Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи: Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Нор Надії Миколаївни про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер\~його батько,\~політичний в`язень,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~уродженець села\~Холонів,\~Горохівського району,\~Волинської області,\~який проживав\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~та був\~громадянином Канади.\~В Україні\~мав постійне\~місце проживання\~і мешкав\~за адресою:\~ [ADDRESS] .01\~жовтня 2019\~року [PERSON] ,\~як спадкоємець\~першої черги,\~подав заяву\~про прийняття\~спадщини за\~законом до\~приватного нотаріуса\~Львівського міського\~нотаріального округу\~Зуєвої С.М.\~10\~жовтня 2019\~року була\~подана нотаріально\~завірена заява\~про прийняття\~спадщини за\~законом до\~приватного нотаріуса\~Львівського міського\~нотаріального округу\~Нор Н.М.,\~яка завела\~спадкову справу,\~після смерті\~батька за\~№ 7/2019\~від 26\~квітня 2019\~року,\~за заявою\~відповідачки.\~Спадкова маса\~складалася із\~житлового будинку\~та двох\~комерційних об`єктів\~нерухомого майна\~у м.\~Львові. 02\~березня 2010\~року спадкодавцем\~ [PERSON] \~було складено\~заповіт на\~ [PERSON] ,\~який був\~посвідчений приватним\~нотаріусом Львівського\~міського нотаріального\~округу Пилипенко\~Л.І. Заповітом не\~було охоплено\~два комерційні\~приміщення,\~придбані за\~кошти померлого,\~під час\~перебування у\~шлюбі з\~відповідачкою,\~а саме:\~магазин промислових\~товарів на\~ [ADDRESS] ,\~загальною площею,\~63,9\~кв.\~м.,\~в місті\~Львові.\~Дата державної\~реєстрації 05.01.2012\~року,\~зареєстрований на\~ [PERSON] ; магазин (кафе-бар),\~загальною площею\~64,2\~кв.\~м.:\~ [ADDRESS] .\~Дата державної\~реєстрації 05.01.2012\~року,\~зареєстрований на\~ [PERSON] . Позивач вважає, що він має право на частку в даних комерційних приміщеннях, як спадкоємець першої черги при спадкуванні за законом. 20 квітня 2021 року для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначені об`єкти, [PERSON] подав заяву до приватного нотаріуса Нор Н.М. 12 травня 2021 року через відсутність правовстановлюючих документів на комерційні об`єкти, приватним нотаріусом Нор Н.М. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки за життя спадкодавця договір про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя не укладався, отже неможливо встановити розмір частки, яка належала спадкодавцю. Позивач стверджує, що все комерційне майно було придбане за власні кошти, ввезенні з Канади його батьком [PERSON] . Оформлене майно було на [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що він був введений відповідачкою в обману щодо неможливості реєстрації бізнесу на громадянина іншої держави. Просив позовні вимоги задовольнити та визнати за померлим [PERSON] право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] ; [ADDRESS] , яке є об`єктом спільної сумісної власності та визначити за ним 3/4 частки у праві спільної сумісної власності. Також, позивач просить визнати за ним право власності на 3/8 частки нерухомого майна на два комерційні об`єкти , що знаходяться за адресою: [ADDRESS] ; [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] 06.07.2021\~року до\~суду надійшла\~від позивача\~ заява\~про зміну\~предмету позову\~і збільшення\~позовних вимог.\~ [PERSON] \~стверджує,\~що спірні комерційні приміщення відповідачкою передані в оренду. За оренду [PERSON] отримує значні кошти і відмовляється оплачувати йому за частку, яка передбачена спадкоємцю першої черги за законом, і яку вони узгодили з відповідачкою в нотаріуса ще у 2019 році. Листом 2021 року [PERSON] звернувся до відповідачки про виплату йому коштів за оренду приміщень. Розрахунок суми в листі за квадратний метр брався шляхом порівняння ціни за аналогічне приміщення у відповідному районі з мережі Інтернет. Розрахунок був проведений з врахуванням 1/4 частки за 18 місяців. Відповідачка відмовилася виплатити кошти. Позивач вважає, що за ним слід визнати право власності на 3/8 частки нерухомого майна на два комерційні об`єкти , що знаходяться за адресою: [ADDRESS] ; [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] . А тому окрім вимог зазначених у первинному позові просить також стягнути з відповідачки на його користь 756\~843, 75 грн. за оренду приміщень. Відповідачка [PERSON] звернулася до\~суду із\~зустрічним позовом\~до [PERSON] про визнання\~права особистої\~ приватної\~власності на\~нежитлове приміщення.\~Свої вимоги\~мотивує тим,\~що [PERSON] \~є власником\~приміщення квартири\~ [ADDRESS] \~та приміщення\~квартири [ADDRESS] \~загальною площею\~64,2\~кв.\~м.\~(яка\~згідно з\~рішенням виконавчого\~комітету ЛМР\~від 19.04.1996р.\~№196\~використовується як\~нежитлова та\~є переобладнаною),\~що знаходиться\~за адресою\~ [ADDRESS] . Зазначає,\~що вказане\~нерухоме майно\~придбавалося нею\~за її\~особисті кошти\~(власні\~заощадження,\~які ще\~до укладення\~шлюбу були\~надані у\~позику третій\~особі,\~а погашення\~боргу здійснювалося\~у період\~шлюбу з\~ [PERSON] \~та саме\~на повернуті\~кошти було\~набуто у\~власність зазначене\~нерухоме майно),\~набуті до\~періоду укладення\~шлюбу із\~ [PERSON] ,\~відтак вказане\~майно належить\~їй на\~праві особистої\~приватної власності. [PERSON] стверджує, що оскільки вказане майно було придбано нею за кошти, які належали їй до шлюбу та були її особистою приватною власністю, знаходилися у позичальника [PERSON] та були повернуті перед придбанням цього нерухомого майна, таке нерухоме майно є її особистою приватною власністю, а [PERSON] жодної участі у придбанні цього майна не приймав, більше того, на вказане майно не претендував, що також підтверджується і заповітом, складеним ним та в якому покійний [PERSON] визначив коло спадкоємців та обсяг спадкового майна. Тому просить позовні вимоги задовольнити та визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на магазин промислових товарів ( приміщення квартири [ADDRESS] та приміщення квартири [ADDRESS] загальною площею 64,2 кв. м. (яка згідно з рішенням Виконавчого комітету ЛМР від 19.04.1996 року №196 використовується як нежитлова та є переобладною ), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 09.06.2021 року відкрито загальне судове провадження. 06.07.2021 року до суду надійшла заява позивача про зміну предмету позову і збільшення розміру позовних вимог. 15.07.2021 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права особистої приватної власності на нежитлове приміщення. 16.07.2021 року до суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 16.07.2021 року заяву представника\~позивача\~ [PERSON] \~про\~забезпечення позову\~ задоволено\~частково.\~Накладено арешт\~на майно:\~магазин промислових\~товарів,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~загальною площею,\~63,9\~кв.\~м.,\~дата державної\~реєстрації 05.01.2012\~року,\~зареєстрований на\~ [PERSON] ; магазин (кафе-бар), загальною площею 64,2 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дата державної реєстрації 05.01.2012 року, зареєстрований на [PERSON] . Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 13.09.2021 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання права особистої приватної власності на нежитлове приміщення прийнято до розгляду Галицького районного суду м. Львова. Позов [PERSON] \~до [PERSON] ,\~за участю\~третьої особи:\~ Приватного нотаріуса\~Львівського міського\~нотаріального округу\~ Нор Н.М. про\~визнання права\~ власності на\~частку нерухомого\~ майна в порядку спадкування\~за законом та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права особистої приватної власності на нежитлове приміщення об`єднано в одне провадження. Закрито підготовче\~провадження та\~призначено до\~судового розгляду\~справу за\~позовом [PERSON] \~до [PERSON] ,\~за участю\~третьої особи:\~Приватного нотаріуса\~Львівського міського нотаріального округу\~Нор Н.М. про\~визнання права\~власності на\~частку нерухомого\~майна в\~порядку спадкування\~за законом та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права особистої приватної власності на нежитлове приміщення на 28.09.2021 року о 11 год. 30 хв. 28.09.2021 року від позивача за первісним позовом надійшов відзив на зустрічну позовну заяву. 24.11.2021 року до суду надійшло клопотання представника [PERSON] адвоката Лавринів М.Я. про закриття провадження у справі. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 29.04.2022 року у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про закриття провадження в частині позовних вимог у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи: Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Нор Надії Миколаївни про визначення 3/4 частки померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності в магазині, що на [ADDRESS] ; про визначення 3/4 частки померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності в магазині, що на [ADDRESS] ; визнання за [PERSON] права власності на 3/8 успадкованої частки нерухомого майна в магазині за адресою [ADDRESS] ; визнання за [PERSON] права власності на 3/8 успадкованої частки нерухомого майна в магазині за адресою [ADDRESS] ; стягнення з відповідачки [PERSON] коштів відмовлено за безпідставністю. 18.05.2022 року до суду надійшла апеляційна скарга на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 29.04.2022 року від [PERSON] . Ухвалою Львівського апеляційного суду від 25.05.2022 року апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 29.04.2022 року про відмову у закритті провадження повернуто скаржнику. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення аналогічні мотивам викладеним у мотивах позовної заяви та заяві про збільшення позовних вимог, просить задовольнити первинний позов повністю. Проти задоволення зустрічного позову заперечив, оскільки стверджує, що спірна нерухомість придбана за кошти померлого [PERSON] та була його приватною власністю, а не за грошові кошти, які належали [PERSON] . Зазначив також, що у 1993 році [PERSON] уклав з [PERSON] шлюб. Спільно з відповідачкою [PERSON] проживав з 1993 року по 1998 рік. Кошти на які було придбано спірну нерухомість були особисто [PERSON] , доказами цього є статті в журналі та показання свідків. [PERSON] мав понад 200 тисяч доларів Канади. Однак при ввезенні даних коштів він їх не декларував, оскільки на той час не було такої вимоги. [PERSON] отримав кошти від Фонду «Століття». Представник відповідача у судовому засіданні позов заперечила, просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки квартира та нежитлове приміщення придбані за особисті кошти відповідачки. До укладення шлюбу [PERSON] позичила Кривицькому кошти, однак такі вже були повернуті їй після укладення шлюбу та до моменту придбання сіпрної нерухомості. [PERSON] не претендував на це майно. Таким чином, спірне майно придбане у період перебування у шлюбу, але за особисті кошти [PERSON] . Доказом джерел коштів, які були у відповідачки є розписка про позику 25 тисяч доларів. Нежитлове приміщення [PERSON] не надає в оренду, таких договорів не укладено. Тому враховуючи наведене, просить задовольнити зустрічний позов та визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на магазин промислових товарів ( приміщення квартири [ADDRESS] та приміщення квартири [ADDRESS] загальною площею 64,2 кв. м. (яка згідно з рішенням Виконавчого комітету ЛМР від 19.04.1996 року №196 використовується як нежитлова та є переобладною ), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Третя особа Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. у судове засідання не з`явилася, хоча була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] батьками є [PERSON] та [PERSON] , що стверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.08.2016 року /а. с. 11/. 30.06.1993 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що стверджується копією повторно виданого свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] /а. с. 12/. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.04.2019 року /а. с. 8/. [PERSON] був уродженцем села Холонів, Горохівського району, Волинської області, а проживав за адресою: [ADDRESS] , також був політичним в`язнем, та громадянином Канади, однак в Україні мав постійне місце проживання і мешкав за адресою: [ADDRESS] . 01.10.2019 року [PERSON] , як спадкоємець першої черги, подав заяву про прийняття спадщини за законом до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Зуєвої С.М. Спадкова маса\~складалася із\~житлового будинку\~та двох\~комерційних об`єктів\~нерухомого майна\~у м.\~Львові. 02\~березня 2010\~року спадкодавцем\~ [PERSON] \~було складено\~заповіт на\~ [PERSON] ,\~який був\~посвідчений приватним\~нотаріусом Львівського\~міського нотаріального\~округу Пилипенко\~Л.І. Заповітом не\~було охоплено\~два комерційні\~приміщення,\~придбані за\~кошти померлого,\~під час\~перебування у\~шлюбі з\~відповідачкою,\~а саме:\~магазин промислових\~товарів на\~ [ADDRESS] ,\~загальною площею,\~63,9\~кв.\~м.,\~в місті\~Львові.\~Дата державної\~реєстрації 05.01.2012\~року,\~зареєстрований на\~ [PERSON] ; магазин (кафе-бар),\~загальною площею\~64,2\~кв.\~м.:\~ [ADDRESS] .\~Дата державної\~реєстрації 05.01.2012\~року,\~зареєстрований на\~ [PERSON] . 25.04.2019 року [PERSON] звернулась до Приватного нотаріуса Нор Н.М. з заявою про прийняття спадщини за законом. 29.08.2019 року до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Зуєвої С.М. звернувся із заявою про прийняття спадщини [PERSON] 01 жовтня 2019 року [PERSON] була подана нотаріально завірена заява про прийняття спадщини за законом до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М., яка завела спадкову справу, після смерті [PERSON] за № 7/2019 від 26 квітня 2019 року, за заявою відповідачки. Позивач вважає, що він має право на частку в даних комерційних приміщеннях, як спадкоємець першої черги при спадкуванні за законом. 20 квітня 2021 року для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначені об`єкти, [PERSON] подав заяву до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. 