Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

17 червня 2021 року заявник [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, яка була уточнена заявником. В обґрунтування заяви заявник вказала, що вона, [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] \~і [PERSON] \~є близькими\~родичами,\~а саме\~ [PERSON] \~її рідна\~мати,\~а [PERSON] \~її рідна\~бабуся.\~Однак у\~витягу з\~Державного реєстру\~актів цивільного\~стану громадян\~про державі\~реєстрацію про\~народження матері\~ [PERSON] \~всі наявні\~відомості в\~актовому запису\~співпадають,\~окрім граф\~«відомості про\~дитину»,\~а саме\~відсутні відомості:\~по-батькові\~« [PERSON] »,\~місце народження\~«село Лучка,\~Липоводолинского району,\~Сумської області»\~та національність\~«українка» та\~у графі\~«відомості про\~матір» у\~ [PERSON] відсутня\~відомість національність\~«українка»,\~що не\~уможливлює встановити\~юридичний факт,\~що її\~вищевказані родичі\~народилися на Україні та належать до української національності. З метою внесення про відсутність вищевказаних відомостей до актового запису про народження [PERSON] заявник звернулась до Покровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, проте їй було відмовлено. Заявнику необхідно\~встановити юридичний\~факт,\~що її\~близькі родичі\~народилися на\~Україні та\~належать до\~української національності.У зв`язку із чим вона змушена звернутися до суду із вищевказаною заявою. Ухвалою суду від 23.06.2021 року заяву залишено без руху, заявнику надано строк для усунення недоліків. 08.09.2021 року заявником подано до суду уточнену заяву. Ухвалою суду від 22.09.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник заявника [PERSON] адвокат Скоробогатько В.Ю. в судове засідання не з`явився, неодноразово на адресу суду надсилав клопотання про відкладення розгляду справи з різних причин. 03.10.2022 року направив на адресу суду заяву про відкладення розгляду справи призначену на 04.10.2022 року о 09:00 год., а 04.10.2022 року направив на адресу суду заяву про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції поза межами приміщення суду. Дані заяви не узгоджуються між собою. Оскільки з часу звернення заявника до суду (17.06.2021), представником заявника не надано інших доказів для розгляду справи, клопотань про їх витребування не заявлялося, у зв`язку з додержанням строків розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність заявника та його представника за наявних у матеріалах справи доказів. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, направив 13.10.2021 року на адресу суду заперечення проти заяви [PERSON] , просили відмовити в її задоволенні, справу розглянути у відсутності представника заінтересованої особи. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи судом встановлено наступне. Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Як вбачається з заяви та доданих до неї документів, [PERSON] звернулася до суду в порядку окремого провадження та просить встановити факт внесення відомостей до акту цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження її матері - [PERSON] , [INFO] , з зазначенням в графі «Відомості про дитину» наступних відомостей: по батькові « [PERSON] », місця народження «село Лучка, Липоводолинського району Сумської обласної» та національності «українка», в графі «Відомості про матір» - національності [PERSON] - «українка», посилаючись як на підставу для звернення до суду - відмову Покровського відділу внести ці відомості до актового запису про народження її матері. Пунктом 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік справ, які підлягають розгляду в порядку окремого провадження наведений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Разом з тим, ч.2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Аналогічні роз`яснення надані й Пленумом Верховного Суду України в п. 1 Постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, згідно яких в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: -згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; -чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; -заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; -встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як вбачається зі змісту заяви, [PERSON] ставить питання про внесення змін до актового запису про народження своєї рідної матері шляхом доповнення відомостей по батькові, її місця народження, національності та національності її матері з метою підтвердження української національності її близьких родичів. Особа може звертатися щодо внесення змін в актовий запис, складений відносно себе; при цьому самі зміни можуть стосуватися персональних даних іншої особи. Водночас особа, якій належать персональні дані, не може вимагати їх зміни в актових записах, складених відносно іншої особи, крім випадків, коли один із батьків, опікун чи піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, представник органу опіки та піклування звертається з відповідною вимогою в інтересах та стосовно актового запису щодо особи, яка має право на подання такої заяви, однак внаслідок недієздатності (обмеженої, часткової чи неповної дієздатності) не може скористатися цим правом особисто. Отже, діючим законодавством України встановлений певний порядок для внесення змін до актового запису, яким [PERSON] , щодо якої складено актовий запис про народження, особисто не скористалася й свою доньку - заявницю [PERSON] на реалізацію цього права в законом встановленому порядку не уповноважувала. Особливим є випадок звернення спадкоємця померлого щодо внесення змін в актовий запис цивільного стану померлого. Внесення змін до актових записів цивільного стану, які відображають певні особисті немайнові права особи, після смерті особи не можуть здійснюватися на захист прав померлої особи. Спадкоємець померлої особи, звертаючись щодо внесення таких змін стосовно померлого, має на меті захист свої власних прав, свобод та інтересів. Питання зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України 31 грудня 1991 року № 24 «Про порядок зміни громадянами України національності», відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилася відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Вказаний Указ втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27 січня 1999 року № 70/99. Чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах про ДРАЦС національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Згідно зі статтею 300 ЦПК України особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки. Стаття 11 Конституції України передбачає, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні. Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 9 грудня 1997 року № 703/97-ВР) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах про ДРАЦС повністю відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема, незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону «Про національні меншини в Україні». Національна належність особи, таким чином, є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу. За таких обставин суд доходить до висновку про неможливість встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених в Аналізі судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від 19 червня 2013 року зазначено, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо належності до певної національності. Аналогічний висновок викладений в Постанові Великої Палати Верховного суду від 29 травня 2019 року у цивільній справі № 398/4017/18. З огляду на наведене, суд не знаходить підстав для задоволення заяви\~\~[PERSON] , заінтересована особа Покровський районний у місті Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про встановлення фактів, що має юридичне значення.

Outcome: dismissed