Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

29.07.2022 [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», треті особи приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. (далі третя особа-1), приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко А.Ю. (далі третя особа-2), про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого 11.01.2022 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2912, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором № 4253284 від 12.08.2021, укладеним між позивачем і ТОВ «МІЛОАН», розміром 83\~440,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначав, що виконавчий напис вчинено на підставі договору, який нотаріально не посвідчувався. Крім того, дана заборгованість за кредитним договором не є безспірною. З вказаних підстав просив визнати таким, що не підлягає виконанню, зазначений вище виконавчий напис, а також стягнути з відповідача судові витрати (а.с. 26). Судом проведено такі процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.07.2022 позовну заяву залишено без руху із надання строку на усунення її недоліків (а.с. 29). Ухвалою судді від 02.08.2022 позовну заяву після усунення її недоліків прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі із розглядом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, перше судове засідання призначене на 14.09.2022 на 13:30 год. Водночас, цією ухвалою відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву 15 днів з дня вручення ухвали (а.с. 37). Ухвалою суду від 02.08.2022 задоволено заяву позивача про забезпечення позову, внаслідок чого зупинено виконання спірного виконавчого напису (а.с. 3940). Вказані ухвали разом із копіями позовної заяви з доданими до неї матеріалами та заяви про забезпечення позову були направлені учасникам справи рекомендованими листами із повідомленням про вручення поштових відправлень. Відповідачем та третьою особою-2 копії вказаних ухвал отримано 08.08.2022, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 46, 47). 16.08.2022 до суду повернувся конверт із поштовим відправленням на адресу третьої особи-1 з відміткою відділення зв`язку від 12.08.2022 «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 48). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 190 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) ухвала про\~відкриття провадження\~у справі\~надсилається учасникам\~справи,\~а також\~іншим особам,\~якщо від\~них витребовуються\~докази,\~в порядку,\~встановленому\~статтею 272\~цього\~Кодексу.\~ Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Згідно з положеннями ч. 5 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня. Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Верховний Суд у постанові від 11.06.2021 у справі № 2-6236/11, провадження № 61-6596ск20 сформулював висновок, за яким у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Оскільки копії ухвали суду про відкриття провадження у справі разом із копіями позовної заяви з доданими до неї документами надсилались третій особі-1 за його адресою місцезнаходження, та враховуючи, що він не повідомив суду про зміну адреси, тому з урахуванням вищезазначених вимог процесуального закону, суд доходить висновку, що третій особі-1 були у встановленому порядку вручені копії вищезазначених документів. 12.09.2022 на адресу суду надійшов відзив відповідача на позов (а.с. 4954), клопотання про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву (а.с. 5556), клопотання про зменшення витрат на правову допомогу (а.с. 5759). Крім того, 13.09.2022 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів, в якому просив витребувати у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. копії виконавчого напису від 11.01.2022, а також всіх документів, які надавались нотаріусу для вчинення зазначеного виконавчого напису (а.с. 6971). Ухвалою суду від 14.09.2022 клопотання представника позивача про витребування доказів залишене без задоволення, клопотання представника відповідача про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву залишено без задоволення, оголошено перерву по справі до 05.10.2022 до 10:00 год. (а.с. 7273). 14.09.2022 від представника позивача надійшло клопотання про стягнення судових витрат в розмірі 11\~488,60 грн. (а.с. 7579). 14.09.2022 надійшла відповідь позивача на відзив відповідача. Разом із тим, оскільки судом залишено без задоволення клопотання представника відповідача про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву, що має наслідком залишення без розгляду цього відзиву (ч. 2 ст. 126 ЦПК України), тому судом не береться до уваги і відповідь позивача на вказаний відзив. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. 12.08.2021 між [PERSON] і ТОВ «МІЛОАН» укладено кредитний договір. 11.01.2022\~приватним нотаріусом\~Івано-Франківського\~міського нотаріального\~округу Івано-Франківської\~області Личуком\~Т.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2912, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», яке є правонаступником ТОВ «МІЛОАН» на підставі Договору факторингу № 29-11-102 від 29.11.2021, заборгованості за вказаним кредитним договором за період з 29.11.2021 по 17.12.2021 у розмірі 20\~000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 62\~940,00 грн. заборгованість по нарахованим та несплаченим процентам та комісії та плата за вчинення виконавчого напису, загалом 83\~440,00 грн. (а.с. 9 зворот). За вказаним виконавчим написом постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценком А.Ю. від 14.07.2022 було відкрито виконавче провадження за № 69407539 (а.с. 11). Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 6 березня та 4 квітня 2017 р. виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Отже, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10.12.2014, втратила чинність (у частині) 22.02.2017 з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Відтак, вчиняючи 11.01.2022 виконавчий напис № 2912, приватний нотаріус Личук Т.В. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час вже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 № 23. Аналогічний правовий висновок наведено в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27.03.2017, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такий висновок суду повністю узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення\~(справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року)». Оскільки суд дійшов висновку про невідповідність оскаржуваного виконавчого напису вимогам закону з підстав недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, тому суд вважає, що інші доводи позовної заяви не впливають на висновки суду по суті справи, а тому судом при ухваленні рішення не оцінюються. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 1 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу позивачем та його представником надано такі докази: копію договору про надання правової допомоги від 26.07.2022 (а.с. 1718), додаткову угоду № 1 до цього договору, в якій визначено розмір гонорару адвоката (а.с. 19), копію ордеру від 26.07.2022 (а.с. 21), звіт № 1 про виконання доручення від 12.09.2022, згідно з яким адвокатом надано послуг позивачеві на суму 10\~000,00 грн., у тому числі складання запиту до приватного нотаріуса (1 год.) 1\~000,00 грн., складання позовної заяви (16 год.) 3\~000,00 грн., складання заяви про забезпечення позову (3 год.) 1\~000,00 грн., складання клопотання про витребування доказів (4 год.) 1\~000,00 грн., складання відповіді на відзив (8 год.) 3\~000,00 грн., складання заяви про розподіл судових витрат (5 год.) 1\~000,00 грн. У звіті зазначено, що клієнт сплачує за надані послуги протягом 30 банківських днів з моменту його підписання (а.с. 80). Вищевказані документи в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У клопотанні про зменшення витрат на правову допомогу представник відповідача зазначав, що розмір гонорару, визначений представником позивача є завищеним, а доказів оплати за надані послуги до позову не додано. Разом із тим, суд вважає клопотання представника позивача необґрунтованим, оскільки розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. В матеріалах цієї справи наявні усі процесуальні документи, що складені представником позивача, а відтак, витрати на правову допомогу в сумі 10\~000,00 грн. у даному випадку є співмірними із часом, витраченим адвокатом на складання вказаних у звіті процесуальних документів. Суд зазначає, що угодою сторін визначено необхідність оплати за надані послуги протягом 30 днів з моменту підписання звіту № 1 про виконання доручення, що не суперечить вимогам чинного законодавства. Крім того, при вирішенні даного питання суд враховує правовий висновок, наведений у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20), а саме, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Таким чином, з урахуванням положень ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу адвоката розміром 10 000,00 грн. Також, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору розміром 992,40 грн. за подання позовної заяви та 496,20 грн. за подання заяви про забезпечення позову (а.с. 1, 23).

Outcome: approved