років позивач із листом-повідомленням про поновлення договору оренди та проектом додаткової угоди до відповідача не звернувся, своїм переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк не скористався, а тому відповідач ПП «Агрофірма «Мета» та [PERSON] правомірно уклали договір оренди. Застосуванню підлягає саме ЗУ «Про оренду землі» в редакції, що діяла після смерті [PERSON] (попереднього власника) адже після зміни власника внаслідок спадкування у позивача виникло переважне право на укладення договору оренди землі, яким він не скористався. Окрім того орендна плата позивачем не сплачувалась взагалі, що суперечить п.4.2 Договору , відповідно до якого орендна плата за рік виплачується на протязі виробничого періоду року, починаючи з 1-го серпня поточного року і не пізніше трьох місяців наступного року, що не заперечує і сам позивач. Відповідно до ч. 1 ст.15 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент укладення договору від 01.07.2008 року) істотними умовами договору оренди землі з-поміж інших є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації , форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до ч.2 ст.15 ЗУ «Про оренду землі» ( в редакції чинній на момент укладення Договору від 01.07.2008 року) відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов , передбачених цією статтею є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Окрім того , у випадку проведення державної реєстрації договору оренди землі №294 від 01.07.2008 року у встановленому на той час законом порядку, інформація про це була б наявна у Державному земельному кадастрі та проведення державної реєстрації нового договору оренди землі була б неможливою, а державний реєстратор відмовив би ПП «Агрофірма «Мета» у проведенні такої реєстрації. З огляду на це можна стверджувати, що державна реєстрація договору оренди землі № 294 від 01.07.2008 року у встановленому на той час законом порядку проведена не була, тому договір №143 від 21.12.2015 року , який позивач просить визнати недійсним є єдиним дійсним зареєстрованим договором оренди відповідно до законодавства. Підстав не довіряти державному реєстру під час реєстраціїї права оренди на землю у ПП «Агрофірма «Мета» не було. Саме рішення державного реєстратора позивач не оскаржує, то відсутні підстави для скасування відомостей про інше речове майно. Оскільки відповідачами було укладено договір оренди землі та зареєстровано право користування у відповідності до вимог чинного законодавства, вважає, що позовна заява ПП «Агро-Трейдер» є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. 14.10.2022 року представником ПП «Агрофірма «Мета» надіслано клопотання-заява про застосування позовної давності до позовних вимог. У відповіді на відзив представник ПП «Агротрейдер» - адвокат Жидкий А.М. зазначив, що ст.204 ЦК України передбачає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином , договір оренди земельної ділянки № 294 від 01.07.2008 року, укладений між [PERSON] (новий власник [PERSON] ) та ПП «Агро-Трейдер» є чинним і діє до 31 липня 2029 року, зареєстрований у Ічнянському районному відділі Чернігівської регіональної філії Державного підприємства «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 30 липня 2009 року за №0409834000119, тому набув чинності у відповідності до ст.18 ЗУ «Про оренду землі». Тож перед укладенням оспорюваного договору оренди у 2015 році саме ПП «Агрофірма «Мета» належало б одержати інформацію із відділу Держгеокадастру про існуючі Договори оренди орендованої ним земельної ділянки для достеменного з`ясування правового статусу земельної ділянки, яку він збирається взяти в оренду. 27.09.2022 року представником ПП «Агро-трейдер» надіслано заяву-клопотання про зміну (уточнення) позовних вимог, яким просить вимогу про скасування запису про державну реєстрацію права оренди за номером 15031665 від 14 червня 2016 року виключити. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися. На електронну адресу суду від представника позивача - адвоката Жидкого А.М. надійшла заява в якій зазначено, що у них немає можливості прибути в судове засідання призначене на 19 жовтня 2022р. При постановленні рішення по справі просять врахувати аргументи, наведені стороною у позовній заяві. Позовні вимоги з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог підтримують та просять суд задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ПП «Агрофірма «Мета» - адвокат Щиголь В.В. в судовому засіданні просив у позові відмовити з підстав, зазначених у відзиві та просив застосувати позовну давність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, ухвала , судова повістка разом з позовною заявою та копіями документів повернулася з відміткою «адресат відсутній за даною адресою». В порядку ч.11 ст.128 ЦПК України інформація про виклик відповідача всудове засідання була розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України. Представник третьої особи - Ічнянської міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника Ічнянської міської ради за наявними в матеріалах справи документами. Передбачених ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності інших учасників справи. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] був власником земельної ділянки 1,4762 га на підставі державного акту серії ЧН №085509 від 12.01.2006 року , наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території колишньої Припутнівської сільської ради Прилуцького (колишнього Ічнянського) району (а.с.12). Між [PERSON] та ПП «Агро-Трейдер» 01.07.2008 року було укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7421787600:06:000:0576 . Номер договору 294, строк дії договору 20 років, починаючи з дати його реєстрації, а саме до 31.07.2029 року. Датою реєстрації договору є 30.07.2009 за № 0409834000119, про що є відмітка в самому договорі оренди (а.с.8-9). Спадкоємцем після його смерті, стала відповідачка [PERSON] . До спадкоємця [PERSON] , після прийняття спадщини, відповідно до норм чинного законодавства, перейшли всі права та обов`язки спадкодавця [PERSON] . На ім`я [PERSON] був виданий новий Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯК №352096 від 17.05.2012 року. Згідно довідки ПП «Агро-Трейдер» №172 від 22.07.2022 року в період з 2013 по 2017 рік [PERSON] нарахована орендна плата за Договором оренди №294 в сумі 1627,30 грн., що не спростовано під час розгляду справи та підтверджує факт користування ПП «Агро-Трейдер» , на підставі договору оренди, спірною земельною ділянкою, зокрема і після смерті [PERSON] (а.с.13). 21.12.2015 року було укладено спірний договір оренди землі №143 на земельну ділянку з кадастровим номером 7421787600:06:000:0576 між спадкоємцем [PERSON] , після смерті [PERSON] , та відповідачем ПП «Агрофірма «Мета». Згідно зі ст.ст. 626, 629, 638 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 4 ст. 124 ЗК України (у редакції чинній станом на момент укладення договору 01.07.2008 року) передбачалось, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» (у редакції чинній станом на момент укладення договору 01.07.2008) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи ( стаття 3, 4 Закону). Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції чинній станом на момент укладення договору 01.07.2008 року) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Згідно ст.ст. 125, 126 ч. 5 ЗК України (у редакції чинній станом на момент укладення договору 01.07.2008 року) право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Даних вимог законодавства дотримались сторони договору оренди землі [PERSON] та ПП «Агро-Трейдер», укладаючи договір 01.07.2008 року, що не було спростовано належними та допустимими доказами учасниками справи. Таким чином, зважаючи на встановлені вище обставини та досліджені докази, суд приходить до висновку, що договір оренди землі від 01.07.2008 року між позивачем та [PERSON] укладений і зареєстрований 30.07. 2009 року відповідно до вимог чинного на той час законодавства, а відтак набрав чинності та строк його дії закінчується 31.07.2029 року. Однак, не зважаючи на чинність цього договору, було укладено новий договір оренди землі №143 від 21.12.2015 року на земельну ділянку з кадастровим номером 7421787600:06:000:0576 між спадкоємцем, після смерті [PERSON] - відповідачкою [PERSON] та ПП «Агрофірма «Мета», що також не заперечувалось учасниками справи. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України, встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною (пункт «в» частини третьої статті 152 ЗК України). Відповідно ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною першою ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1, 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно положень ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною першою ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частиною першою ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України (в редакції чинній на момент державної реєстрації договору оренди землі від 01 липня 2008 року) договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ч. 1, 2 ст. 792 ЦК України). Частиною другою статті 124 та частиною другою статті 125 ЗК України (у редакції чинній на час укладення Договору № 165) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем, право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Частиною 5 ст. 116 ЗК України передбачено правило неможливості передачі у власність чи користування земельної ділянки без припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси;платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі (ст. 32 Закону України «Про оренду землі» у редакції чинній на час укладення Договору від 21.12.2015 року). Пунктом 12.4 Договору оренди земельної ділянки №294 від 01 липня 2008 року передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що договір оренди землі від 21.12.2015року укладений між [PERSON] та ПП «Агрофірма «Мета» є недійсним, оскільки він укладений до закінчення дії договору оренди тієї ж земельної ділянки, укладеного 01.07.2008 року між [PERSON] та ПП «Агро-Трейдер» із строком дії до 31.07.2029 року, а відтак позовна вимога до відповідачів про визнання вказаного договору №143 від 21.12.2015 року, укладеного між [PERSON] та відповідачем ПП «Агрофірма «Мета», недійсним, підлягає задоволенню. Суд вважає безпідставними твердження представника відповідача Щиголя В.В. про належну реєстрацію право оренди земельної ділянки по договору від 21.12.2015 року, оскільки державний реєстратор вніс відповідний запис без належного з`ясування інформації, яка йому була необхідна для здійснення реєстрації речового права, що призвело до подвійної реєстрації оренди землі та порушення прав позивача. Розмір орендної плати, отриманої за період з 2013 року по 2017 рік, підтверджується довідкою позивача, яка відповідачами не спростована, а тому посилання представника відповідача Щиголя В.В. про те, що позивачем не додано відповідних документів, які б підтверджували отримання орендодавцями орендної плати, суд відхиляє. Суд також відхиляє посилання представника відповідача Щиголя В.В. на невідповідність договору оренди земельної ділянки №294 від 01.07.2008 року нормам чинного законодавства, неналежне виконання його окремих положень та неналежної його реєстрації, так як вказаний договір не є предметом дослідження у даній справі, який, при цьому, був зареєстрований в Ічнянському районному відділі Чернігівської регіональної філії Державного підприємства «Центр ДЗК» 30.07.2009 року за № 0409834000119, скріплений печаткою відповідного органу реєстрації, тому набув чинності відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі». Не заслуговують на увагу і твердження представника відповідача Щиголя В.В. про не виконання позивачем вимог ч. 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки зазначена стаття не застосовується до прав і обов`язків сторін у справі, при цьому відповідач [PERSON] у даному випадку повинна була керуватися ч. 3 ст. 148-1 ЗК України. Частиною 5 ст.116 ЗК України передбачено правило неможливості передачі в користування земельної ділянки без припинення права попереднього користування, в тому числі і орендаря. Отже, одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам зазначеного вище закону, який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації та призводить до порушення права позивача, як орендаря. З приводу дійсності укладення договору 01.07.2008 року саме між [PERSON] та ПП «Агро-Трейдер», судова експертиза не призначалась і жоден із учасників справи не просив призначити таку експертизу, як і не надав доказів неправомірності укладеного договору. Також, судом критично оцінюються твердження представника відповідача ПП «Агрофірма «Мета» про те, що існують сумніви, чи був договір оренди землі укладений між [PERSON] та ПП «Агро-Трейдер» №294 від 01.07.2008 зареєстрований відповідно до законодавства, так як дані твердження представника відповідача є припущеннями та не підтверджені належними та допустимими доказами. Як вже зазначено вище в рішенні, внаслідок дій відповідачів [PERSON] та ПП «Агрофірма «Мета» державним реєстратором було внесено запис, без належного з`ясування інформації яка йому необхідна для здійснення реєстрації речового права, що призвело до подвійної реєстрації договорів оренди землі та порушення прав позивача. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що договір оренди землі від 21.12.2015року укладений між [PERSON] та ПП «Агрофірма «Мета» є недійсним, оскільки він укладений до закінчення дії договору оренди тієї ж земельної ділянки, укладеного 01.07.2008 року між [PERSON] та ПП «Агро-Трейдер» із строком дії до 31.07.2029 року, а відтак позовна вимога до відповідачів про визнання вказаного договору №143 від 21.12.2015 року, укладеного між [PERSON] та відповідачем ПП «Агрофірма «Мета», недійсним, підлягає задоволенню. Що стосується заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності, то суд вважає, що позивач не пропустив строк позовної давності, оскільки лише у липні 2022 року з інформаційної довідки йому стало відомо про вибуття з його користування земельної ділянки, а згідно до ст.257 ч.1 ЦК України загальна позовна давність становить три роки, а посилання представника відповідача Щиголя В.В. , що позивач міг отримати інформацію у вигляді інформаційної довідки про об`єкти нерухомості, що перебувають у власності або користуванні будь-якої особи, є припущенням, не підтвердженим жодними доказами. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна вимога до відповідачів [PERSON] та ПП «Агрофірма «Мета» про визнання договору оренди №143 від 21.12.2015 року щодо оренди земельної ділянки недійсним знайшли своє ствердження в судовому засіданні та підлягає задоволенню. Інші, наведені учасниками справи доводи в обґрунтування своїх позицій, не спростовують наведених висновків суду. Обраний позивачем спосіб захисту прав відповідає змісту порушеного права та сприяє ефективному його поновленню у спосіб, визначений чинним законодавством України. Задоволення позовної вимоги про визнання недійсним Договору оренди землі №143 від 21 грудня 2015 року , укладеного між [PERSON] та ПП «Агрофірма «Мета» сприяє захисту його права на оренду даної земельної ділянки. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За положеннями ч.ч.1,2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі по 1 240,50 грн. Позивачем також заявлені вимоги про стягнення 6 000 грн витрат на правничу допомогу, що підтверджується договором про надання правової допомоги № 011221 від 01 грудня 2021 року (а.с.15-16), додатковою угодою про надання правової допомоги (а.с.17), актом прийняття-передачі наданих послуг, а саме збір та підготовка доказів, необхідних для подання позовної заяви, на суму 2 000 грн, а також складання та подання позовної заяви до суду на суму 4 000 грн, що всього на загальну суму 6 000 грн (а.с.17-на звороті), копією платіжного доручення № 6805 від 15.07.2022 року про отримання адвокатом Жидким А.М. 6 000 грн. оплати адвокатських послуг згідно Договору № 011221 (а.с.18), копією ордера та свідоцтва (а.с.19-20), при цьому судом, відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховується співмірність даних витрат, які суд вважає такими, що підлягають задоволенню, беручи до уваги категорію справи, її значення для сторін, потраченого часу на підготовку матеріалів. Оскільки позовні вимоги ПП «Агро-Трейдер» задоволені в повному обсязі, тому клопотання представника відповідача - ПП «Агрофірми «Мета» Щиголя В.В. про стягнення судових витрат на його користь задоволенню не підлягають.

Outcome: approved