Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-28 00:00:00

У вересні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом, в якому, з урахуванням уточнень (а. с. 71-72), просить усунути перешкоди у його спілкуванні із сином [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати відповідачку [PERSON] не чинити йому перешкод у його спілкуванні із сином; визначити такий спосіб участі позивача у спілкуванні та вихованні сина: кожні вихідні дні місяця з 18:00 год суботи до 18:00 год неділі; погоджені з відповідачкою [PERSON] два тижні у літній період; у дні народження дитини в погодженому з відповідачкою місці спільно або окремо з відповідачкою; [PERSON] забирає сина у [PERSON] та/чи у будь-яких інших осіб, в яких може знаходитися дитина, та повертає дитину матері [PERSON] за адресою її фактичного проживання; вирішити питання щодо розподілу судових витрат. В обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що 17 серпня 2012 року сторони зареєстрували шлюб, у якому в них [INFO] народився син [PERSON] . Проте, спільне подружнє життя не склалося та з 2016 року сторони проживають окремо. Рішенням Московського районного суду м. Харкова шлюб розірвано. Після цього декілька місяців з березня по червень 2018 року відповідачка дозволяла колишньому чоловікові зустрічатися із сином для проведення спільного дозвілля, зустрічі відбувалися без участі матері, з відвідуванням батька та ночівлею у нього, але не більше, ніж на одну добу. Але з червня 2018 року вона заборонила позивачу бачити сина, змінюючи таке своє рішення з плином часу, у зв`язку з чим у сторін постійно виникають непорозуміння щодо способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Тоді як позивач завжди бажав спілкуватись з сином, шукав будь-які способи його побачити або зателефонувати. Натомість, позасудові засоби врегулювання спору не дали результату, відповідачка продовжує чинити йому перешкоди і позбавляє можливості брати участь у вихованні сина і спілкуватися з ним. У позові зазначає, що він забезпечений житлом, працевлаштований, має стабільний дохід, характеризується позитивно, з часу розірвання шлюбу за домовленістю сторін сплачує аліменти та бере участь у додаткових витратах на утримання сина. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що спілкування батька зі своїм сином спричинить шкоду дитині, не існує. Створення ж перешкод з боку відповідачки спілкуванню батька із сином порушує не тільки його права, а й суперечить правам та інтересам дитини. На підставі викладеного, вважав оптимальним встановити для сторін порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з сином, у зв`язку з чим звернувся за судовим захистом. 28 вересня 2020 року ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова позовну заяву залишено без руху (а. с. 23). 13 жовтня 2020 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження по справі, призначено підготовче судове засідання (а. с. 29). 10 серпня 2021 року ухвалою суду задоволено клопотання позивача та витребувано з Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) належним чином засвідчену копію актового запису про зміну прізвища відповідачки (а. с. 54). 13 січня 2022 року протокольною ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання відповідачки про закриття провадження по справі (а. с. 92-93). Ухвалою суду від 13 січня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Відповідно до розпорядження Верховного Суду № 2/0/9/-22 від 08 березня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» цивільну справу № 643/14669/20 із Московського районного суду м. Харкова направлено до Октябрського районного суду м. Полтави. До Октябрського районного суду м. Полтави вищезазначена цивільна справа надійшла 25 липня 2022 року та цього ж дня згідно з протоколом автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Андрієнко Г. В. (а. с. 106, 107). 03 серпня 2022 року ухвалою судді справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні (а. с. 108). 08 вересня 2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а. с. 120). В матеріалах справи міститься відзив відповідачки на позовну заяву, наданий на адресу Московського районного суду м. Харкова, в якому з позовом не погодилась, вказавши, що викладені у позовній заяві обставини є недостовірними, оскільки вони не підтверджені належними і допустимими доказами, тоді як надані докази не стосуються предмета доказування по цій справі. Зазначає, що позивач систематично ухиляється від належної участі у вихованні дитини, зловживаючи своїми правами. Стверджує, що жодних перешкоди у спілкуванні позивачу з дитиною вона не чинить. Натомість, доводи позовної заяви є надуманими та обумовлені завищеними та протиправними вимогами до відповідача. Посилається на те, що бажання спілкуватись дитини із батьком активно підтримувалось саме відповідачкою, при цьому, коло спілкування дитини вона ніколи не обмежувала. Будь-які рішення органів опіки та піклування щодо дитини на теперішній час відсутні (а. с. 79). У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача адвокат Ципліцький Д. О. позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. При цьому, погодився з тим порядком участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, який визначений у висновку органу опіки та піклування № 318 від 26 травня 2021 року. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, у тому числі шляхом направлення телефонограм та повідомлення представника відповідача (а. с. 110, 115, 121, 124), про причини неявки відповідачка суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності або про відкладення розгляду справи, а також відзив на позовну заяву до цього суду не надходили. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. За таких обставин, судом вжиті достатні заходи щодо належного повідомлення відповідачки та забезпечення її участі в розгляді справи. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надавши суду висновок щодо визначення порядку участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з сином, а також направив до суду клопотання про розгляд без участі, в якому просив ухвалити рішення з урахуванням наданого висновку (а. с. 57, 58-59). Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, беручи до уваги відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України\~для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання. Відповідно до\~ст.\~280\~ЦПК України\~\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, надавши належну правову оцінку зібраним доказам, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Вiдповiдно до\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Право на безперешкодне спілкування матері, батька та дитини між собою встановлене\~ст. 153 СК України. За приписами ст. 157 СК України\~питання щодо виховання дитини вирішується батьками спільно, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Як видно з матеріалів справи, сторони: [PERSON] , [INFO] (а. с. 5), та [PERSON] , [INFO] (а. с. 15-16, 65), є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 30 січня 2023 року (а. с. 13). Згідно із рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 березня 2018 року шлюб, зареєстрований 17 серпня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 825, між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а. с. 14). Відповідно до ч. 4 ст.\~84\~ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як з`ясовано в судовому засіданні, позивач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] (а. с. 6). Малолітня дитина - [PERSON] 2013 року народження, проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а. с. 11, 28), що не заперечувалось сторонами. Судом установлено, що на час звернення до суду сторони не дійшли згоди щодо вирішення питання про визначення способу участі батька у вихованні дитини шляхом переговорів та прийняття спільного рішення. Договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків, можливість укладення якого передбачена ч. 4\~ст. 157 СК України\~та у якому б могли бути встановлені права та обов`язки батьків, між [PERSON] та [PERSON] не укладався. З матеріалів справи видно, що позивач [PERSON] має постійне місце проживання (а. с. 6, 20), працевлаштований та має постійний дохід (а. с. 9, 10), на обліку у лікаря нарколога не перебуває (а. с. 8), характеризується позитивно, шкідливих звичок не має, громадський порядок не порушує, до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а. с. 8), відомості щодо протилежного в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ст. 158 СК України\~за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.\~\~\~\~ Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини,суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного із батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного із батьків, зловживання ним алкогольними або наркотичними засобами. Під час судового розгляду Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як орган опіки та піклування, надав висновок № 318 від 26 травня 2021 року щодо вирішення спору між батьками «Щодо визначення порядку участі батька [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] », складеного з урахуванням розгляду відповідного питання на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Зокрема, за змістом висновку встановлено, що згідно з інформацією КНП «Міська дитяча поліклініка № 13» Харківської міської ради [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , перебуває під наглядом фахівців поліклініки. Під час відвідування дитину супроводжує мати. Згідно з характеристикою [PERSON] , виданої Харківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 140 Харківської міської ради Харківської області, [PERSON] навчається у школі з першого класу. Мати [PERSON] приділяє належну увагу вихованню дитини. Бере активну участь у житті класу та школи, відвідує батьківські збори, спілкується із вчителями і класним керівником. [PERSON] забезпечений усім необхідним для навчання та відпочинку. Хлопець акуратний, доглянутий. Батько дитини, [PERSON] зв`язку з класним керівником, адміністрацією школи не підтримує, батьківські збори не відвідує, у телефонному режимі не спілкується. До закладу освіти приходив лише один раз із метою побачити дитину. Всі питання щодо навчання і виховання дитини вирішуються із матір`ю [PERSON] (а. с. 46). З урахуванням викладеного, рекомендацій Комісії та в інтересах дитини у висновку визначений доцільним порядок зустрічей батька [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у такий час: перша та третя субота місяця, друга та четверта неділя місяця з 10-00 по 18-00 годину; у день народження дитини та святкові дні за домовленістю із матір`ю дитини (а. с. 58-59). Проаналізувавши встановленні обставини та матеріали справи, суд приходить до висновку, що вищевказаний порядок спілкування позивача з дитиною є найбільш доцільнішим і відповідає інтересам дитини, враховуючи вік дитини, стан здоров`я, не порушує режиму дня та навчання, не відриває від нормального, звичайного для дитини середовища та не заважає її нормальному існуванню. Також суд враховує, що представник позивача не заперечував щодо встановлення саме такого порядку зустрічей батька з сином, його участі у вихованні та спілкуванні з ним. Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини»\~визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Частиною 1 ст. 18 Конвенції передбачено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно\~з ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства»\~контакт з дитиною це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 12 цього ж закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до\~ст. 15 цього ж Закону\~дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені в суді у порядку, встановленому законом. Згідно з ч. 1\~ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи інтереси дитини, її вік, стан здоров`я позивача та його характеристику, суд приходить до висновку про встановлення часу та способу участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] , [INFO] , відповідно до наданого до наданого Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради як органом опіки та піклування висновку, а саме зустрічі батька у визначений час: перша та третя субота місяця, друга та четверта неділя місяця з 10-00 по 18-00 годину; у день народження дитини та святкові дні за домовленістю із матір`ю дитини. Таким чином, з урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial