Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом з вимогою до Київської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в якому просить визначити додатковий строк терміном в три місяці для прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після його смерті якого він не звернувся у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадшини, оскільки приймати спадщину мала намір його мати, яка є дружиною померлого. В подальшому, нотаріус на прийомі повідомив матері про існування заповіту, про який не було відомо і мати знайшла заповіт і в січні 2022 року мати повідомил про даний факт та передала сину. Згідно із заповітом [PERSON] заповів сину [PERSON] кв. [ADDRESS] . Позивач звернувся до приватного нотаріуса КМНО Коберника А.М. із заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову у зв`язку з пропущеним строком для такого звернення. У зв`язку із зазначеним, позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Савицького О.А. передано матеріали справи до Деснянського районного суду м. Києва за підсудністю. 30.05.2022 ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. відкрито провадження по вказаній справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Від відповідача 30.06.2022 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просять ухвалити рішення на підставі поданих позивачем доказів згідно вимог чинного законодавства. Ухвалою суду від 04.08.2022, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, при цьому подали заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, просять вимоги позову задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, при цьому у відзиві просить розглянути справи за відсутності сторони відповідача. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки відповідач не з`явився в судове засідання, про розгляд справи повідомлявся належним чином, а також те, що позивач не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є сином померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.02.1990. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 27.07.2021. 26.01.2022 року приватним нотаріусом КМНО Коберником А.М. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у прийнятті заяви від [PERSON] про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , у звязку з пропущенням строку для подання такої заяви. В матеріалах справи міститься заповіт від 25.12.2010, посвідчений державним нотаріусом 17-ої Київської державної нотаріальної контори Мінерт О.А., у відповідності до якого громадянин [PERSON] на випадок смерті належне йому майно, а саме квартиру у за адресою: [ADDRESS] заповів сину [PERSON] , котрий є позивачем по справі (а.с.9). Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Стаття 1223 ЦК України визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України визначено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 565/1145/17 (Постанова від 26.06.2019 року). Так, позивач обгрунтовує причину пропущення строку звернення із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини тим, що не знав про існування заповіту, при цьому приймати спадщину мала мати позивача, дружина покійного [PERSON] , та саме вона повинна була звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Зазначене твердження позивача підтверджується нотаріально посвідченою заявою [PERSON] , згідно якої зазначено про те, що на момент смерті чоловіка [PERSON] , у останнього, як батька з сином були чудові відносини, і по домовленості з сином спадщину мала приймати мати позивача [PERSON] . При підготовці необхідних документів для відкриття спадкової спадкової справи, [PERSON] було знайдено оригінал заповіту, про який не було відомо. Після зазначеного, матір повідомила позивача про існування заповіту та передала йому оригінал документу, однак на той момент строк для прийняття спадщини вже було пропущено на 2 тижні, а тому [PERSON] не зверталась до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Також зазначено про те, що остання не заперечує щодо спадкування сином майна після смерті чоловіка [PERSON] . Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача, поважність причин пропущення строку для прийняття спадщини та наявність правових підстав для задоволення позову. Згідно з пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 у резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини. Відтак, оцінивши всі обставини, що мають значення для справи, суд вважає, що для прийняття спадщини достатнім є тримісячний строк з моменту набрання законної сили цим рішенням.

Outcome: approved