Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

[PERSON] \~звернулася\~до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно до 11 квітня 2024 року. Позов аргументує тим, що з 02 лютого 2021 року по 17 травня 2021 року з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. У шлюбі [INFO] народився син [PERSON] . Судовим наказом 12 липня 2021 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на сина. [PERSON] має постійний заробіток, сплачує аліменти на утримання сина, тому вона на підставі ст. 84 СК України має право на утримання від відповідача у розмірі аліментів 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Ухвалою від 29 червня 2022 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. До поданого 19 липня 2022 року відповідачем відзиву документи, що підтверджують його надіслання (надання) відповідачу, не долучені і у судовому засіданні такі не надані, а відтак відповідно до ч. 4, 5 ст. 178, 183 ЦПК України суд відзив не приймає. У судове засідання позивач та її представник не з"явилися, представник - адвокат АніщенкоО.Г. подав заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримку позову. Відповідач та його представник - адвокат Лишко В.А. у задоволенні возову просили відмовити повністю. Відповідач [PERSON] пояснив, що його дохід складається із заробітної плати і пенсії по інвалідності, так як він має ІІІ групу інвалідності, встановлену йому травматологічною МСЕК. Працює водієм у ФОП " [PERSON] ". Розмір заробітної плати складає приблизно від 5500 грн до 6000 грн залежно від місяця. Розмір пенсії становить 2200 грн, а після відрахування аліментів фактично отримує близько 1600 грн. Інших доходів не має. Має у власності автомобіль ВАЗ. Аліменти на сина [PERSON] вираховуються з його заробітної плати та пенсії своєчасно і у повному обсязі. На даний час проживає з дружиною [PERSON] , шлюб з якою зареєстрували 04 жовтня 2022 року, у м. Ніжині у квартирі, яку винамають, разом з двома малолітніми дітьми - сином дружини [PERSON] , [INFO] , та їх спільною дочкою [PERSON] , народженої до реєстрації між ними шлюбу [INFO] , у свідоцтві про народження якої батьком записаний зі слів теперішньої дружини [PERSON] , так як на час реєстрації народження дочки [INFO] він не міг прибути в органи РАЦС, оскільки перебував у складі територіальної оборони під час бойових дій у Ніжинському районі. За оренду квартири сплачує 4 500 грн, а в опалювальний період ще більшу суму. Позивач проживає з її батьками у с. Стодоли Ніжинського району, мають підсобне господарство. Чи працює на даний час продавцем у магазині, як раніше, на даний час йому не відомо. Представник відповідача - адвокат Лишко В.А. заперечуючи проти позову, посилався на положення ст. 75, 76 СК України, висновки Верховного Суду у постановах від 11 жовтня 2018 року у справі № 161/16931/16-ц, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15 та від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17, зазначаючи, що право на утримання має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Стягнення з відповідача алміентів на позивача призведе до покладення на нього надмірного тягара і позбавлення засобів до існування. Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 02 лютого 2021 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Ніжинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), а.с. 3. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Ніжинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), а.с. 4. Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 травня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 5). Син сторін [PERSON] проживає з позивачем, що сторонами не оспорюється. На підставі судового наказу, виданого Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області від 12 липня 2021 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 06 липня 2021 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідач працює водієм у ФОП " [PERSON] " і згідно довідок про доходи розмір заробітної плати до виплати після утримань за період з липня 2021 року по серпень 2022 року включно складає 89 159,47 грн, тобто середньомісячно 6 368,53 грн. За поясненнями відповідача також отримує пенсію по інвалідності після відрахувань аліментів на сина [PERSON] в розмірі близько 1 600 грн. Має у власності автомобіль ВАЗ. Відповідач перебуває у шлюбі з [PERSON] (до шлюбу - [PERSON] ), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Ніжинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми). Як вбачається з акта про фактичне проживання фізичної особи від 27 вересня 2022 року, проживає у м. Ніжині разом з [PERSON] , тобто з дружиною, та [PERSON] , 2019 року народження, [PERSON] , 2022 року народження. Згідно свідоцтв про народження дітей відповідач батьком дітей не записаний. Відповідно до ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері, з якою проживає дитина, на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи розірвано шлюб, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 19.01.2018 по справі №541/1208/16-ц. Згідно вимог частини першої статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першою статті 79 СК України визначено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.129 Конституції України\~однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Відповідач зазначаючи про витрати на оренду квартири, наявність інвалідності, та перебування на його утриманні малолітньої дочки [PERSON] , не надав суду доказів на підтвердження цих обставин, як то договір оренди квартири, довідки МСЕК про встановлення інвалідності чи органів Песійного фонду про виплату такого виду пенсії, чи інших. У наданому ж суду свідоцтві про народження [PERSON] , батьком дитини він не записаний, а відтак не підтверджено наявності у нього передбачених сімейним законодавством стосовно неї прав і обов"язків батька, зокрема утримувати її. Таким чином, належних доказів наявності у відповідача інших утриманців не надано. Суд доходить висновку, що позивачка здійснює догляд за дитиною, яка не досягла трирічного віку, а тому потребує матеріальної допомоги, а відповідач офіційно працевлаштований та отримує доходи, відтак спроможний надавати матеріальну допомогу як на утримання дитини, так і на утримання колишньої дружини - матері дитини. Проте, при визначенні розміру аліментів на дружину, суд враховує обставини справи і матеріальний стан відповідача, місце проживання відповідача та позивачки, а також, що можливості відповідача надавати матеріальну допомогу дружині до досягнення дитиною трьох років обмежені його ж обов`язком утримувати малолітнього сина [PERSON] та забезпечувати свою життєдіяльність, тому відрахування із його щомісячних доходів в розмірі 1/4 частини на користь позивачки буде суттєвим тягарем для нього, що не відповідає положенням сімейного законодавства щодо дотримання при вирішенні справ цієї категорії тієї умови, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, має, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу. З огляду на викладене, суд вважає, що визначений позивачем до стягнення з відповідача на її користь розмір аліментів на її утримання підлягає зменшенню із 1/4 частини до 1/9 частини усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно та вважає, що такий розмір утримання відповідає визначеним статтею 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є справедливість, добросовісність та розумність. Доводи сторони відповідача щодо відмови у задоволенні позову є необгрунтованими, оскільки неможливість надання матеріальної допомоги дружині з боку чоловіка повинна мати абсолютний, об`єктивний характер, що за наданими суду доказами не доведено. Щодо посиланнь на положення ст. 75, 76 СК України та практику Верховного Суду, суд зазначає, що спірні правовідносини не регулються зазначеними нормами права, а тому застосуванню у даній справі не підлягають. Оскільки при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, позивач була звільнена від сплати судового збору відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial