Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-09 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою: - стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач обґрунтовує свій позов тим, що рішенням Липовецького районного суду від 04.07.2017 з нього на користь відповідача були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте рішенням виконавчого комітету Липовецької міської ради від 11.01.2022 за спільною заявою сторін було вирішено визначити місце проживання дитини разом з позивачем, а рішенням Липовецького районного суду від 23.03.2022 припинено з 11.01.2022 стягнення з нього аліментів. Оскільки син [PERSON] проживає разом з батьком позивачем, а тому останній повністю несе витрати на його утримання та потребує аліментів від відповідача, яка проживає окремо від них і матеріально не допомагає сину. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 06.07.2022 призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подала. Суд зауважує,\~що в\~силу вимог\~ч.\~3\~ст.\~12\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Разом з\~тим,\~згідно зі\~ст.\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~випадках. При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77-80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками є сторони у справі (а.с.4). Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області у цивільній справі №136/896/17 від 04.07.2017 було ухвалено стягувати з позивача аліментів на користь відповідача на утримання їх сина в розмірі 1/4 від всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням виконавчого комітету Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області №5 від 11.01.2022 було визначено проживання спільного сина сторін [PERSON] за місцем проживання його батька - позивача (а.с. 7). Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області у цивільній справі №136/132/22 від 23.03.2022 було ухвалено припинити з 11.01.2022 стягнення з позивача аліментів на користь відповідача на утримання їх сина [PERSON] , відповідно до рішення Липовецького районного суду Вінницької області у цивільній справі №136/896/17 від 04.07.2017. У такому рішенні суд мотивувався тим, що [PERSON] проживає без реєстрації за адресою позивача та повністю перебуває на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Рішення набрало законної сили (а.с. 5). Відповідач не спростовувала доводи позивача про те, що під час розгляду справи, їх син [PERSON] проживає разом з батьком, і що останній несе витрати на його утримання та потребує аліментів від відповідача, яка проживає окремо від них і матеріально не допомагає. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі змісту ч. 1 ст. 180 СК України вбачається, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Разом з тим з припису ч. 2 ст. 181 СК України випливає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд аналізуючи вищезазначені норми матеріального права, вважає що право на отримання аліментів на утримання дитини має той з батьків, з яким проживає дитина. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком, особистим та індивідуальним, як матері так і батька. Також, при вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04.09.2019 у справі №711/8561/16, відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Крім того, вимогами ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, відповідач не спростовувала доводи позивача і не надала підтвердження свого матеріального становища, поганого здоров`я чи перебування у неї утриманців. Враховуючи те, що позивач має право на отримання аліментів на утримання проживаючого з ним неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а тому суд визначаючи їх розмір керується ч. 2 ст. 182 СК України, згідно з якою передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду відповідачем не надано та в ході судового розгляду не встановлено. Крім того, суд враховує, що приписами ст. 183 СК України унормовано визначення судом розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Також, згідно ч. 5 ст. 183 СК України законодавцем визначено можливість для того із батьків, разом з яким проживає дитина, звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - 1/4, на двох дітей - 1/3, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Отже, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (всіх доходів батька), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, тим суд задовольняє позов. Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується правилами Глави 8 ЦПК України. Ураховуючи те, що позов задоволено, а при пред`явлені його до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, суд вважає, що його слід стягнути із відповідача в дохід держави.

Outcome: approved