Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Голобської селищної ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер [PERSON] , від імені якого заповіт не посвідчувався. Спадщину після смерті [PERSON] , прийняла його дружина [PERSON] , шляхом спільного проживання з померлим на момент його смерті. [INFO] померла [PERSON] , від імені якої заповіти не посвідчувались. Позивач стверджує, що після смерті [PERSON] , позивач прийняла спадщину шляхом спільного проживання з померлою на момент її смерті. Позивач стверджує, що померлий [PERSON] , був включений в список осіб, що мають право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарства підприємства «ім. Мартинюка» в розмірі 3,67 умовних кадастрових гектарів, що підтверджується сертифікатом серії ВЛ № 0082435, зареєстрованого за № 504, який був втрачений. До складу спадщини після смерті [PERSON] , увійшли всі права та обов`язки, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок смерті, в тому числі і право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «ім. Мартинюка», яке вона успадкувала після смерті [PERSON] , але не оформила. Як зазначає позивач, остання звернулась до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), проте приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Олєйніковою О.В., було відмовлено у видачі свідоцтва на підставі непред`явлення правовстановлюючих документів, що посвідчують право особи на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності. Враховуючи наведене, позивач просила суд визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «ім. Мартинюка» Поповичівської сільської ради Ковельського району Волинської області, розміром 3,21 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала [PERSON] на підставі сертифіката серії ВЛ № 0082435 від 26 грудня 1996 року, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В підготовче судове засідання позивач не з`явилась, однак попередньо подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача по справі в підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду попередньо надійшла заява від представника відповідача, згідно якої Голобська селищна рада позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Розгляд справи просить провести за відсутності представника відповідача. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст. 206, 207 ЦПК України. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог заявлених позивачем у повному обсязі, перевіривши наявність законних підстав для задоволення позову, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, 26 грудня 1995 року було видано державний акт на право колективної власності на землю серії ВЛ № 018, згідно якого на ім`я [PERSON] було зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0082435 від 26 грудня 1996 року. Вказаний сертифікат був втрачений, що підтверджується оголошенням про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0082435 від 26 грудня 1996 року, виданого на ім`я [PERSON] , що було розміщено в газеті «Вісті Ковельщини» № 28 (12826) від 14 липня 2022 року. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , повторно виданий Ковельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 07 вересня 2021 року. Після смерті [PERSON] , згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 70177005 від 29 вересня 2022 року, спадкова справа не заводилась. Згідно довідки № 496, виданої Голобською селищною радою від 13 вересня 2021 року, [PERSON] , постійно був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , у період часу з 1979 року по день смерті. Разом із ним постійно була зареєстрована та проживала його дружина [PERSON] , що вступила в управління спадковим майном після смерті [PERSON] , але не оформила спадкових прав. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , повторно виданий Ковельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 07 вересня 2021 року. Після смерті [PERSON] , згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 70176993 від 29 вересня 2022 року, спадкова справа не заводилась. Згідно довідки № 497, виданої Голобською селищною радою від 13 вересня 2021 року, [PERSON] , постійно була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , у період часу з 1979 року по день смерті. Разом із нею постійно була зареєстрована та проживала [PERSON] у період часу з 2002 року по 04 квітня 2006 року. На підставі витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00032453730 від 07 вересня 2021 року, судом встановлено, що [PERSON] , та [PERSON] , було зареєстровано шлюб від 23 січня 1955 року про що виконавчим комітетом Велико-Порської сільської ради Ковельського району Волинської області було складено актовий запис № 1. За час перебування у зареєстрованому шлюбі, згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00032452662 від 07 вересня 2021 року, у [PERSON] , та [PERSON] , [INFO] народилась спільна дитина [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , остання народилась [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На підставі рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 13 листопада 2012 року по справі № 0314/1150/2012, долученого до матеріалів справи, судом встановлено, що [PERSON] після розірвання шлюбу із [PERSON] було залишено прізвище [PERSON] . Судом встановлено, що позивач зверталась до приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Олєйнікової О.В., про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, проте відповіддю від 13 вересня 2022 року № 352/01-16 нотаріусом було відмовлено, у зв`язку із непред`явленням правовстановлюючих документів, що посвідчують право особи на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно зі п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають, зокрема, громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Пунктом 3 частини 2 статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року (діючого на момент смерті [PERSON] ), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Якщо позивач у шестимісячний строк вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права власності на спадкове майно. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] , його дружина [PERSON] , вступила в управління та володіння спадковим майном, у масу якого входило право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «ім. Мартинюка», що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0082435 від 26 грудня 1996 року. За час життя [PERSON] , належним чином не здійснила оформлення спадщини та станом на момент смерті, за останньою не було офіційно зареєстровано право на спірну земельну частку (пай). Проте, відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Отже, до складу спадщини після смерті [PERSON] , ввійшли всі права що належали останній на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок її смерті, включаючи і право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «ім. Мартинюка». Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що на момент смерті [PERSON] , проживала разом із [PERSON] , та враховуючи відсутність заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [PERSON] , належним чином прийняла спадщину та є спадкоємцем усіх прав, що належали [PERSON] , на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок її смерті, включаючи і право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «ім. Мартинюка». Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку(пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону . Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. За таких умов, беручи до уваги визнання відповідачем позовних вимог та наявність усіх законних підстав для [PERSON] , спадкувати майно після смерті [INFO] [PERSON] , з огляду на усі встановлені раніше факти родинних зв`язків, складу спадкової маси та належність обраного способу судового захисту, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Понесені судові витрати суд залишає за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved