Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

У травні 2022 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач вказував, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 23 березня 2013 року. Від шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини між ними припинені з вересня 2021 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Ухвалою судді від 23 травня 2022 року відкрито провадження, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження, залучено сторін. 16 червня 2022 року зупинено провадження, надано сторонам строк на примирення три місяці. 21 вересня 2022 року судом поновлено провадження у справі. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибув просить розглянути справу за його відсутності, на розірванні шлюбу наполягав, про що надав письмову заяву. Відповідач [PERSON] просить розглянути справу без її участі, позов визнала у повному обсязі, про що надала письмову заяву. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ст. 56 СК України чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Як визначено у ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі взяли шлюб 23 березня 2013 року, зареєстрованого у Червонознам`янській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис за № 04, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8). Сторони у справі у шлюбі мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9-10). Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з вересня 2021 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. За час наданий судом з метою примирення сторони не досягли згоди та примирення. Вказані обставини постають з позовної заяви, підтверджуються письмовими доказами, а також заявами сторін, наявних в матеріалах справи. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача, їх дітей. Спір між сторонами щодо розподілу майна відсутній. Сторони не заявляли у ході розгляду справи вимоги щодо визначення місця проживання дітей. До того ж суд враховує, що спір щодо визначення місця проживання дітей є предметом цивільної справи за № 524/2549/22. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу необхідно прізвище [PERSON] залишити - « [PERSON] ». Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує, що позивач не наполягав на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved