Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-17 00:00:00

До Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] , заінтересована особа: Головне управління\~Пенсійного фонду\~України в\~Дніпропетровській області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що в кінці серпня 2022 року він звернувся до відділу обслуговування громадян № 25 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного Управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області в усній формі щодо надання консультації з питання виходу на пенсію за віком. Працівнику відділу обслуговування громадян він надав трудову книжку від 31 січня 1977 року, архівну довідку від 08.02.2022 року № Л-48-22 і архівну довідку від 08.02.2022 № Л-49-22. При ознайомленні з зазначеними документами працівник сервісного центру зауважила, що в трудовій книжці від 31 січня 1977 року відсутні печатки та підписи відповідальних осіб, які заповнювали та вносили записи до його трудової книжки. Крім того, в його трудову книжку не було внесено запис про неодноразову зміну найменування Межівської райсільгосптехніки. Допущені помилки не дають можливості зарахувати трудовий стаж, а тому він змушений звертатися до суду з заявою про встановлення факту належності йому трудової книжки для оформлення пенсії за віком, так як підприємство знаходиться на території російської федерації, відповідальна особа яка заповнювала трудову книжку не існує на сьогоднішній день, то виправлення зробити неможливо та внести зміни до трудової книжки. Можливості отримати архівні довідки щодо підприємств, які знаходяться на території російської федерації в яких він працював водієм через військову агресію російської федерації він не має можливості. \~ \~ \~ \~ [PERSON] просить суд встановити факт належності йому вказаного вище документу. У судове засідання заявник [PERSON] та його представник, адвокат Рябенко В.В., не з`явилися, останній надав суду заяву про розгляд справи без їх участі. На задоволенні вимог заявлених у заяві наполягають. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надано суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечують, в прийнятті рішення цілком довіряють суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити з огляду на наступні встановлені факти та обставини. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно копії трудової книжки [PERSON] від 31 січня 1977 року вбачається, що: - на першій сторінці трудової книжки відсутня печатка підприємства, яке заповнювало трудову книжку; - у записах про роботу заявника в Магнітогорському ПАТО №1 - відсутні печатки підприємства, підписи осіб, які вносили записи та прізвища, ім`я по батькові відповідальних осіб; - у зробленому записі за № 4 від 13.05.1977 р. про службу в армії - відсутня печатка та підпис особи відповідальної за внесення цього запису; - у записах про роботу заявника у Межівській райсільгосптехніці відсутні печатки підприємства та підписи відповідальних осіб цих підприємств, які вносили записи; - не внесено записи про перейменування Межівської райсільгосптехніки в «Межівське ремонтно транспортне підприємство», а в подальшому в результаті реорганізації підприємства шляхом злиття з Межівським районним підприємством матеріально-технічного забезпечення «Райагроснаб» - Районне виробниче підприємство по матеріально-технічному та сервісному забезпеченню агропромислового комплексу району «Райагротехсервіс». Допущені помилки у свою чергу ставлять під сумнів належність заявнику трудової книжки від 31 січня 1977 року та як наслідок є підставою для відмови у призначенні пенсії за віком. Належність вказаного\~документу заявнику,\~підтверджується дослідженими\~у судовому\~засіданні копіями\~документів,\~а саме:\~копією паспорта\~серії [NUMBER] ,\~виданого Межівським\~РВ УМВС\~України в\~Дніпропетровській області\~19\~липня 1996\~року,\~копією картки\~фізичної особи-платника\~податків, копією посвідчення\~№ [NUMBER] \~від 11.06.1982\~року, копією свідоцтва\~серії [NUMBER] , копією свідоцтва\~№ [NUMBER] , копією посвідчення\~водія серії\~ [NUMBER] ,\~копією талону\~серії [NUMBER] \~до посвідчення\~водія,\~копією військового\~квитка серії\~ [NUMBER] ,\~копією свідоцтва\~про народження\~серії [NUMBER] ,\~копією газети\~«Червона Зірка»\~від 28.07.1985\~р., копією архівної довідки від 08.02.2022 р № Л-48-22 виданою відділом трудового архіву виконавчого комітету Межівської селищної ради Дніпропетровської області, копією архівної довідки від 08.02.2022 р № Л-49-22 виданою відділом трудового архіву виконавчого комітету Межівської селищної ради Дніпропетровської області. Крім того, згідно архівної довідки від 08.02.2022 року Межівську райсільгосптехніку було перейменовано в «Межівське ремонтно транспортне підприємство» (скорочена назва «Межівське РТП» згідно за наказом облсільгоспуправління від 30 грудня 1985 року № 1020-К на виконання Постанови ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР «Про подальше вдосконалення управління АПК щодо переведення сільгосптехніки в РТП» від 14 листопада 1985 року № 1114. В результаті реорганізації підприємства шляхом злиття з Межівським районним підприємством матеріально-технічного забезпечення «Райагроснаб» створено районне виробниче підприємство по матеріально-технічному та сервісному забезпеченню агропромислового комплексу району «Райагротехсервіс» (розпорядження представника Президента України у Межівському районі Дніпропетровської області від 01 липня 1992 року № 127»). 22 травня 1995 року [PERSON] звільнився із районного виробничого підприємства по матеріально-технічному та сервісному забезпеченню агропромислового комплексу району «Райагротехсервіс». Про що свідчить наявна печатка та підпис начальника о/к [PERSON] . Відповідно до вказаних документів вбачається, що [PERSON] ,\~дійсно працював у Магнітогорському ПАТО №1, звідки пішов на службу до армії, а потім працював у Межівській райсільгосптехніці, яку було перейменовано в «Межівське ремонтно транспортне підприємство», а в подальшому в результаті реорганізації підприємства шляхом злиття з Межівським районним підприємством матеріально-технічного забезпечення «Райагроснаб» створено районне виробниче підприємство по матеріально-технічному та сервісному забезпеченню агропромислового комплексу району «Райагротехсервіс». Згідно зі ст. 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Відповідно до приписів нормативно-правової бази законодавства України, яке регулює порядок нарахування пенсії, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи. Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Поряд із цим, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах. Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки. Частиною 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. П. 1 Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. У Постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 Верховний Суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах. Таким чином, виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимогам діючого законодавства України, суд вважає встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , трудової книжки від 31 січня 1977 року. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved