Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 05 серпня 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ «ПівнГЗК» про стягнення моральної шкоди, у зв`язку з профзахворюванням, в якій просив стягнути з відповідача моральну шкоду, заподіяну ушкодженням його здоров`ю у розмірі 300 000 грн. Вказує, що він пропрацював з 07.01.1982 по 14.04.1983, з 29.07.1985 по 08.01.2020 на посаді водія автотранспортних засобів гірничотранспортного цеху № 1 на підприємстві відповідача ПрАТ «ПівнГЗК», що характеризується перевищенням граничного допустимого рівня шкідливих факторів виробничого середовища. 10.02.2022 йому було встановлено професійні захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом та частими акроангіоспазмами, усладненим гіпертонічною хворобою другої стадії, ступень 2, гіпертинзивне серце, СН 1ст., ризик 3 у поєднанні з полірадикулонейропатією на шийному (С6, С7) та попереково-крижовому (L5,S1) рівнях, з вираженими статико-динамічними порушеннями і стійким больовим синдромом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), деформуючого остеоартрозу з періартрозом ліктьових (ПФ першого-другого ступеня) та колінних (ПФ другого ступеня) суглобів; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії"), група «В». Легенева недостатність першого-другого ступеня; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху) - за класифікацією [PERSON] і Н.1. Пономарьової. Крім того, по факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією, створеною на підприємстві, про що був складений акт розслідування професійного захворювання від 13.04.2022, в якому вказано, що позивач, працюючи на підприємстві відповідача з 11.11.2002 по 08.01.2020 водієм автотранспортних засобів гірничотранспортного цеху № 1 ПрАТ «ПівнГЗК», керував великовантажним автомобілем під час вивезення гірничої маси з кар`єру. Внаслідок недосконалості технологічного устаткування та відкритого видобутку руди, підпадав під вплив підвищених параметрів загальної вібрації, пилу з вмістом діоксиду кремнію від 10 до 70% та шуму. Довідкою МСЕК\~від 20.07.2022,\~йому первинно\~було встановлено 65\~%\~втрати професійної\~працездатності безстроково\~та третю\~групу інвалідності.\~За висновком\~МСЕК він\~потребує санаторно-курортного\~лікування,\~медикаментозне лікування,\~забезпечення виробами\~медичного призначення.\~У зв`язку\~з захворюванням\~у нього\~було порушено\~та порушуються\~нормальні життєві\~зв`язки,\~він позбавлений\~можливості реалізовувати свої\~звички та\~бажання,\~постійно виникають\~складнощі,\~у зв`язку\~з загальною\~слабкістю,\~втомою,\~болями.\~Як наслідок\~наявних у\~нього професійних\~захворювань,\~відчуває стійкий\~біль та\~обмеження рухів\~у шийному\~та поперековому\~відділах хребта\~з іррадіацією\~у праву\~руку та\~ногу,\~порушена хода,\~біль в\~плечових,\~ліктьових і\~колліних суглобах,\~обмеження рухів\~та хрускіт\~в них,\~заніміння кінцівок,\~задишку при\~незначному фізичному\~навантаженні,\~сухий кашель,\~ та\~періодичні приступи\~задухи.\~Також зазначає,\~що не\~може повернутися\~до повноцінного\~образу життя,\~відчуває фізичні\~страждання,\~фізичну біль,\~обумовлену важкістю\~самопочуття та\~особливостями лікування,\~психологічний дискомфорт,\~порушення душевної\~рівноваги,\~вираженої у\~почуттях розпачу,\~тривоги,\~дратівливості,\~у почуттях\~страху.\~Все це\~постійно і\~негативно позначається\~на душевному\~та фізичному\~стані.\~Виходячи з\~тривалості роботи\~у відповідача,\~просить стягнути\~з \~ПрАТ 300 000 грн. моральної шкоди. Стислий виклад заперечень відповідача. 19.09.2022 представник відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» Громко Н.В. надала відзив на позовну заяву. Вказує, що існує причинно-наслідковий зв`язок між професійним захворюванням і діями самого позивача, які виразилися у тривалому провадженні роботи в шкідливих умовах праці, хоча він мав можливість змінити умови праці, місце роботи, перекваліфікуватися на іншу спеціальність тощо. Зазначає, що позивач добровільно обрав роботу, міг звільнитися у будь-який час, також позивач була попереджена та обізнаний з шкідливими умовами праці, тому за таких умов праці відповідач надавав [PERSON] встановлені чинним законодавством і колективними договорами пільги і компенсації, зокрема, оплату праці у підвищеному розмірі, додаткові відпустки, профілактичне харчування, перераховував до Пенсійного фонду кошти для забезпечення виплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, що передбачає можливість виходу на пенсію у віці 50 років за наявності загального стажу роботу неменше 25 років, із яких неменше 10 років на роботах, тощо. Наявність шкідливих умов праці є об`єктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Також зазначає, що причинно-наслідковий зв`язок існує між професійним захворюванням і діями самого позивача, які виражаються у тривалому продовженні роботи в шкідливих умовах праці, а не діями роботодавця, який не має можливості будь-яким чином обмежити термін роботи працівника в шкідливих умовах праці. Крім того вказує, що позивачем не надано будь-яких доказів щодо підтвердження факту заподіяння моральних страждань. Тим паче, наразі позивачеві 57 років, а в цьому віці є звичайними вікові недомагання, фізичні недуги, природні зміни в організмі, яким супроводжується процес старіння організму. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] в проміжок часу з 07.01.1982 по 14.04.1983, з 29.07.1985 по 08.01.2020 працював у ПрАТ «ПівнГЗК», за спеціальністю: водій автотранспортних засобів гірничотранспортного цеху № 1, загальний стаж роботи позивача 35 років 08 місяців, з них: 33 роки за професією, та 17 років 02\~місяців в умовах впливу шкідливих факторів, що підтверджується копією трудової книжки та актом розслідування хронічного професійного захворювання від 13.04.2022, медичним висновком ДУ «Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини» та санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці № 397 від 10.02.2022 (а.с. 5-7, 14-16). \~ \~ \~ \~Згідно медичного висновку №397 від 10.02.2022 Українського науково-дослідного інституту промислової медицини встановлено діагноз [PERSON] та виявлено професійні захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом та частими акроангіоспазмами, усладненим гіпертонічною хворобою другої стадії, ступень 2, гіпертинзивне серце, СН 1ст., ризик 3 у поєднанні з полірадикулонейропатією на шийному (С6, С7) та попереково-крижовому (L5,S1) рівнях, з вираженими статико-динамічними порушеннями і стійким больовим синдромом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), деформуючого остеоартрозу з періартрозом ліктьових (ПФ першого-другого ступеня) та колінних (ПФ другого ступеня) суглобів; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії"), група «В». Легенева недостатність першого-другого ступеня; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху) - за класифікацією [PERSON] і Н.1. Пономарьової, що також підтверджується медичним виписками-епікризами, протоколами обстеження, п. 14 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 13.04.2022 (а.с. 12-16, 20-23). \~ \~ \~ \~Відповідно до\~п.п.\~17,\~18,\~19\~Акту розслідування\~причин виникнення\~хронічного професійного\~захворювання від\~13\~квітня 2022\~року,\~ [PERSON] працюючи на\~підприємстві відповідача\~з 11.11.2002\~по 08.01.2020 водієм автотранспортних засобів гірничотранспортного цеху № 1 ПрАТ «ПівнГЗК», керував великовантажним автомобілем під час вивезення гірничої маси з кар`єру. Внаслідок недосконалості технологічного устаткування та відкритого видобутку руди, підпадав під вплив підвищених параметрів загальної вібрації, пилу з вмістом діоксиду кремнію від 10 до 70% та шуму. Причиною виникнення хронічного захворювання є вібрація загальна: еквівалентний корегований рівень віброприскорення на 2 дБ перевищував допустимий рівень згідно ДСН 3.3.6.039-99 та складав 67дБ при ГДР 65 дБ; пил переважно фіброгенної дії:\~концентрація пилу\~переважно фіброгенної\~дії з\~вмістом вільного\~діоксину кремію\~від 10\~до 70\~в повітрі\~робочої зони\~перевищувала гранично-допустиму\~в 2,2\~рази згідно вимог «Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом МОЗ України від 14.07.2020 №1596, і складала 4,3 мг/м3 при ГДК = 2,0 мг/м3; шум: еквівалентний корегований рівень шуму на 3 дБА перевищував допустимий рівень згідно ДСІ 3.3.6.037-99 «Державні санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку» та складає 83 дБА при ГДР 80 дБА. Таким чином, враховуючи роботу [PERSON] впродовж 17 років 02 місяців в умовах впливу шкідливих факторів та неодноразову зміну керівників структурного підрозділу та підприємства, конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, встановити неможливо, та запропоновано [PERSON] , генеральному директору ПрАТ «ПівнГЗК»: забезпечити постійний контроль за своєчасним проведенням ремонтів технологічних доріг, заміну монтажних подушок, кріплення антивібраційних крісел, ремонтами двигунів; підвищити контроль відповідальних осіб за забезпеченням і використанням працюючими ЗІЗ органів дихання та інших засобів індивідуального захисту; інформувати Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області, Криворізьке відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про життя запропонованих заходів (а.с. 14-16). Відповідно до\~п.\~13\~Акту розслідування\~причин виникнення\~хронічного професійного\~захворювання від\~13\~квітня 2022 року, умови праці [PERSON] відносяться: за вмістом пилу в повітрі робочої зони аерозолів переважно фіброгенної дії до 3 класу 2 ступеня шкідливості, за рівнем вібрації загальної до 3 класу 1 ступеня шкідливості, за рівнем шуму до 3 класу 1 ступеню шкідливості, за показниками важкості праці до 3 класу 2 ступеня шкідливості, загальна оцінка умови праці відноситься до 3 класу 2 ступеню шкідливості, що також підтверджується Санітарно-гігєничних характеристикою умов праці (а.