Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду\~ із позовною\~заявою до\~відповідачки про\~скасування арешту,\~на обґрунтування\~якої зазначив,\~що він є спадкоємцем майна після смерті матері [PERSON] . Під час оформлення спадкових прав йому стало відомо, що на майно померлої [PERSON] накладено арешт, що є перешкодою для вчинення реєстраційних дій. Після звернення до ЦНАП Обухівської міської ради, позивачу стало відомо, що арешт накладений на 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , та вказане майно належить [PERSON] . Проте, вказана особа ніколи не проживала у вказаній квартирі, не була в ній зареєстрована та не володіла будь-якою часткою цієї квартири. Наразі виконавче провадження знищено, у зв`язку із чим виконавча служба не може зняти відповідний арешт. Позивачу рекомендовано звернутись до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив. Треті особи в судове засідання не з`явились, клопотань, заяв до суду не направили. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 \~ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~\~ Відповідно до ч.1\~ст.280 ЦПК України\~суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч. 5,6\~ст. 263 ЦПК України\~обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази приохоть до висновку, що позовні вимоги\~ підлягають задоволенню\~ з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , є співвласником (1/3 частка) квартири, що розташована в [ADDRESS] . Також власниками квартири вказано в рівних частках є його мати - [PERSON] , яка померла [INFO] , батько - [PERSON] , який помер [INFO] . Право власності нами набуте на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Бюро по приватизації державного житлового фонду Трипільської ДРЕС від 27.04.1995 року, згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та розпорядженням від 14.04.1995 року № 1182, зареєстрованого Обухівським бюро технічної інвентаризації] Управління житлово-комунального господарств Київської обласної державної адміністрації і записано у реєстрову книгу №7 за №339/37. 16 вересня 2015 року, Позивач звернувся до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області, Дідківськ ІО.В. із заявою про прийняття спадщини на 1/6 частину квартири, що належала його померлому батьку [PERSON] . 16.09.2015 року приватний нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом. Також 16.09.2015року до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області, Дідківська Ю.В. із заявою про прийняти спадщини на 1/6 частину квартири, що належала її померлому чоловіку [PERSON] звернулася моя мати [PERSON] . 16.09.2015 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області відкритва спадкова справа № 57849444 та видано Свідоцтво про право на спадщину за законом. [INFO] померла мати позивач [PERSON] . Після смерті [PERSON] позивач звернувся із заявою про відкриття спадкової справи за законом до приватного нотаріуса Дідківської Ю.В. 23.02.2022 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області відкрито спадкову справу № 69191677 та видано Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 68663243 від 23.02.2022 року. Розпочавши оформлення спадкового майна, що належало його померлій матері [PERSON] , позивачу стало відомо, що на нього накладений арешт, що стало перешкодою для вчинення реєстраційних дій з майном до зняття арешту та рекомендовано звернутись з цього питання до суду за захистом своїх прав. 04.07.2022 року позивач звернувся до ЦНАП Обухівської міської ради щодо надання роз`яснень щодо накладеного арешту на нерухоме майно та отримав письмову Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 304135186 від 04.07.2022 року, щодо наявного в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: реєстраційний номер обтяження: 4825349 зареєстрованого 18.04.2007 року; на підставі постанови б/н., 13.04.2007 державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції зареєстрованого реєстратором Українська міська державна нотаріальна контора квартири, 1/3 частина, адреса: [ADDRESS] , якої належить [PERSON] . Як встановлено в судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи, [PERSON] , яка вказана в відомостях з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, як власниця 1/3 частини квартири [ADDRESS] , ніколи в цій квартирі не проживала, ніколи не була зареєстрована, та ніколи не володіла будь-якою частиною цієї квартири, що підтверджується копією витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб. 21 липня 2022 року, позивач звернувся до Обухівського відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою щодо зняття арешту з квартири [ADDRESS] . Однак було повідомлено про неможливість зняття арешту з квартири в зв`язку із знищенням документів виконавчого провадження. Зважаючи на викладене, позивач позбавлений можливості оформити спадкове майно, та позбавлений права вільно розпоряджатись належним йому на праві власності майном, оскільки в позасудовому порядку врегулювати спір позасудовому порядку не можливо. Згідно ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено у статті 1 Першого Протоколу, зокрема, вказано на необхідність дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Європейський Суд з прав людини у ряді випадків вбачав порушення ст. 1 Протоколу навіть тоді, коли не було юридичного позбавлення права власності на майно, але через ті або інші обставини людина була позбавлена практичної можливості користуватися своєю власністю. В\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вказано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Згідно до\~ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до\~ст.319 Цивільного кодексу України\~власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. На підставі\~ст.321 Цивільного кодексу України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності, або обмежене в його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»\~у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається. У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження державним виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Положеннями ч. 1 ст.\~59\~Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні; позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Вимоги позивача, що ґрунтуються на праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Згідно ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу та в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~\~ Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини, арешт накладений на майно, яке належала на праві власності померлій [PERSON] порушує можливості реалізації позивачем своїх прав власності на вищезазначене нерухоме майно, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, а порушене право позивача підлягає судовому захисту, так як у матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту, а відтак і про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved