Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-13 00:00:00

Представник позивача звернулась до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовною заявою, посилаючись на те, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 26.07.2005 року, є власником квартири [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстровані його донька [PERSON] та онука [PERSON] , які не є співвласниками квартири та з 2010 року не проживають в даній квартирі та в ній відсутні їх речі. Де на даний час проживають відповідачі йому невідомо. Враховуючи викладе позивач вважає що вони втратили право користування житловим приміщенням. Ухвалою суду від 03 жовтня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 14 жовтня 2022 року у порядку ст. ст. 280-281 ЦПК України вирішено провести заочний розгляд справи. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату та час повідомлена належним чином, представником позивача до канцелярії суду подано заяву про розгляд справи у її та позивача відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином у відповідності до вимог ст. ст. 128, 130 ЦПК України, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення. У встановлений судом строк відповідачі заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного провадження та відзиву не надали. Відповідно до вимог ч.3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Також суд зазначає, що оскільки відповідачам роз`яснювалося право подати відзив, у якому вони повинні викласти заперечення проти позову у визначений судом строк, а також наслідки неподання такого відзиву, однак відзив до суду за весь час перебування в провадження суду цієї справи подано не було, на підставі ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши докази, суд встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 26.07.2005 року [PERSON] , тобто позивачу у справі, на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.5-6). Відомостями про склад сім`ї Управління дозвільно-погоджувальних процедур та адміністративних послуг Олександрійської міської ради № 263 від 30.05.2022 року та Формою №16 підтверджено, що за адресою: [ADDRESS] , значаться зареєстрованими позивач [PERSON] , її донька [PERSON] та онука [PERSON] (а.с. 7-8). Актами від 10.04.2020 року та 15.07.2022 року, затвердженими ОСББ "Наш Дім 141/5" та складеними за участю комісії в складі [PERSON] , [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] , не проживають з 2010 року, особистих речей у квартирі не має (а.с. 9-10). Статтею 150 ЖК України визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Положеннями статті 391 ЦК України надано право власнику майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (стаття 405 ЦК України). При розгляді цієї справи суд враховує правову позицію об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.09.2021 № 200/17337/17 (61-865сво21), відповідно до якої наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо) На підставі доданих до матеріалів справи доказів встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , за місцем реєстрації не проживають, їх особистих речей в квартирі не має. Таким чином, судовим розглядом справи встановлено, що відповідачі за місцем реєстрації не проживають, отже вони є такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Будь-які підстави для збереження за ними права користування цим житловим приміщенням відсутні, у зв`язку з чим суд вважає, що права позивача підлягають захисту та приходить до висновку про задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved