Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-12 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну (зменшення) розміру аліментів, відкликання судового наказу. Свої вимоги мотивував тим, що 19 грудня 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 грудня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вважає, що визначений рішенням суду розмір аліментів підлягає зменшенню через погіршення матеріального стану, а саме, перебування на утриманні недієздатної матері, яка має такі захворювання: системний остеопороз з множинними атравматичними переломами; меланома шкіри потиличної області. У зв`язку з чим просить про зміну (зменшення) розміру аліментів, що стягуються за судовим наказом Дніпровського районного суду міста Києва від 19 грудня 2019 року, з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; відкликати судовий наказ Дніпровського районного суду міста Києва від 19 грудня 2019 року № 755/19927/19. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 липня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. 12 жовтня 2021 року протокольною ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 13 вересня 2022 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представництво інтересів здійснював [PERSON] . Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 19 грудня 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 грудня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8). Позивач просить про зміну (зменшення) розміру аліментів, що стягуються за судовим наказом Дніпровського районного суду міста Києва від 19 грудня 2019 року, з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; відкликати судовий наказ Дніпровського районного суду міста Києва від 19 грудня 2019 року № 755/19927/19. Між сторонами виникли аліментні правовідносини щодо зобов`язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Предметом доказування є зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, які мають бути враховані при зміні розміру аліментів. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на погіршення матеріального стану, а саме, перебування на утриманні недієздатної матері, яка має такі захворювання: системний остеопороз з множинними атравматичними переломами; меланома шкіри потиличної області. На підтвердження позовних вимог надано копію довідки-розрахунку заборгованості по аліментам відповідно до якої станом на 01 листопада 2021 року у позивача наявна заборгованість у розмірі 105 726,75 грн. (а.с. 9-10), квитанцію про сплату заборгованості по аліментам у розмірі 105 726,75 грн. (а.с. 11-12), свідоцтво про народження позивача: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] (а.с. 14), довідку про доходи [PERSON] (а.с. 15), виписку з медичної карти стаціонарного хворого позивача від 05 серпня 2011 року (а.с. 17), виписку з медичної карти стаціонарного хворого позивача від 20 грудня 2013 року (а.с. 18), консультативний висновок № 20866 від 05 червня 2019 року [PERSON] (а.с. 19), мультидетекторну комп`ютерну томографію [PERSON] (а.с. 20-22), товарні чеки та квитанції про оплату вартості медичних препаратів (а.с. 23-33). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 с. 182 Сімейного кодексу України). Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів Відповідно до ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом України. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що за позовом платника аліментів може бути зменшено раніше встановлений розмір аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, зокрема, зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я, тоді як право вимагати зміни способу присудження аліментів має лише одержувач аліментів. Судом встановлено, що позивач є платником аліментів, предметом спору - зміна способу стягнення аліментів, а не зміна розміру аліментів. За встановлених обставин суд приходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про зміну (зменшення) розміру аліментів, відкликання судового наказу.

Outcome: dismissed