12.05.2021 року приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. повідомила [PERSON] нею за заявою про прийняття спадщини за законом №20 від 26.04.2019 року, поданою [PERSON] , заведена спадкова справа №7/2019 від «26» квітня 2019 року після смерті [PERSON] , який постійно проживав до дня смерті за адресою: [ADDRESS] та помер [INFO] . [PERSON] також подав заяву про прийняття спадщини законом №52 від 10.10.2019 року, яка долучена до матеріалів вказаної спадкової справи. Однак щодо надісланої заяви від 20.04.2021 року, яка отримана приватним нотаріусом Нор Н.М. 30.04.2021 року позивачу повідомлено наступне. Відповідно п.4.9 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України «Свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину. після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків» Тому приватний нотаріус просив звернутись у нотаріальною контору до приватного нотаріуса Нор Н.М. (юридична адресою: 79013, м. Львів, вул. ген. Чупринки Т., 46/8), для подачі заяви про видачу Свідоцтва про право на спадщину особисто та мати собі документ, який посвідчує особу або особу представника з належним чином оформленими повноваженнями. Окрім цього, в листі зазначено, що відповідно п.4.15 глави 10 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Тому приватний нотаріус Нор Н.М. просила надати їй правовстановлюючі документи на майно, яке буде успадковуватися / а. с. 13/. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №171238177 від 21.06.2019 року вбачається, що магазин промислових товарів (приміщення квартири [ADDRESS] , та приміщення квартири (магазин та кафе-бар), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належать [PERSON] /а. с.14-15/ Позивач стверджує, що все комерційне майно було придбане за власні кошти, ввезенні з Канади його батьком [PERSON] . Оформлене майно було на [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що він був введений відповідачкою в оману щодо неможливості реєстрації бізнесу на громадянина іншої держави. З витягів з журналу «АНАБАЗИС» вбачається, що на балансі Фонду «Століття» станом на 15.05.1991 року нараховується 166\~542, 26 доларів. /а. с. 34-43/. Згідно з\~договором купівлі-продажу\~ від\~16.05.1996\~року вбачається,\~що [PERSON] \~та [PERSON] \~продали [PERSON] \~квартиру [ADDRESS] /а. с.87/. \~ \~ \~ \~Окрім цього, у судовому засіданні допитані свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] , який був знайомим та приятелем [PERSON] , показав суду, що знайомий з батьком позивача з 1992 року. Покійний вирішив купити будинок на [PERSON] . [PERSON] робив ремонт, зніс старий будинок та побудував новий, великий. Свідок стверджує, що він шукав майстрів для будови будинку. Потім [PERSON] купив приміщення у [ADDRESS] . Два рази в рік покійний їздив до Канади та привозив гроші. Виконавцем була відповідачка. [PERSON] купив відповідачці авто «Жигулі». Все це було придбано за гроші [PERSON] . Також було придбано земельну ділянку в Івано-Франківській області. Також свідок зазначив, що [PERSON] не працювала до одруження. А після одруження займалась будівництвом. Придбані приміщення покійний записував на [PERSON] . Свідок [PERSON] , який був знайомим [PERSON] , показав суду, що за рік часу [PERSON] збудував будинок, оскільки привозив багато грошей з Канади. Їздив покійний в Канаду 2 рази на рік з 1991 року. Згодом [PERSON] купив два приміщення:одне на проспекті Чорновола, інше в районі Привокзального ринку. Між подружжям [PERSON] та [PERSON] почалися суперечки. У 1993 році [PERSON] відкрив кафе та почав заробляти кошти. Згодом на проспекті Чорновола У М. Львові [PERSON] побили. Дружина вимагала від покійного 10000, 00 доларів США для того, щоб закінчити ремонт приміщення на [ADDRESS] . Подружжя мало спільний бізнес кав`ярню. Після того як [PERSON] побили, він вигнав [PERSON] та 20 років вони проживали окремо. Свідок [PERSON] , який був знайомим [PERSON] , показав суду, що він почав спілкуватися з покійним на початку 2000-х років. Покійний розповідав йому, що дружина його обманула. У 1992 році [PERSON] купив два приміщення: на проспекті Чорновола кафе, та інше приміщення на [ADDRESS] . Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В основі спадкування за законом знаходиться принципі черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним), але за кошти, які належать їй (йому) особисто. Відповідно до ч.1 ст.57 СК України кошти набуті до шлюбу є його особистою власністю . Відповідно до частини 5 статті 57 СК України якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідне до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покликається на того з подружжя, який її спростовує. Статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатись об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Такий висновок міститься у постанові Верховного суду від 22.01.2020 року у справі №711/2302/18 (провадження №61-13953св19). Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. З досліджених до матеріалів справи доказів та пояснень свідків, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт, що спірні приміщення були придбані за особисті кошти [PERSON] , Дані кошти є значним, вагомим вкладом у придбанні спірного майна, а тому частка померлого у цьому майні є більшою, що на думку суду складає ѕ. Також, суд вважає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідачка спірні приміщення здавала в оренду та отримує від цього дохід, а тому в частині вимоги про стягнення з [PERSON] на його користь коштів у розмірі 756843, 75 грн. за оренду приміщень слід відмовити. Враховуючи наведене суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити частково та встановити, що частка померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності в магазині, що на [ADDRESS] та в магазині, що на [ADDRESS] становила 3/4 та визнати за позивачем як за спадкоємцем першої черги право власності, у порядку спадкування, на 3/8 частки нерухомого майна в магазині, за адресою: [ADDRESS] , та право власності, у порядку спадкування, на 3/8 частки нерухомого майна в магазині, за адресою: [ADDRESS] оскільки такі позовні вимоги обґрунтовані належними та допустимими доказами, спірне майно є придбаним за особисті кошти [PERSON] . Також суд вважає, що у задоволенні зустрічного позову слід відмовити за безпідставністю, оскільки [PERSON] не надала суду належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Відповідачка не довела, що спірні приміщення придбані за її особисті кошти. В матеріалах справи відсутні докази того, що саме на ці грошові кошти, які було повернуто [PERSON] згідно з розпискою було придбано спірні приміщення, а тому визнання права особистої власності на спірні приміщення не є можливим. Крім того, судом встановлено, що спірні приміщення було придбано за особисті кошти [PERSON] . Окрім того, з копії розписки, долученої відповідачкою до матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , позичив у [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , в карбованцях кошти у розмірі еквівалентному 25\~000, 00 доларів США станом на день позики, тобто 05.02.1993 року. Строк повернення позичених коштів становить два роки, починаючи з дати складення розписки. 17.10.1995 року [PERSON] повернено кошти у розмірі, що еквівалентний 19000, 00 доларам США, що стверджується підписами [PERSON] та [PERSON] . 14.05.1996 року [PERSON] повернув кошти у розмірі, що еквівалентний 6000, 00 доларам США, що стверджується підписами [PERSON] та [PERSON] /а. с. 81/. Природа походження даної розписки не визначена, позивачем заперечується, враховуючи і те, що розписка появилась тільки в ході судового розгляду , і походження коштів як позичених так і повернутих не доведено, що викликає сумнів у об`єктивності самої розписки. Таким чином, суд не приймає до уваги твердження відповідачки та долучену до матеріалів справи розписку про те, що вона позичала [PERSON] грошові кошти у розмірі 25000,00 грн. до моменту укладення шлюбу, яку вона надає на підтвердження того, що спірні приміщення були придбані на її особисті кошти, та такі є її особистою приватною власністю, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів цих обставин. Договір між спадкоємцями за законом, майна [PERSON] , померлого [INFO] , гр. Сполучених Штатів Америки, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , згідно якого сторони уклали договір 20.01.2020 року про те, що [PERSON] не буде звертатись до суду за оспоренням заповітів посвідчених від імені його батька [PERSON] , померлого [INFO] на користь [PERSON] та за виділенням у судовому порядку часток в спільному майні подружжя за померлим батьком [PERSON] , а [PERSON] зобов`язується передати [PERSON] компенсацію за спадкове майно після смерті його батька [PERSON] , яке буде складатися з часток в спільному майні подружжя і становитиме частку у кожному спадковому майні, крім житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] і підлягає спадкуванню за заповітами. Дана домовленість сторін є остаточною та сума грошових коштів, яка передається сторонами узгоджена і матеріальних та нематеріальних претензій щодо узгодженої суми грошових коштів одного до одного не мають / а. с. 191/, суд до уваги не приймає оскільки даний акт правового значення не має, на права та обов`язки сторін не впливає, юридичних наслідків не несе. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~та вважає за необхідне стягнути з відповідача пропорційну, задоволеним вимогам, суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1500, 00 грн.

Outcome: partial