с. 8-11, 14-16). \~ \~ \~ \~Довідкою МСЕК від 20.07.2022 позивачу при первинному огляді встановлено з 04.07.2022 безстроково третю групу інвалідності та 65 % втрати професійної працездатності, з них: 40% по вібраційній хворобі, 20% - ХОЗЛ та 10% по тугоглуховатості, за висновком якої він потребує: санаторно-курортного лікування, медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення (а.с. 17). \~ \~ \~ \~Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Суд вважає можливим, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, розглянути справу за відсутності учасників справи, які надали заяви про розгляд справи за їх відсутності та на підставі наявних у суду матеріалів. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 13.04.2022, як вказувалось раніше, підставою для встановлення професійного захворювання [PERSON] послужило те, що позивач пропрацював на протязі значного періоду часу, а саме більше 17 років на підприємстві відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» в умовах впливу на організм шкідливих факторів. Так, працюючи на підприємстві відповідача 11.11.2002\~по 08.01.2020 водієм автотранспортних засобів гірничотранспортного цеху № 1 ПрАТ «ПівнГЗК», керував великовантажним автомобілем під час вивезення гірничої маси з кар`єру. Внаслідок недосконалості технологічного устаткування та відкритого видобутку руди, підпадав під вплив підвищених параметрів загальної вібрації, пилу з вмістом діоксиду кремнію від 10 до 70% та шуму. Умови праці водія автотранспортних засобів гірничотранспортного цеху № 1 на ПрАТ «ПівнГЗК» віднесені до 3 класу 2 ступеню шкідливості Виробничими факторами, що спричинили захворювання шкідливі умови праці у ПрАТ «ПівнГЗК» є вібрація загальна: еквівалентний корегований рівень віброприскорення на 2 дБ перевищував допустимий рівень згідно ДСН 3.3.6.039-99 та складав 67дБ при ГДР 65 дБ; пил переважно фіброгенної дії:\~концентрація пилу\~переважно фіброгенної\~дії з\~вмістом вільного\~діоксину кремію\~від 10\~до 70\~в повітрі\~робочої зони\~перевищувала гранично-допустиму\~в 2,2\~рази згідно вимог «Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом МОЗ України від 14.07.2020 №1596, і складала 4,3 мг/м3 при ГДК = 2,0 мг/м3; шум: еквівалентний корегований рівень шуму на 3 дБА перевищував допустимий рівень згідно ДСІ 3.3.6.037-99 «Державні санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку» та складає 83 дБА при ГДР 80 дБА. Згідно пунктів 18, 19 Акту, з метою ліквідації і запобіганню виникнення хронічного професійного захворювання запропоновано [PERSON] , генеральному директору ПрАТ «ПівнГЗК»: забезпечити постійний контроль за своєчасним проведенням ремонтів технологічних доріг, заміну монтажних подушок, кріплення антивібраційних крісел, ремонтами двигунів; підвищити контроль відповідальних осіб за забезпеченням і використанням працюючими ЗІЗ органів дихання та інших засобів індивідуального захисту; інформувати Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області, Криворізьке відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про життя запропонованих заходів, також, враховуючи роботу [PERSON] впродовж 17 років 02 місяців в умовах впливу шкідливих факторів та неодноразову зміну керівників структурного підрозділу та підприємства, конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, встановити неможливо. Матеріали справи містять достатньо доказів щодо спричинення потерпілому [PERSON] в результаті отриманих на виробництві професійних захворювань, моральної шкоди. Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Так, суд враховує тривалість роботи позивача на ПрАТ «ПівнГЗК» в умовах впливу шкідливих факторів більше 17 років, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує його нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності 65\~%\~та третю\~групу інвалідності,\~тривалість розладу\~його здоров`я,\~припинення трудової діяльності, періодичне лікування, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, врахувавши роз`яснення викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 щодо відшкодування розміру моральної шкоди, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути на користь позивача 170 000 грн. з ПрАТ «ПівнГЗК» у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що просить позивач завищеною. Суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача про добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, оскільки добровільне виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімає з відповідача обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку. Крім того, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Позивач подав позов про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Отже, з урахуванням положення, п.п.1 п.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,0 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року. З огляду, на суму стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1700,00 грн., що становить один відсоток ціни позову. На підставі ст.43 Конституції України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial