Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-27 00:00:00

20 липня 2022 року [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що йому належить кімната [ADDRESS] . У даному житлі також зареєстрований відповідач, який є родичем колишнього власника. На момент набуття позивачем права власності на житло, відповідач у кімнаті не проживав. Умовами договору дарування було передбачено, що у строк до 07.04.2012, власник зобов`язується знятися з реєстрації та зняти членів своєї родини. Однак свої зобов`язання за умовами договору не виконав. Відповідач у кімнаті не проживає з 2011 року. Реєстрація відповідача у належній йому кімнаті перешкоджає реалізації його прав власника, зокрема він не має можливості оформити житлову субсидію. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Ухвалою судді від 21.07.2022 відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подала. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у тому числі через оголошення на сайті Судової влади України, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних обставин. Частиною першою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 150, 155 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру (будинок), мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що на підставі Договору дарування кімнати у гуртожитку від 07 лютого 2012 року, посвідченого Чернишовим С.С., приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №123, [PERSON] належить кімната у гуртожитку [ADDRESS] (а.с.6-7). Згідно копії довідки про склад сім`ї, виданої КП «Житлогосп» №46 від 11.01.2022, за адресою [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] - власник, [PERSON] - член сім`ї кол.власника, зареєстрований з 30.06.2010 (а.с.10). Факт непроживання відповідача в квартирі [ADDRESS] , підтверджується актами, затвердженими директором КП «Житлогосп» вих.№9 від 06.01.2022, з якого вбачається, що [PERSON] за вказаною адресою не проживає з травня 2011 року, і акту вих.№138 від 11.07.2022, з якого вбачається, що [PERSON] за вказаною адресою не проживає з травня 2011 року (а.с.12, 13). Отже, враховуючи вищезазначене, відповідач зареєстрований за вказаною адресою, проте там не проживає. За вимогами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності з вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. За вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приймаючи до уваги те, що відповідач в спірному житловому приміщенні без поважних причин не проживає понад встановлений законодавством строк, він як член колишнього власника втратив право на проживання у вказаному житлі, підстав для збереження жилого приміщення за відповідачем судом не встановлено, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування кімнатою [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати стягуються з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved