Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 16 вересня 2017 року він з [PERSON] (колишнє прізвище [PERSON] ) уклали шлюб, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років сімейні стосунки між ними погіршились, що призвело до постійних сварок та фактичного припинення з січня 2022 року шлюбних відносин. Спільне життя не склалось з причин відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем один одного, почуття любові та поваги один до одного були втрачені. З того часу відповідач змінила місце свого проживання, а їх неповнолітній син [PERSON] залишився проживати з ним за адресою: [ADDRESS] та перебуває на його повному утриманні. Він постійно займається його вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини, відвідує із сином дошкільні навчальні заклади, грає у розвиваючі та спортивні ігри та читає книжки. Відповідач іноді приходить до сина та забирає до себе, проте такі прогулянки з дитиною постійно закінчуються гострими респіраторно-вірусними захворюваннями та застудами, що завдає шкоди здоров`ю дитини. Побоюючись, що [PERSON] знов не слідкуватиме за дитиною, він намагався обговорити це питання, проте відповідач почала погрожувати відібранням дитини. Одного разу вона забрала сина на прогулянку, але відмовилася його повертати додому. Оскільки їх подружні відносини погіршились, [PERSON] декілька разів висловлювала йому погрози з приводу того, що вона забере сина до себе, таким чином створюючи загрозу його здоров`ю. Він має змогу забезпечувати сина всім необхідним, постійно слідкує за його станом здоров`я, створює для нього найкращі умови, в нього є свій дитячий куточок, де він грається, є спальний куточок, де він відпочиває, дитина забезпечена іграшками та іншими речами для розвитку. За таких обставин, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] , визначити місце проживання сина [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за місцем його реєстрації або проживання. Ухвалою суду від 26 вересня 2022 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 19 жовтня 2022 року надав суду заяву в якій підтримав позовні вимоги та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, 19 жовтня 2022 року надала суду заяву, в якій наголошує на тому, що їх подружнє життя з [PERSON] дійсно не склалось та з січня 2022 року вони припинили разом проживати. Вважає, що родинні відносини вже не можуть бути поновлені, через що не має заперечень проти розірвання шлюбу. З січня 2022 року вона змінила місце свого проживання залишивши сина [PERSON] , [INFO] , разом із батьком, що було їх спільним рішенням. Наразі через складні особисті обставини вона не має можливості проживати разом із сином, забезпечувати йому належні умови проживання. Позовні вимоги визнає в повному обсязі, просила суд розглянути справу за її відсутності. Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи явку свого представника до суду не забезпечив. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що 16 вересня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, після реєстрації якого дружина змінила прізвище на « [PERSON] », про що Центральним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис № 744 (а. с. 13). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а. с. 12). З характеристики [PERSON] складеною генеральним директором ТОВ «ЖСК «Проспект-Комфорт» (ЄДРПОУ 44126936) вбачається, що [PERSON] зі слів сусідів з дитинства проживає за адресою: [ADDRESS] , та за час проживання скарг від сусідів щодо утримання спільного майна відносно нього не надходило (а. с. 14). З характеристики [PERSON] складеної ТОВ «Агро Прайд» вбачається, що [PERSON] працює на товаристві з травня 2020 року, за час роботи зарекомендував себе не тільки як дисциплінований та кваліфікований співробітник, але й як ініціативний і готовий взяти на себе відповідальність у прийнятті рішень зі складних питань, які перебувають у його компетенції. Працьовитий, цілеспрямований, наполегливий, всіляко підтримує роботу компанії та колективу (а. с. 28). Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні підстави позову в часті розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати і бере до уваги той факт, що їх шлюбні відносини припинені з січня 2020 року, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо один від одного, позивач та відповідач наполягають на розірвані шлюбу, створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змоги, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дитині. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як визначено ст. ст. 141,\~153 СК України, яка кореспондується зі\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У розумінні положень ч. 1 ст. 160, ст. 161 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.\~Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Судом встановлено, що батьком були створені всі належні умови для комфортного проживання, навчання, розвитку та лікування сина, про що свідчить відсутність заперечень зі сторони Органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради. У справі, яка розглядається, судом не встановлено виняткових обставин у розумінні положень\~ст. 161 СК України, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом із батьком [PERSON] . До того ж відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги в цій частині, акцентуючи увагу, що вона не має можливості проживати разом із сином та забезпечувати йому належні умови проживання. З доводів відповідача вбачається, що вона фактично самоусунулася від виховання сина. Із системного тлумачення положень Конвенції про права дитини, Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України, випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Враховуючи, що дитина після припинення фактичних сімейних стосунків залишилась проживати разом саме з батьком, який самостійно її утримує, опікується інтересами і потребами дитини, піклується про неї, займається вихованням сина, слідкує за його розвитком та здоров`ям, відвідує із ним дошкільні навчальні заклади та зміг створити належні умови проживання дитини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача і частині визначення місця проживання [PERSON] разом із батьком [PERSON] , що відповідатиме інтересам дитини. Судові витрати позивач просив залишити за ним.

Outcome: approved