Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заяву до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 березня 2000 року. Під час шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами виявився невдалим. Спільне життя між ними не склалось через різні погляди на життя, несумісність характерів, внаслідок чого вони не можуть підтримувати нормальну атмосферу у сім`ї на почуттях любові та поваги один до одного. Позивач зазначає, що на час звернення з позовом шлюб між сторонами існує формально. Сторони зареєстровані за однією адресо., але більше восьми років проживають окремо, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Подальше збереження шлюбу та спільне сімейне життя позивача з відповідачем є неможливим, внаслідок стійкого розладу подружніх стосунків та суперечить інтересам позивача. Просить позов задоволити. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 19.08.2022 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. До суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася. Належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. До суду подала клопотання про розгляд справи у її відсутності. Просила після розірвання шлюбу їй відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. У відповідності до положень ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що 11 березня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кам`янка-Бузького районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис №19, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Під час спільного проживання у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із змісту позовної заяви, сторони більше восьми років проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин. Фактичні шлюбні відносин між ними припиненні. Подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить їх інтересам. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя №11 від 21.12.2007 р., проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача. Проаналізувавши вищенаведене та те, що сторони подружніх відносин не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, суд доходить до висновку, що позов слід задовольнити. Окрім того, згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач після розірвання шлюбу просила їй відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] », суд вважає за необхідне задовольнити дану вимогу. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved