Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Свої вимоги\~заявник мотивує\~тим,\~що вона\~13\~грудня 2005\~року [PERSON] ,\~склала заповіт,\~посвідчений секретарем\~Дмитрівської сільської\~ради Києво-Святошинського\~району,\~яким все\~своє майно\~заповіла [PERSON] . [INFO] [PERSON] \~померла.\~Після смерті\~ [PERSON] \~залишилося спадкове\~майно,\~а саме:\~квартира [ADDRESS] загальною\~площею 53.1\~кв.\~м.Зазначена квартира належала [PERSON] та її чоловіку, [PERSON] , на праві приватної спільної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, видане 14 вересня 1993 року органом приватизації Дмитрівського підсобного сільського господарства. [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] належну йому частину квартири успадкувала його дружина, [PERSON] . Після смерті [PERSON] , позивач зі своєю сім`єю стала постійно проживати без реєстрації, разом з бабусею, [PERSON] , в її квартирі, оскільки вона була похилого віку, часто хворіла та потребувала постійного стороннього догляду. Після смерті бабусі, [PERSON] , я продовжую проживати з сім`єю без реєстрації за вище вказаною адресою. 06.08.2021 року я звернулася до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу, Леденьова І.С. для нотаріального оформлення спадщини, свідомо вважаючи, що я її прийняла фактично і потрібно лише даний факт нотаріально посвідчити та отримати правовстановлюючі документи. Однак, нотаріусом у видачі свідоцтва про прийняття спадщини мені відмовлено та винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії. Постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії мотивовано тим, що мною пропущено шести місячний строк прийняття спадщини, встановлений ч.1 ст. 1270 ЦК України. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити її вимоги та встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на час відкриття її спадщини. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 серпня 2021 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 червня 2022 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Позивач у судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач Дмитрівська сільська рада направила до суду листа, згідно якого просила суд проводити розгляд справи без участі їхнього представника. Щодо задоволення позовних вимог не заперечувала. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про день та час судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є онукою [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 28 серпня 2008 року, актовий запис № 29. За життя [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS] загальною площею 53.1 кв. м., що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 14 вересня 1993 року. [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] належну йому частину квартири успадкувала його дружина, [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьова Івана Сергійовича від 06 серпня 2021 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої, оскільки остання пропустила шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті її бабусі [PERSON] , померлої [INFO] . На підставі ч. 3, 5\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу\~(шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Судом встановлено, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті бабусі в зв`язку з пропуском строку, встановленого для прийняття спадщини. Метою звернення позивачки до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3\~ст. 1268 ЦК України. Слід зазначити, що в своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку зазначив, про те, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі\~ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведеного слід дійти висновку про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. Судом достовірно встановлено, що від встановлення факту постійного проживання позивачки зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом першої черги. Відповідно до ч. 1\~ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1\~ст. 1299 ЦК України, спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього позивачці необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у позивачки відсутні, то вона звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. З положень ч. 2\~ст. 1120 ЦК України\~вбачається, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Як вбачається з довідки № 544 від 23 вересня 2020 року, виданої виконкомом Дмитрівської сільської ради зазначено, про те, [PERSON] дійсно фактично проживала та вела спільне господарство з [PERSON] до дня смерті [PERSON] ( [INFO] ) в квартирі [ADDRESS] . Наведені докази підтверджують той факт, що позивачка постійно проживала зі своєю бабусею [PERSON] на момент її смерті за адресою: [ADDRESS] , однак, факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку. Оскільки позивач, як спадкоємець за законом постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявила про свою відмову від спадщини, то вона вважається такою, що прийняла спадщину. Метою встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування позовної заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved