Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», третя особа на стороні відповідача, що не пред`являє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №174335, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 15 червня 2021 року та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 992.40 грн та витрати на правову допомогу в сумі 3000.00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в серпні 2021 року позивач одержав постанову про відкриття виконавчого провадження №67825061, на підставі виконавчого напису №174335, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., де стягувачем є ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» на суму 5938.60 грн. Вважає, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню, так як вчинений незаконно та безпідставно, за відсутності всіх необхідних документів, визначених законом, якими підтверджується безспірність заборгованості. Жодних правовідносин з фінансовими установами позивач не мав, тому не може мати боргових зобов`язань. Крім того, в зв`язку з неодноразовими надходженнями на приватний номер позивача з 2020 року телефонних дзвінків з вимогою повернення боргу на користь ТОВ «ГОУ ФІНГОУ», ТОВ «ЄВРОГРОШІ», [PERSON] звертався до поліції з метою захисту його прав та інтересів. Повідомлень від кредитора, про усунення порушень за кредитним договором, позивач не отримував. А тому, оскільки нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача та виконавчий напис вчинено незаконно, суми у виконавчому написі та письмовому повідомленні про відступлення права вимоги не співпадають, просить визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоч належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду справи, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» в судове засідання не з`явився хоча згідно ст.128 ЦПК України про день, час і місце розгляду справи був двічі повідомлений належним чином, не повідомив відповідач й про причини своєї неявки в судове засідання. Суд на підставі ст.280 ЦПК України проводив заочний розгляд даної справи. Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про день, час та розгляд справи. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив такі факти та приходить до наступних висновків. Згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 08 грудня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м.Києв Журид С.М. відкрито виконавче провадження ВП № 67825061 з виконання виконавчого напису №174335 виданого 15 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» 5938,60 грн - боргу. Як вбачається з копії повідомлення директора ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» від 04 червня 2021 року на підставі договору факторингу №1-31/05/2021 від 31 травня 2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС», та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» та на підставі договору відступлення права вимоги №1-03/06/21 від 03 червня 2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» та ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» право вимоги заборгованості [PERSON] відступлене ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН». Заборгованість по кредитному договору №2606317935/210270 на дату відступлення становить 4738.60 грн, в тому числі: заборгованість за сумою кредиту - 2000, 00 грн; заборгованість за комісіями і відсотками -2738.60 грн. Згідно копії запиту, адвокат Кутровська Н.М. 12 грудня 2021 року зверталася з адвокатським запитом до приватного виконавця виконавчого округу м.Києв Журид С.М. про надання копії постанови про відкриття виконавчого провадження за №67825061; копії виконавчого документа приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення боргу на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН». Згідно копії листа начальника Лановецького ВП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області №1153/110/1-2020 від 29 лютого 2020 року, звернення [PERSON] зареєстроване в журналі єдиного обліку Лановецького ВП за №486 від 20 лютого 2020 року та розглянуте. Як вбачається з копії довідки о/у СКП Лановецького ВП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області від лютого 2020 року про результати розгляду повідомлення [PERSON] , виїздом СОГ встановлено, що 19 лютого 2020 року заявнику надійшли листи з ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ЄВРОГРОШІ» про те, що він є боржником у вказаних установах, хоча жодних кредитів не оформляв. [PERSON] звернувся в поліцію з метою інформування. Після чого, заявник зв`язався в телефонному режимі з даними організаціями, де йому повідомили, що він є боржником. Під час опитування [PERSON] , було встановлено, що він жодних грошових коштів не перераховував та будь-яких дій кримінально-насильницького характеру відносно нього вчинено не було. Згідно копії заяви [PERSON] від 20 лютого 2020 року на ім`я начальника Лановецького ВП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області, позивач звернувся з заявою до поліції з приводу того, що 19 лютого 2020 року він отримав листи від ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ЄВРОГРОШІ», що зареєстровані в м.Київ, в яких вказано, що він є боржником кредитів, хоча жодних кредитних договорів у даних фірмах не оформлював. Звернувся в поліцію з метою інформування та просив допомоги у вирішення вказаного питання. Як вбачається з копії письмового пояснення [PERSON] , наданого інспектору ІОП Лановецького ВП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області, 19 лютого 2020 року він отримав листи від ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ЄВРОГРОШІ», про те, що є боржником даних компаній та отримав у них кредит. Про дані компанії чує вперше та жодних кредитів не оформлював. Просить допомогти з`ясувати де зазначені компанії одержали інформацію про його особисті дані. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст.87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом положень ст.88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні правила та умови вчинення нотаріусами виконавчого напису містить й Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 (далі - Порядок). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Водночас цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому, ст.50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Аналіз вищенаведених норм законодавства дає підстави для наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Отже, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 27 березня 2019 р. по справі N137/1666/16-ц. Суд зважує на ту обставину, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі N 826/20084/14, залишеної в силі ухвалою вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України N 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині: зокрема, пункт 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Отже, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису № 174335 від 15 червня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. Таким чином, враховуючи викладені обставини, позовні вимоги представника позивача [PERSON] - [PERSON] в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обгрунтованими й підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України суд, також вважає за необхідне стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» в користь [PERSON] 992 гривні 40 копійок сплаченого судового збору. При цьому суд бере до уваги квитанцію №1018611748 від 09 березня 2022 року про сплату судового збору. Вирішуючи питання щодо задоволення позову в частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. До матеріалів справи долучено Ордер від 03 березня 2022 року на надання правової (правничої) допомоги [PERSON] адвокатом Кутровською Н.М., що діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №001276, виданого 22 березня 2018 року. Згідно зазначених представником позивача у позовній заяві судових витрат, витрати на правничу допомогу складають 3000,00 грн., однак письмових доказів на підтвердження фактично понесених витрат ні позивач, ні його представник не надали. Так, стороною позивача не надано детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, документальних доказів оплати позивачем таких витрат (фіскальні чеки, касові ордери, тощо), прийняття позивачем наданих послуг. Тому, суд вважає, що у стягненні витрат, пов`язаних з правничою допомогою позивачу слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial