Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Липовецької міської ради (далі відповідач), у якому просила: - визнати за позивачем право власності на цілий житловий будинок «А» з верандою «а», ганком та козирком, загальною площею 54,8 кв.м., житловою площею 19,9 кв.м. і господарські будівлі та споруди: сарай «Б», гараж «б», сарай «б1», погріб з шиєю «В», огорожу «№4», ворота «№5», хвіртку «№6», розташовані по [ADDRESS] . Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. Після смерті [INFO] [PERSON] - матері позивача, відкрилася спадщина на певне майно, серед якого є вищевказаний житловий будинок. Заповіт матір не склала, а позивач спадщину прийняла, оскільки подала до нотаріуса заяву. Крім позивача є ще інші спадкоємці, які відмовилися від прийняття спадщини. Однак при зверненні позивача до нотаріуса їй було відмовлено з тих підстав, що спадкове майно перебувало у спільній сумісній власності колгоспного двору, головою якого була [PERSON] . Позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права. Ухвалою суду від 08.09.2022 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Також, витребувано спадкову справу [PERSON] . Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав, однак представник позов визнав та просив про розгляд справи без його участі. У судове засідання позивач не з`явилась, однак у позові просила суд про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Оскільки в підготовче судове засідання сторони не з`явились, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд проводить у даному судовому засіданні, без фіксування. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. За свідоцтвом про право особистої власності житловий будинок по [ADDRESS] належав колгоспному двору, головою якого була [PERSON] . У технічному паспорті вказані аналогічні позовній вимозі характеристики будинку. Як вбачається зі спадкової справи заповіт [PERSON] не склала, а позивач спадщину прийняла, оскільки подала до нотаріуса заяву. Крім позивача є ще інші спадкоємці, які відмовилися від прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса позивачу було відмовлено бо спадкове майно перебувало у спільній сумісній власності колгоспного двору, головою якого була [PERSON] . Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Судом встановлено, що заповіт [PERSON] не склала, а позивач спадщину прийняла, оскільки як дочка протягом шести місяців подала до нотаріуса заяву. Крім позивача є ще інші спадкоємці, які відмовилися від прийняття спадщини. Однак при зверненні позивача до нотаріуса їй було відмовлено з тих підстав, що спадкове майно перебувало у спільній сумісній власності колгоспного двору, головою якого була [PERSON] . Відповідно до п.п. "а" п. 6 постанови ВСУ, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Як зазначено у п. 23 постанови ВСУ №7 від 30.05.2008 Про судову практику у справах про спадкування у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень ч.1 ст. 15 та ст. 392 ЦК потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. З огляду на викладене, суд вважає, що наявність порушених прав позивача є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що нею обраний. Крім цього, відповідач визнав позов. У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 постанови ВСУ від 18.12.2009 за №14). Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про визнання за позивачем права власності на на житловий будинок, ґрунтується на нормах діючого законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved