Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-18 00:00:00

У позовній заяві позивач [PERSON] просить ухвалити рішення про визнання вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. виконавчого напису № 4650 від 14 січня 2022 року про стягнення з нього в користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості за кредитним договором № 174852-КС-001 від 14.11.2020 в сумі 7 625,00 гривень, а також плати за вчинення цього виконавчого напису в сумі 600,00 гривень, таким, що не підлягає виконанню. Заявлені вимоги обґрунтував тим, що оспорюваний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172, яким встановлено необхідність подання для отримання виконавчого напису виключно нотаріально посвідченого договору. Оспорюваний виконавчий напис вчинений на підставі договору, який нотаріально не посвідчений. Крім цього, позивач не підписував кредитний договір № 174852-КС-001 від 14.11.2020, за яким стягується заборгованість на підставі оспорюваного виконавчого напису; вимоги про сплату заборгованості за цим договором не отримував; стягнення за виконавчим написом проведено поза межами строку дії договору. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Від представника позивача поштовим зв`язком надійшла заява про підтримання позову і розгляд справи за її та позивача відсутності. Відповідач, який повідомлявся про розгляд справи по суті на електронну адресу, у тому числі, вказану у заяві ТОВ «Бізнес Позика» про відкриття виконавчого провадження за оспорюваним виконавчим написом нотаріуса, про причини неявки свого представника не сповістив, відзиву на позовну заяву не подав, клопотань щодо процедури розгляду справи не заявив. Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. та приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Пирога С.С. про причини неявки також не повідомили, пояснень на позов не подали. Разом із цим від приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С. надійшла копія витребуваних судом матеріалів виконавчого провадження, відкритого на підставі оспорюваного виконавчого напису. З огляду на викладене суд провів розгляд позову відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. 14 січня 2022 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, видав виконавчий напис про стягнення із позивача [PERSON] в користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості за кредитним договором № 174852-КС-001 від 14.11.2020 року в сумі 7625,68 гривень, яку становлять 5787,76 гривень простроченої заборгованості за сумою кредиту та 1837,92 гривень простроченої заборгованості за несплаченими відсотками. З урахуванням 600,00 гривень плати за вчинення виконавчого напису, всього до стягнення із [PERSON] в користь ТОВ «Бізнес Позика» визначено 8\~225,68 гривень. Виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 4650. Постановою приватного\~виконавця виконавчого\~округу Волинської\~області Пироги\~С.С.\~від 02\~лютого 2022\~року за\~заявою ТОВ\~«Бізнес Позика»\~відкрито виконавче\~провадження №\~68570034 за вказаним виконавчим написом, а постановами від 09 лютого 2022 року - накладено арешт на майно та кошти позивача [PERSON] як боржника. Отже, дослідженням письмових доказів у справі встановлено, що стягнення із [PERSON] заборгованості за оспорюваним виконавчим написом проводиться з підстав, що виникають з кредитних правовідносин. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Згідно із ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. У статті 88 Закону «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 (далі Перелік документів від 29.06.1999 N 1172). З оспорюваного виконавчого напису вбачається, що при його видачі приватний нотаріус, окрім норм Закону України «Про нотаріат», керувався пунктом 2 Переліку документів від 29.06.1999 N 1172. Пунктом 2 Переліку документів від 29.06.1999 N 1172 визначено стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Цей пункт (фактично розділ) Переліку був доповнений Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року. За змістом цього пункту до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року в частині доповнення Переліку документів від 29.06.1999 N 1172 після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова суду набрала законної сили з моменту її проголошення. Верховний Суд у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім цього, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 висловила правовий висновок про те, що судовими рішеннями визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», тому договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Таким чином, Перелік документів від 29.06.1999 N 1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису (14 січня 2022 року) стосувався лише нотаріально посвідчених договорів відповідно до пункту 1 цього Переліку. Проте, з укладеного між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] кредитний договір № 174852-КС-001 від 14.11.2020 року, який був наданий ТОВ «Бізнес Позика» приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, вбачається, що він в нотаріальному порядку не посвідчувався. Відтак, нотаріус не мав законних підстав для вчинення оспорюваного виконавчого напису, оскільки кредитний договір не був нотаріально посвідчений. При цьому приватний нотаріус при видачі виконавчого напису керувався нечинним уже на момент вчинення цієї нотаріальної дії пунктом 2 Переліку документів від 29.06.1999 N 1172, що є неприпустимим. Зазначене є самостійною підставою для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку із цим інше наведене позивачем у позові обґрунтування заявлених вимог суд не досліджує, оскільки їх правова оцінка не вплине на зроблений судом висновок по суті спору. Таким чином, судом встановлено підстави для задоволення позову в повному обсязі. Згідно зі ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору належить покласти на відповідача.

Outcome: approved