Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , у якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 01 лютого 2014 року по 14 грудня 2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Млинівським районним судом Рівненської області від 14 грудня 2015 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 14 грудня 2015 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] та [PERSON] . Відповідач ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичних і духовних розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя. З січня 2015 року ні позивач, ні її діти не бачила відповідача. Окрім того, відповідач має значну суму заборгованості по сплаті аліментів. Позивач в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився. Повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Надіслав до суду заяву в якій просив розгляд справи провести у відсутність представника та прийняти рішення в найкращих інтересах дитини. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 12 січня 2022 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. В підготовчому засіданні 23 травня 2022 року судом було залучено до участі у справі в якості третьої особи Службу у справах дітей та сім`ї Святошинської РДА. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 травня 2022 року витребувано у Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районного в місті Києві державної адміністрації висновок щодо доцільності або недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 липня 2022 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та призначено справу до судового розгляду по суті. 31 серпня 2022 року до суду від третьої особи надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Суд, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. З пояснень та матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач з 01 лютого 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі. (а.с. 12-14) Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. (а.с. 16, 17). Заочним рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2015 року шлюб зареєстрований 01 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Київ між [PERSON] та [PERSON] за актовим записом № 134 - розірвано. Після розірвання шлюбу відновлено дошлюбне прізвище [PERSON] - " [PERSON] ". Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей : сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі по 1750 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 26.08.2015 року і до досягнення повноліття дітей. (а.с. 12-14) Як вбачається з довідок від 17 вересня 2021 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , діти навчаються в другому класі НВК «ДНЗ - ЗНЗ» «Інтел» Святошинського району м. Києва. В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з наданим Службою у справах дітей та сім`ї Святошинської РДА висновком про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від 18 серпня 2022 року № 107-40/2884, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Згідно ч. 1-3 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позивач у позовній заяві вказує, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки останній не цікавиться життям свого сина, не спілкується та не здійснює належний догляд за дитиною. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] із заявами про вчинення йому перешкод у спілкуванні та вихованні дітей [PERSON] та [PERSON] до служби протягом 2015-2022 років не звертався. Більше того, як вбачається з матеріалів справи, а саме постанови про передачу виконавчого провадження від 19 листопада 2021 року, у відповідача [PERSON] станом на 19.11.2021 заборгованість за сплати аліментів становить 215 500,00 грн. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Під час слухання справи були допитані свідків. Позивач, допитана в судовому засідання як свідок, надала свідчення, що останній раз вона бачила колишнього чоловіка на початку 2015 року. Відповідач не утримує, не виховує дітей, діти називають чоловіка позивача татом. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є матір`ю позивача по справі. Останній раз відповідача бачила 30 грудня 2014 року, оскільки приїздив до дітей та позивача. Позивач проживає зі свідком з липня 2014 року та ні разу не бачила, щоб батько дітей не виховував своїх синів, не утримував їх та не цікавився їхнім життям. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона в 2019 році працювала конс`єржем в будинку де раніше мешкала позивач. Один раз бачила відповідача, коли [PERSON] вдарив позивача. Відповідач ніколи не гуляв з дитиною, не відводив до садочку, не купував їжу. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що перебуває з позивачем у шлюбних відносинах. Відповідача ніколи не бачив. З позивачем проживають разом з вересня 2020 року. До дітей не приходить, не утримує та не телефонує. Діти називають свідка татом. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що перебуває з позивачем в сусідських відносинах 3 роки. Відповідача ніколи не бачив. Оцінюючи матеріали справи в їх сукупності, враховуючи вимоги чинного законодавства, з огляду на відсутність спору між сторонами щодо позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , суд приходить до висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач, як батько, ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Згідно зі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відтак, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved