Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання. В позові зазначила, що 03 листопада 2021 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] . Від спільного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що дитина проживає разом з нею і повністю перебуває на її утриманні, а відповідач відмовився надавати матеріальну допомогу на її утримання. Тому вона змушена звернутися до суду з вказаним позовом і просить стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Так, відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с.7) сторони 03.11.2021 року зареєстрували шлюб. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.8) його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за №1944 від 02.08.2022 р. (а.с.9) встановлено, що до складу сім`ї позивачки входить чоловік та син. Згідно з ч. 1 ст.4, ч. 1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - неможливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 цієї статті регламентує, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України суд, при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров`я; матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; а також інші обставини, які мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка здійснює догляд за малолітнім сином сторін, якому ще не виповнилося три роки, тому вона не має змоги працювати та самостійно утримувати себе й сина. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Згідно ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Ненадання відповідачем у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дружини, з якою проживає дитина, є підставою для задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторін та визнання відповідачем позову, суд вважає необхідним позов задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку, оскільки позивачка не має доходу і потребує матеріальної допомоги від чоловіка, який є працездатним і має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Враховуючи те, що позов підлягає до задоволення, тому з відповідача на підставі ст.141 ЦПК України на відповідний рахунок необхідно стягнути судовий збір в сумі 992,40 грн.

Outcome: approved