Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

В листопаді 2020р. позивач 2017р. позивач КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернуся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів: [PERSON] (далі по тексту - відповідач 1), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2), в якому просив суд: - стягнути з відповідача 1 на свою користь заборгованість за спожиті до 30 квітня 2018р. послуги з централізованого опалення у розмірі 19407,85 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 1397,37 грн.; 3,0 % річних у розмірі 1116,62 грн. (далі по тексту - вимога № 1); - стягнути солідарно з відповідачів 1, 2 на свою користь заборгованість за спожиті з 01 травня 2018р. послуги з централізованого опалення у розмірі 47500,8 грн.; заборгованість за обслуговування вузла комерційного обліку у розмірі 477,48 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 746,23 грн.; 3,0 % річних у розмірі 1455,37 грн.; витрати пов`язані з отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,0 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим що, за адресою: [ADDRESS] , відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , за яким спочатку ПАТ «Київенерго», а в подальшому позивач здійснює централізоване опалення та постачання гарячої води, де проживають споживачі (відповідачі 1, 2), проте останні не проводять оплату за використані послуги, внаслідок чого утворився борг у зазначеному вище розмірі. Оскільки відповідачі 1, 2 у добровільному порядку борг не погашають, позивач вимушений був звернутися до суду за його примусовим стягненням, а також просив суд стягнути інфляційні втрати, 3% річних та судові витрати. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 грудня 2020р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відзив на позов, стороною відповідачів 1, 2 не подавався. 20 вересня 2021р. на адресу суду надійшла заява від відповідача 1, в якому сторона зазначила, що заявлені позовні вимоги визнає частково, оскільки стороною позивача при поданні позову, не було враховано, що квартира [ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] (по Ѕ частині кожному), а з 17 серпня 2018р. співвласником належної [PERSON] частки квартира стала відповідач 2, проте позивачем зазначене не враховано взагалі, а тому сторона відповідача 1 готова сплатити суму заборгованості, пропорційно до частки у праві спільної часткової власності без суми заборгованості за обслуговування вузла комерційного обліку у розмірі 477,48 грн. та витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,0 грн. В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. Сторона позивача подала на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутність свого представника. Представник відповідача 1, клопотала перед судом про відкладення розгляду справи, у зв`язку з її зайнятістю в іншому судовому процесі. Відповідач 2 поважності причин неявки не повідомила. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, що відповідачу 1 та [PERSON] на праві спільної часткової власності належала квартира [ADDRESS] (по Ѕ частині). 17 серпня 2018р. [PERSON] відчужив належну йому Ѕ частину цієї квартири на підставі договору дарування на користь відповідача 2. Крім того, відповідачі 1, 2 є споживачами послуг з централізованого опалення та гарячої води, яку постачає позивач, як обов`язковий виконавець послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності, згідно Закону України № 1198-VІІ від 10 квітня 2014р. «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» з 01 липня 2014р. Згідно п. 5) ч. 1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 6 цього Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: 1) послуг з постачання та розподілу природного газу - постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача; 2) послуг з постачання та розподілу електричної енергії - енергопостачальник або інший суб`єкт, визначений законом; 3) послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; 4) послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води; 5) послуг з централізованого водопостачання - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання; 6) послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення; 7) послуг з поводження з побутовими відходами - суб`єкт господарювання, визначений виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у встановленому законодавством порядку. Відносини між учасниками правовідносин в сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема, в частині надання послуг з центрального опалення врегульовано нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та положеннями Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005р. № 630. Відповідно до п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі по тексту - Правила) у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загально будинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Відповідно до п. 18, 21, 30 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалювальної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством. Споживач зобов`язаний: 1) оплачувати послуги в установлені договором строки; 2) забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного і профілактичного огляду, зняття контрольних показників квартирних засобів обліку - згідно з умовами договору; 3) дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; 4) забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку та не втручатися в їх роботу; 5) у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; 6) виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства. Згідно із 5) ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Звертаючись до суду з вказаною вимогою № 1, сторона позивача не врахувала, що у період часу до 30 квітня 2018р. відповідач 1, була співвласником квартири [ADDRESS] разом з [PERSON] . Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ч. 1 ст. 358 ЦК України). За змістом ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Таким чином, суд вважає, що вимога № 1 підлягає частковому задоволенню, а саме: з відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожиті до 30 квітня 2018р. послуги з централізованого опалення у розмірі 9703,93 грн.; інфляційна складова боргу у розмірі 698,69 грн.; 3,0 % річних у розмірі 558,31 грн. (далі по тексту - вимога № 1); Також з відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожиті з 01 травня 2018р. послуги з централізованого опалення(які обраховувались з січня 2019р.) у розмірі 23750,4 грн.; заборгованість за обслуговування вузла комерційного обліку у розмірі 238,89 грн.; інфляційна складова боргу у розмірі 373,12 грн.; 3,0 % річних у розмірі 727,69 грн. В свою чергу, з відповідача 2 на користь позивача підлягає стягненню, з урахуванням набуття у власність Ѕ частини вищезазначеної квартири заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 23750,4 грн.; заборгованість за обслуговування вузла комерційного обліку у розмірі 238,89 грн.; інфляційна складова боргу у розмірі 373,12 грн.; 3,0 % річних у розмірі 727,69 грн., при цьому судом враховано, що нарахування за зазначені послуги здійснювалось позивачем з січня 2019р. (а.с. 9, 10). Не підлягають задоволенню вимога позивача про стягнення Не підлягають задоволенню вимога про стягнення на свою користь витрати, пов`язані з отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,0 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1240,18 грн., з відповідача 2 - 861,82 грн. В силу положень ст. ст. 264, 435 ЦПК України, суд вважає, що вимога відповідача 1 про розстрочку виконання рішення є передчасною, і задоволенню не підлягає.

Outcome: partial