Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.09.2022 частково задоволено позов [PERSON] до ТОВ «Служба миттєвого кредитування» про зобов`язання виключення інформації з бюро кредитних історій, внаслідок чого зобов`язано ТОВ «Служба миттєвого кредитування» з метою вилучення з кредитної історії інформації про грошове зобов`язання [PERSON] подати до ТОВ «Українське бюро кредитних історій» повідомлення про відсутність грошового зобов`язання [PERSON] на підставі кредитного договору (договору позики) № 2113448263928 від 14.05.2021. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Також з ТОВ «Служба миттєвого кредитування» стягнуто на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору 992,40 грн. 03.10.2022 представник позивача адвокат Лиска П.О. надав докази про понесені судові витрати, а саме докази витрат на правничу допомогу розміром 10\~970,58 грн. Згідно з ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. Згідно з ч. 3 цієї статті у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому\~статтею 270\~цього Кодексу. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. З урахуванням викладеного, а також враховуючи, що представником позивача у встановлений законом строк подано докази понесених судових витрат, судом призначено судове засідання з метою вирішення питання про ухвалення додаткового рішення на 11.10.2022 на 11:00 год., яке в подальшому було перенесене на 18.10.2022 на 15:00 год. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Від представника відповідача надійшли письмові заперечення на заяву про розподіл судових витрат, в яких посилалась на те, що у звіті про хід виконання договору зазначено «Подання поштою адвокатського запиту», «формування додатків до позовної заяви», що не є видом адвокатської допомоги. Тому вважає, що розмір витрат на правову допомогу не є співрозмірним із виконаною роботою. За вимогами ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. З урахуванням вказаних обставин, суд вважав за можливе розглянути питання про ухвалення додаткового рішення за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи в межах вирішуваного питання, суд встановив наступне. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За вимогами п. 1 ч. 2 цієї ж статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу суду надано такі докази: звіт про хід виконання договору про надання правових послуг від 04.02.2022, згідно з яким у період з 15.03.2022 по 30.09.2022 адвокатом надано такі послуги: ознайомлення з матеріалами, що передані клієнтом та їх аналіз, надання консультації 1,5 год.; складання та подання поштою до ТОВ «Служба миттєвого кредитування» адвокатського запиту 0,75 год.; складання позовної заяви, клопотання про витребування доказів, письмового опитування, клопотання про проведення відеоконференції, клопотання про витребування доказів з урахуванням наданої позиції та документів відповідачем 5 год.; формування додатків до позовної заяви та підготовка для подачі її до суду 0,5 год.; ознайомлення з поточним рухом справи № 335/2223/22, змістом ухвал суду 0,25 год.; ознайомлення з поданими документами ТОВ «Служба миттєвого кредитування» - відзиву з додатками та узгодження з клієнтом подальших дій 1 год.; забезпечення участі в судових засіданнях через відеоконференцію 02.06.2022, 25.07.2022, 15.08.2022, 26.09.2022 2,5 год., складання заяви про розподіл судових витрат 0,5 год. Загалом витрачено часу 12 годин. Вартість послуг визначена таким чином: 12 годин х 25 доларів США х 36,5686 (курс НБУ) = 10\~970,58 грн.; квитанцію до прибуткового касового ордера № 1-3009 від 30.09.2022 на суму 10\~970,58 грн.; ордер про надання правничої (правової) допомоги від 02.04.2022 (а.с. 38); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 996 від 01.07.2011 на ім`я [PERSON] (а.с. 39). Вищевказані документи в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі, оскільки цей розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Доводи, викладені у запереченнях представника відповідача на заяву про розподіл судових витрат не доводять неспівмірності витрат на правничу допомогу, оскільки у Звіті про хід виконання договору зазначено, що адвокатом витрачено час, зокрема на «складання та подання поштою адвокатського запиту» та «формування додатків до позовної заяви та підготовка для її подачі до суду» із зазначенням витраченого часу на ці дії. Натомість, представник відповідача у запереченнях послався на те, що «подання поштою адвокатського запиту» і «формування додатків до позовної заяви» не є видом адвокатської допомоги, тобто не врахував повністю змісту наданих послуг, а зазначив лише частину речення щодо кожної з наданих послуг. Крім того, на переконання суду, дані послуги охоплюються змістом представництва інтересів фізичної особи під час здійснення цивільного судочинства, що відповідає п. 6 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Отже, суд доходить висновку, що представником відповідача не доведено неспівмірності витрат на правничу допомогу, понесених позивачем. Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню, суд враховує, що позивачем було заявлено одну позовну вимогу немайнового характеру, яка була частково задоволена судом шляхом застосування іншого способу захисту порушеного права. Тому, обчислення пропорції у даному випадку неможливе, з огляду на що суд доходить висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Outcome: approved