Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Шляхо - експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Деснянського району м. Києва», 3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація про захист прав споживачів. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 14.12.2020 року позивачка добираючись на роботу, через ожеледь на тротуарі між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] , впала і отримала травму руки. В наслідок чого, було діагностовано закритий перелом правого плеча, накладено гіпс та призначено лікування. При цьому, позивач стверджує, що була взута у зручні чоботи без підборів, пересувалася із максимальною обережністю і тому жодної вини у падінні не було. 25.01.2021 року, Позивач звернулася до Деснянської РДА із заявою (вих.№102/В-87), в якій просила встановити особу, відповідальну за підтримання тротуару у належному стані та просила скласти Акт про нещасний випадок. На що було отримано відповідь №102-102/В-87-193 від 01.02.2021року, що Деснянська РДА не отримувала повідомлень від КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» про нещасний випадок. 24.02.2021 року, Позивач повторно звернулася із заявою до Деснянської РДА (вх.№102/В87/2 від 11.03.2021), в якій просила повторно встановити особу, відповідальну за підтримання тротуару у належному стані, де було отримано травму [PERSON] та скласти Акт про нещасний випадок відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру. У відповіді №102-102/В-87/2 від 11.03.2021 року вказано, що територія, де було отримано травму обслуговується Відповідачем. Також, у відповіді №102-102/В-87/1-545 від 15.03.2021 року Деснянська РДА повідомила, що розпорядженням від 09.03.2021 року №120 для проведення розслідування нещасного випадку, який стався із Позивачем, визначено КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва». У серпні, не дочекавшись відповіді, [PERSON] ще раз звернулась до Деснянської РДА та отримала Лист № 46-377/2 від 08.09.2021 року від КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» в якому було повідомлено, що територія, на якій стався нещасний випадок, не обслуговується цим підприємством, тому надати Акт про нещасний випадок відмовилися. Таким чином протиправна бездіяльність Відповідача, яка полягала у нездійсненні протиожеледних засобів на закріпленій за ним території призвела до заподіяння [PERSON] шкоди. Позивач вважає, що враховуючи тривалість та силу її душевних страждань, не визнання вини На даний час Відповідачем, та не відшкодування Позивачу коштів на правах споживача - Позивач просить: Стягнути з Комунального підприємства «Шляхо - експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Деснянського району м. Києва» на користь [PERSON] компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 150 000,00 грн. Позивач вважає, що такої суми буде достатньо, для відновлювально-реабілітаційних процедур та поновлення душевного спокою. Також просить покласти витрати на правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн. на відповідача. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 11 січня 2022 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 12 травня та 30 червня 2022 року представник 3-тьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація подали до суду заву про розгляд справи у їх відсутність, та прийняти рішення у відповідності до чинного законодавства України. 13 липня 2022 року до суду надійшов Відзив на позовну заяву в порядку ст.178 ЦПК України, в якому представник Відповідача Комунального підприємства «Шляхо - експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Деснянського району м. Києва» - адвокат О.М. Вольвак просив відмовити у задоволені позову, оскільки він є необґрунтованим та незаконним , а також поданий до неналежного відповідача виходячи з наступного. Відповідно до п.3.2. Статуту КП ШЕУ Деснянського району у м. Києві предметом діяльності підприємства є виконання необхідного комплексу робіт із технічного нагляду, утримання та ремонту шляхів, підземних пішохідних переходів, вуличної зливної каналізації, каналів, канав, туалетів та інших споруд. Органом управління є Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації). Як стверджує позивач, що послизнулася на тротуарі між буд. [ADDRESS] та [ADDRESS] , впала та зламала руку. Відповідно до паспорту вулиці (який видається шляховою інфраструктурою про взяття на баланс) даний будинок та тротуари між цими будинками не знаходяться на балансі Відповідача. Отже, за відсутності даних на визначення балансоутримувача вказаної ділянки, а саме тротуар між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] та відсутності належних доказів, яким встановлено на передання її на баланс будь-якому підприємству, обов`язок відповідача з відшкодування заподіяної позивачці майнової шкоди внаслідок падіння та травмування, у даному випадку не встановлений. Тому підстав для задоволення позову відсутні. Таким чином, представник Відповідача вважає, що неналежне виконання обов`язків щодо утримання КП ШЕУ Деснянського району у м. Києві в зимовий період тротуарів між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] , де послизнулася під час ожеледиці та травмувалася позивачка, чим було їй заподіяно шкоду та обов`язок її відшкодувати - не доведені. 21 липня 2022 року до суду надійшла відповідь на відзив. Позивач вважає доказ надані Відповідачем не обґрунтованими та наполягає на задоволені позову. 04 серпня 2022 року до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив. Представник відповідача вкотре просить суд відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до п.11 ч.1 ст.2, п.5 ч.5 ст.12 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Згідно з ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Так в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року було зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Суд, повно та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Відповідно ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Судом встановлено, що14.12.2020 року позивачка добираючись на роботу, через ожеледь на тротуарі між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] , впала і отримала травму руки. В наслідок чого, було діагностовано закритий перелом правого плеча, накладено гіпс та призначено лікування. З довідки № 11839 від 14.12.2020 виданої лікарем приймального відділення Київської міської клінічної лікарні швидкої допомоги вбачається, що [PERSON] , [INFO] з 09.00 год. по 10.00 год. отримала побутову травму. Діагноз: закритий перелом в/горбика правої плечової кістки зі зміщенням уламків. Проведено операцію закритої репозиції правої плечової кістки та накладено гіпсову пов`язку. Направлено по місцю проживання. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 11ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Постановою КМУ від 22.03.2001 № 270 затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру. Пунктом 3 Порядку визначено нещасні випадки, які підлягають розслідуванню згідно з цим Порядком підлягають нещасні випадки, що сталися під час: (пп.13) перебування в громадських місцях, на об`єктах торгівлі та побутового обслуговування, у закладах лікувально-оздоровчого, культурно-освітнього та спортивно-розважального призначення, в інших організаціях, а також у рекреаційних зонах. Факт ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку встановлює і засвідчує лікувально-профілактичний заклад. Документом, який підтверджує ушкодження здоров`я особи, є листок непрацездатності чи довідка лікувально-профілактичного закладу. Відповідно до п. 6 Порядку лікувально-профілактичні заклади, до яких звернулися або були доставлені потерпілі внаслідок нещасних випадків, протягом доби надсилають письмове повідомлення за встановленою формою про кожний нещасний випадок - до районної держадміністрації (виконавчого органу міської, районної у місті ради). Районна держадміністрація (виконавчий орган міської, районної у місті ради) протягом доби з часу надходження від лікувально-профілактичного закладу повідомлення про нещасний випадок приймає рішення щодо утворення комісії з розслідування нещасного випадку. Згідно з п. 7 Порядку у процесі розслідування беруться до уваги листок непрацездатності чи довідка лікувально-профілактичного закладу, а також пояснення потерпілого та свідчення очевидців, а у разі потреби - керівника органу (організації), на території чи об`єкті якого стався нещасний випадок. Відповідно до п. 12 Порядку «Акт за формою НТ надсилається організації, яка відповідальна за безпечний стан території чи об`єкта, де стався нещасний випадок». Пунктом 10 вказаного Порядку передбачено, що у разі звернення потерпілого або особи, яка представляє його інтереси (якщо не надходило повідомлення від лікувально-профілактичного закладу про нещасний випадок), районна держадміністрація (виконавчий комітет міської, районної у місті ради) приймає рішення щодо необхідності проведення розслідування і визначення організації, яка повинна проводити розслідування, та направляє її керівнику копію рішення. Як вбачається з матеріалів справи, 25.01.2021 року, Позивач звернулася до Деснянської РДА із заявою (вих.№102/В-87), в якій просила встановити особу, відповідальну за підтримання тротуару у належному стані та просила скласти Акт про нещасний випадок. На що було отримано відповідь №102-102/В-87-193 від 01.02.2021року, що Деснянська РДА не отримувала повідомлень від КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» про нещасний випадок. 24.02.2021 року, Позивач повторно звернулася із заявою до Деснянської РДА (вх.№102/В87/2 від 11.03.2021), в якій просила повторно встановити особу, відповідальну за підтримання тротуару у належному стані, де було отримано травму [PERSON] та скласти Акт про нещасний випадок відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру. У відповіді №102-102/В-87/2 від 11.03.2021 року вказано, що територія, де було отримано травму обслуговується Відповідачем. Також, у відповіді №102-102/В-87/1-545 від 15.03.2021 року Деснянська РДА повідомила, що розпорядженням від 09.03.2021 року №120 для проведення розслідування нещасного випадку, який стався із Позивачем, визначено КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва». У серпні, не дочекавшись відповіді, [PERSON] ще раз звернулась до Деснянської РДА та отримала Лист № 46-377/2 від 08.09.2021 року від КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» в якому було повідомлено, що територія, на якій стався нещасний випадок, не обслуговується цим підприємством, тому надати Акт про нещасний випадок відмовилися. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Враховуючи наведене, при розгляді даного спору відсутні підстави для визнання шкоди, завданої [PERSON] внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, жодних доказів, які б доводили наявність обставин завдання майнової шкоди саме неналежним виконанням своїх обов`язків з боку відповідача на окремих ділянках дороги, через ожеледь на тротуарі між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] позивачами не надано і судом не здобуто. Позовна вимога про відшкодування моральної шкоди, яку позивач обґрунтовує тим, що зазнали душевні та фізичні страждання, через отримані тілесні ушкодження та неналежне виконання відповідальних осіб задоволено частково, оскільки причинно-наслідковий зв`язок між отриманою травмою і діями відповідача не доведений. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. На підставі ст. ст. 23, 1166, 1167, 1168, 1195 ЦК України,

Outcome: partial