Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-11 00:00:00

В червні 2022 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що вона 07.07.2012 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу цього ж дня було зроблено запис за № 57. У шлюбі в них з відповідачем народилося двоє дітей, а саме: син - [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що останніми роками стосунки з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Кожен із них живе своїми інтересами. Позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно, подружні стосунки припинились, сім`ї фактично не існує, примирення є неможливим. Позивач просить шлюб розірвати. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 08.06.2022 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду на 19.07.2022 року з повідомленням (викликом) сторін. 19.07.2022 року відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявив клопотання про надання строку для примирення із позивачкою [PERSON] . Ухвалою суду від 19.07.2022 року клопотання відповідача [PERSON] про надання строку для примирення задоволено. Надано сторонам у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу строк для примирення 2 (два) місяці. Провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу до закінчення строку для примирення, визначеного судом, зупинено (арк. спр. 23-24). 19.09.2022 року ухвалою суду поновлено провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Призначено справу до судового розгляду в приміщенні Жовківського районного суду Львівської області на 12 жовтня 2022 року о 10 год. 00 хв .(арк. спр. 25). Позивачка у судове засідання не прибула, однак подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності. Просить суд розірвати шлюб, додатково зазначила, що за наданий судом строк для примирення з відповідачем не помирилася. Відповідач в судове засідання не з`явився хоча, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (арк. спр. 27), будь-яких клопотань на адресу суду не подав. З огляду на викладене, враховуючи обізнаність відповідача про розгляд справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, оскільки його неявка в судове засідання, не перешкоджає розгляду справи у спорі про розірвання шлюбу по суті. Також, враховуючи письмову заяву позивача, яка просила розгляд справи проводити за її відсутності, суд, вирішив розгляд справи проводити за відсутності позивача та на підставі поданих до суду доказів. Ураховуючи, що сторони в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 07.07.2012 року зареєстровано шлюб в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу цього ж дня було зроблено запис за № 57, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (арк. спр. 4). Після одруження позивач змінила прізвище на « [PERSON] ». У шлюбі в сторін народилося двоє дітей, а саме: син - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина і чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною 2 статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як на час звернення з даним позовом до суду, так і на час розгляду справи судом позивач позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримувала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Позиція позивача залишається постійною та однозначною, її дії свідчать про відсутність бажання миритися з відповідачем, зберегти сім`ю, відновити подружні стосунки. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом і просить шлюб розірвати. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб. За таких обставин, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про відсутність згоди на примирення, та вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Отже, суд дійшов висновку, що на даний час шлюб існує лише формально й зберегти сім`ю не можливо, розлад в сім'ї носить стійкий характер, сім'я розпалась остаточно, сторони припинили подружні стосунки, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. А відтак, позов [PERSON] необхідно задовольнити. На підставі ст. ст. 24, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved