Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на кожну дитину з дня подання до суду позовної заяви та до досягнення дітьми повноліття. Свій позов мотивував тим, що сторони з 07.09.2008 року по 26.09.2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] .\~Позивач зазначив, що діти після розірвання шлюбу проживають з ним і знаходяться на його утриманні, потребують значного матеріального забезпечення, яке позивач не в змозі самотужки надати, оскільки живе на одну заробітну плату. Відповідач аліменти нікому не сплачує, стягнень за виконавчими документами не має, має матеріальну можливість сплачувати кошти на утримання дітей. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.04.2022 року було відкрите спрощене позовне провадження в справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. 20.06.2022 року до суду від представника відповідача адвоката Дубінського Ю.Я. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] повністю. Відзив мотивовано тим, що позивач та відповідач після розірвання шлюбу відновили шлюбні відносини, вели спільне господарство, в 2014 році у них народилася донька [PERSON] . Відповідач опікувалася чоловіком та дітьми, займалася вихованням та розвитком дітей, постійно працювала. Після введення воєнного стану Відповідач задля збереження життя та здоров`я дітей 23.03.2022 року разом з дітьми виїхала до Литовської Республіки до міста Шяуляй, де зареєструвалася з дітьми як тимчасові переселенці з гуманітарних міркувань. Відповідач влаштувалася на роботу у ЗАО «Анцитра» прибиральницею, діти 2021-2022 навчальний рік у Вінницькому ліцеї №12 закінчили, навчаючись дистанційно, включені до списку учнів Шяуляйської прогімназії «Гітарю» до 6-го та 1-го класу відповідно. Представник вважає, що Позивач безпідставно стверджує, що діти проживають з ним та перебувають на його утриманні. Про зазначене жодних доказів позивач не надав. Позивач тривалий час не надає Відповідачу матеріальної допомоги на утримання дітей, їх потребами та станом здоров`я не цікавиться. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.06.2022 року здійснено перехід у справі від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. 11.07.2022 року від Позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він наполягав на задоволенні позову. З приводу обставин, повідомлених у відзиву, зазначив, що з моменту розірвання шлюбу Позивач та Відповідач спільне господарство не вели, спільно не проживали, Відповідач не опікувалася ним та дітьми. Вважав інформацію, наведену у відзиві, голослівною, навів ряд питань, на які вимагав відповіді у представника Відповідача. 11.07.2022 року від представника відповідача адвоката Дубінського Ю.Я. до суду надійшли заперечення, в яких він просив відмовити в задоволенні позову через недоведеність вимог Позивача, зокрема через недоведеність факту проживання дітей з позивачем. Акцентував увагу на тій обставині, що стороною відповідача представлено вичерпні докази, з яких достовірно вбачається, що діти на даний час проживають з відповідачем та перебувають на її утриманні. В судове засідання Позивач вчетверте не з`явився, двічі клопотав про відкладення судового розгляду, про причини неявки в судове засідання призначене на 03.10.2022 року, суд не повідомив. В судовому засіданні представник Відповідача [PERSON] просив відмовити в задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві та запереченнях. Дослідивши обставини справи, заслухавши представника Відповідача, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 07.09.2008 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням Замостянського районного суду м.Вінниці від 26.09.2012 року у справі №206/5066/2012 (а.с.8). Позивач та Відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 12.10.2009 року та серії [NUMBER] від 21.03.2014 року (а.с.6-7). Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання. Відповідно д ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно довідок Квартального комітету «Тяжилів» від 11.04.2022 року до складу сім`ї [PERSON] входять діти [PERSON] та [PERSON] , проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.26-27). Разом з тим, з наданих представником Відповідача доказів вбачається, що Відповідач [PERSON] разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] 25.03.2022 року отримала картку для реєстрації в міграційному відділі Литовської Республіки (а.с.51-53). З 01.04.2022 року по 30.04.2022 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] призначено одноразову допомогу в сумі 368,94 Євро (а.с.59). 24.05.2022 року [PERSON] , діти [PERSON] та [PERSON] отримали тимчасовий вид на проживання в Литві (а.с.53а-55), 08.06.2022 року - зареєстровані як особи, що не декларували місце проживання (а.с.57). З 27.05.2022 року [PERSON] уклала з директором ЗАО «Анцитра» безстроковий трудовий договір №119, згідно якого зайняла посаду прибиральці (а.с.60-61). Згідно наказів директора Шяуляйської прогімназії «Гітарю» №МОК-52 (7.1) та №МОК-53 (7.1) від 28.04.2022 року дітей [PERSON] на [PERSON] включено до списку учнів навчального закладу на підставі заяви [PERSON] (а.с.62-67), укладено договори про навчання (а.с.68-71). Відповідно до положень ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що доказами, наданими стороною Відповідача, спростовано твердження Позивача, про те, що спільні діти сторін [PERSON] та [PERSON] (зокрема станом на дату подання позову до суду проживали) проживають разом з Позивачем та перебувають на його утриманні. З матеріалів справи судом достеменно встановлено, що Відповідач з 25.03.2022 року разом з дітьми проживає в Литовській Республіці, офіційно працевлаштована, діти відвідують навчальні заклади за кордоном. Доводи Позивача щодо того, що діти проживають з ним та перебувають на його утриманні підтвердження в судовому засіданні не знайшли, тому позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Суд звертає увагу Позивача на те, що суд не досліджує обставини матеріального утримання дітей, що мали місце до виїзду дітей з матір`ю за межі України, оскільки аліменти присуджуються, відповідно до ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову до суду. Як встановлено судом позовна заява до суду надійшла 28.03.2022, поряд з цим судом також встановлено, що вже з 25.03.2022 відповідач з дітьми перебувала за межами території України, що виключає юридичний факт перебування з цього часу спільних дітей сторін на утриманні позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed