Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 31616,61 грн., зазначивши, що послуги надавались за адресою: квартира [ADDRESS] , відповідно до встановлених тарифів. 26.07.2021 між сторонами по справі було укладено договір 52 про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Позивачем надавались послуги з централізованого теплопостачання, а відповідач не оплачувала надані послуги всупереч умов договору у період з 01.11.2017 по 01.12.2021 в результаті чого утворилась заборгованість - 31616,61 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце його проведення. У наданій суду письмовій заяві представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася і не повідомила суд про причини неявки, заяви про розгляд справи без її участі чи відзиву на позов не надала. Про час, дату та місце розгляду справи відповідачка була повідомлена у встановленому законом порядку, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. За вказаних обставин, відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 66-70 ЖК України, передбачено плату за користування житлом. Згідно зі ст. 67 ЖК - плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги». Частинами 1-3 ст. 16 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства; перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди); комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, крім встановлених Законом випадків. Безперебійний порядок надання послуги, встановлено також у п. 3 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених 21.07.2005 року. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Обов`язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, частиною 3 ст. 20 даного Закону, покладено на споживача. Згідно з ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», на споживача також покладено обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи встановлено, що позивач є комунальним підприємством, яке надає у тому числі і послуги з теплопостачання. (а.с.5). Відповідачка є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування та витягом з Державного реєстру (а.с.3, 4). 26.07.2021 між сторонами по справі було укладено договір 52 про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: кв. [ADDRESS] . Наданий позивачем розрахунок заборгованості за послуги теплопостачання по квартирі [ADDRESS] , свідчить, що відповідач надані послуги не оплачувала (а.с.5-7), хоча має такий обов`язок виходячи із зазначеного вище та умов договору. Сума боргу за період з 01.11.2017 по 01.12.2021 склала 31616,61 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходитьдо висновку, що оскільки в добровільному порядку відповідач не здійснює оплату за спожиті послуги централізованого теплопостачання згідно умов укладеного між сторонами договору, внаслідок чого утворилася заборгованість перед позивачем, вона підлягає стягненню з неї. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги у стягненні всієї суми боргу, в порядку ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2481,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved