Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-13 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в якому, після уточнення позовних вимог, просив стягнути з відповідачки грошові кошти відповідно до розписки від 01 червня 2014 року в сумі 1530826 грн. 77 коп., з яких: 738283 грн. - сума основного боргу, 535305 грн. 74 коп. - пеня у розмірі облікової ставки НБУ, 47270 грн. 34 коп. - 3 % річних, 209967 грн. 69 коп. - інфляційні втрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що, відповідно до розписок від 07 грудня 2007 року, 01 червня 2014 року, 21 липня 2008 року, [PERSON] було отримано у борг від позивача грошові кошти у розмірі 240000 грн. та грошові кошти у розмірі 30500 доларів США. Строком повернення запозичених коштів є один місяць з моменту пред`явлення відповідного повідомлення. [INFO] [PERSON] помер та після його смерті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу відкрито спадкову справу. Спадкоємцем померлого є [PERSON] (дружина), яка 11 серпня 2015 року прийняла спадщину. Таким чином, обов`язки померлого чоловіка перейшли до відповідачки. 17 серпня 2015 року на адресу відповідачки позивачем було направлено повідомлення з вимогою сплати боргу, проте протягом 30 днів зобов`язання останньою не виконано та обґрунтованої відповіді не надано. Спадкоємиця майна померлого - [PERSON] відмовляється виконувати належним чином грошові зобов`язання, ігнорує вимоги позивача та всіма можливими способами ухиляється від виконання зобов`язань щодо повернення позики, у зв`язку з чим, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом за захистом своїх прав. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 травня 2016 року, головуючим суддею у справі визначено [PERSON] 08 червня 2016 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. Розпорядженням керівника апарату Подільського районного суду міста Києва від 06 листопада 2017 року № 2276, призначено повторний автоматизований розподіл вказаної цивільної справи у зв`язку з відставкою судді [PERSON] . Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 листопада 2017 року, головуючим суддею у справі визначено [PERSON] . Розпорядженням керівника апарату Подільського районного суду міста Києва від 11 травня 2021 року № 1961, призначено повторний автоматизований розподіл вказаної цивільної справи у зв`язку з відставкою судді [PERSON] . Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 травня 2021 року, головуючим суддею у справі визначено Головчака М.М. Ухвалою судді від 13 травня 2021 року цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця прийнята до провадження. Призначено підготовче судове засідання. 06 липня 2022 року ухвалою суду підготовче провадження закрито. Цивільну справу призначено до розгляду по суті. Позивач у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково пояснив, що грошові кошти за розпискою він позичив [PERSON] , який був для нього другом. Декілька разів [PERSON] йому повертав частково гроші, останній раз це було у грудні 2014 року. Про день смерті [PERSON] він дізнався наступного дня, тобто [INFO] . Об`єм та вартість майна, яке було набуто у спадщину відповідачкою після смерті чоловіка йому не відомо. Письмову вимогу про майнові претензії до спадкоємців померлого до нотаріуса надсилав, проте коли не пам`ятає. У шести місячний строк не звернувся до нотаріуса, оскільки сподівався, що відповідачка поверне грошові кошти добровільно. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів, що саме померлий [PERSON] брав у борг грошові кошти у позивача. Крім того, позивач дізнався про смерть [PERSON] [INFO] , а письмову вимогу до спадкоємців нотаріусу надіслав після спливу шести місячного строку на подачу вимоги, тобто пропустив строк звернення до нотаріуса. Крім того, відповідачкою жодного майна після померлого чоловіка прийнято не було, а тому вимоги кредитора спадкодавця не можуть бути задоволені. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позивачем у справі на підтвердження укладення договору позики додано копію письмової розписки від 01 червня 2014 року, яка написана та підписана [PERSON] , мовою оригіналу: « [PERSON] , [PERSON] , одолжил у [PERSON] тридцать тысяч пятьсот долларов США (30500 долларов США). Срок погашения по истечению месяца после требования. 01.06.2014. Подпись». Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Тому у справах про стягнення боргу за договором позики позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання, а суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 12 лютого 2015 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві, актовий запис № 2885. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 20.02.2019 по справі № 755/7730/16-ц, при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1281 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Аналогічні роз`яснення надані в абз.2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. 04 вересня 2015 року Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою зареєстровано претензію [PERSON] як кредитора спадкодавця [PERSON] , а про смерть [PERSON] позивач дізнався 12 лютого 2015 року. Тобто судом встановлено, що позивачем пропущено строк, визначений ст. 1281 ЦК України, пред`явлення вимоги кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника, а тому, на підставі ч. 4 ст. 1281 ЦК України, позивач позбавлений права вимоги. Також, самим позивачем в судовому засіданні було підтверджено факт невчасного звернення до нотаріуса, доказів поважності причин пропуску строку останнім суду не надано. Окрім того, як вбачається з постанови приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Захарченко В.В. від 23 листопада 2016 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право власності на частку у спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя та свідоцтв про право на спадщину за законом на інші Ѕ частки земельних ділянок, після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] , за відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, довідки з останнього місця проживання померлого. Частиною 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тобто, судом встановлено, що відповідачкою після померлого чоловіка спадщину не прийнято, будь-якого підтвердження обсягу та вартості спадкового майна, яке успадкувала відповідачка, що має вирішальне значення для визначення можливої суми стягнення боргу, суду не надано. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що, оскільки позивачем пропущено строк, передбачений ст. 1281 ЦК України, пред`явлення вимоги до спадкоємців, не надано доказів щодо наявності, обсягу та вартості спадкового майна, що унеможливлює визначення суми, яка має бути стягнута саме зі спадкоємиці, а тому позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця не підлягають задоволенню. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати, на підставі ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed