Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

10.11.2021 року до суду надійшла цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , про поновлення строку позовної давності, визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання [PERSON] покупцем квартири. В прохальній частині уточненого позову представник позивача просить суд: - визнати частково недійсним договір купівлі-продажу квартири по [ADDRESS] , посвідчений нотаріусом ДМНО Румянцевою І.О. від 02.12.2015 року за реєстровим №4674, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 793191512101, рішення про державну реєстрацію прав №26692571 від 02.12.2015 року, у частині покупця, перевівши право покупця за цим договором на [PERSON] ; - визнати [PERSON] покупцем квартири по [ADDRESS] за договором купівлі-продажу, укладеним 02.12.2015 року за реєстровим №4674, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 793191512101, рішення про державну реєстрацію прав №26692571 від 02.12.2015 року (а.с.39). І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача. [PERSON] мати позивача, залишила заповіт від 25.09.2012 року за яким все її майно заповідалось позивачеві та його рідному брату [PERSON] у рівних частках кожному. Останні прийняли спадщину і успадкували квартиру [ADDRESS] на житловому масиві [PERSON] . В жовтні 2015 року позивач спільно з братом уклали договір про надання послуг з ПП «Агенція нерухомості «Євродом». 03.11.2015 року було укладено договір купівлі-продажу квартири, засвідченого приватним нотаріусом Кокосадзе Л.В., Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №1944. Під час продажу квартири була присутня донька позивача [PERSON] , яка пообіцяла позивачу надати допомогу в придбанні за належну йому від укладеної угоди суму коштів, квартиру. За результатами продажу квартири позивач та його брат мали отримати по 11300, доларів США. В присутності нотаріуса, брата, та ріелтора, покупця [PERSON] отримали по 11300, 00 доларів США. Відповідач перерахувала та поклала у власну сумку, сказавши, що віддасть їх вдома, та буде допомагати в придбанні квартири на його ім`я. Пізніше вдома, [PERSON] передала йому 200 доларів США та останні гроші залишила собі, сказавши, що буде шукати квартиру. В подальшому спілкування з донькою погіршилось і вона змінила своє місце проживання. 10.05.2016 року вона повідомила позивача про те, що придбала квартиру на ж/м Північний, але оформила її на себе, номер будинку та квартири не назвала, надалі перестала відповідати на телефонні дзвінки та передзвонювати. Позивач вважає, що відповідач при купівлі цієї квартири використала незаконно привласнені кошти від продажу його квартири. (а.с.2-5, 37-39). 30.12.2021 року, скориставшись своїм правом, відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що дійсно, на прохання позивача, що є її рідним батьком, вона була присутня 21.10.2015 року під час складання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Позивач віддав їй належну йому суму грошей та сказав, щоб я залишила у себе гроші та .купила для нього квартиру. На виконання домовленості між відповідачем та позивачем 02 грудня 2015 року, вона придбала однокімнатну квартиру [ADDRESS] та повідомила позивачу про куплену квартиру, він був обізнаний з 2015 року. На пропозицію доньки провести реєстрацію (прописку) в купленій квартирі позивач ніяк не відреагував. Також відповідач вважає, що позивачем пропущені строки позовної давності без поважних причин, а тому вважає за неможливе поновити пропущений строк звернення до суду (а.с. 50-52). 23.12.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначає, що про квартиру по [ADDRESS] позивач дізнався в лютому 2018 року від свого адвоката, тоді звернувся до суду з заявою про відшкодування шкоди, яку розглянув суд наприкінці 2019 року (справа № 206/1399/18). Позивач саме планував звернення до суду з позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу даної квартир частково недійсним в частині покупця, проте раптово на початку 2020 року позивач зламав собі шийку стегна і був вимушений проходити лікування по теперішній час У зв`язку з чим, вважаємо, що строк зверненні до суду за захистом порушених прав пропущений позивачем з поважних причин і підлягає відновлена. Відповідач не зазначає і не підтверджує жодним чином як саме вона повідомила позивачу про куплену квартиру, адже факт того, що позивач звертався до правоохоронних органів з заявою про злочин з шахрайства доводить той факт, що позивач не був обізнаний з фактом купівлі даної квартири (а.с.48). 02.02.2022 року від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких вона просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та зазначає наступне. Позивач під час розгляду цивільної справи № 206/1399/18 в своєму позові, який був складений від його імені представником - адвокатом В`язовим В.В. та підписаний позивачем чітко письмово вказує, що між відповідачем та [PERSON] існувала усна домовленість на купівлю квартири на «моє» ім`я. Про купівлю квартири відповідач повідомляла [PERSON] за допомогою мобільного телефону. У січні 2016 року відповідач зверталась до позивача [PERSON] з пропозицією провести його реєстрацію у спірній квартирі, але він відмовився (а.с.80-83). У судовому засіданні позивач [PERSON] повідомив, що дав гроші дочці, щоб вона придбала для нього квартиру на ж/м Червоний камінь або на Західному. Після цього дочка зникла, не виходила на зв`язок. Після того як позивач повідомив їй, що звернувся до поліції із заявою про шахрайство, вона повідомила, що купила квартиру на ж/м Північний та почалась судова тяганина. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник позивача адвокат Надтока Олена Володимирівна зауважила у судовому засіданні, що у позивач залишився і без грошей і без житла в результаті незаконних дій [PERSON] та просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача адвокат Кадникова Людмила Геннадіївна у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Наголошує, що позивач пропустив строки давності для звернення до суду. Третя особа [PERSON] про місце, дату і час судових засідань повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки поштою. До суду не з`явився та причини своєї неявки суду не повідомив. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що позивач [PERSON] проживає у неї після продажу квартири з 2015 року. Квартиру позивач продав навпіл з братом і в день оформлення документів у нотаріуса позивач віддав свою частину грошей дочці. Після цього відповідач зникла, не відповідала на телефонні дзвінки. Свідок подзвонила пізніше відповідачці та попросила, щоб вона прийшла до батька та поговорила з ним. Відповідач приходила до батька, він показав їй декілька оголошень про продаж квартир і вона пішла. Зі слів свідка, 16.05.2016 року позивач повідомила відповідачу про те, що купила квартиру ж/м Північний. Пізніше стало відомо, що у спірній квартирі живуть квартиранти. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 02.12.2021 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська позовна заява залишена без руху (а.с. 34). Ухвалою суду від 03.12.2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження, призначене підготовче судове засідання (а.с.41). 26.01.2022 від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову (а.с.69-72). 28.01.2022 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено у повному обсязі (а.с.77-78). У судовому засіданні 07.02.2022 року до участі у справи в якості третьої особи залучено [PERSON] (а.с.97). 04.04.2022 року на електронну пошту суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Кадникової Людмили Геннадіївни про відкладення розгляду справи (а.с.139-140). 09.05.2022 року на електронну пошту суду надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи (а.с.143-144). 10.05.2022 року на електронну пошту суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Кадникової Людмили Геннадіївни про відкладення розгляду справи (а.с.139-140). 26.07.2022 року на електронну пошту суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Кадникової Людмили Геннадіївни про відкладення розгляду справи (а.с.150-151). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 155). 04.08.2022 року на електронну пошту суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Кадникової Людмили Геннадіївни про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Ленінським районним судом м. Дніпропетровська (а.с.157-158). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2022 року клопотання представника відповідача адвоката Кадникової Людмили Геннадіївни про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Ленінським районним судом м. Дніпропетровська задоволено (а.с. 159). 06.09.2022 року на електронну пошту суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Кадникової Людмили Геннадіївни про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи EASYCON (а.с.169-170). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вереcня 2022 року клопотання представника відповідача адвоката Кадникової Людмили Геннадіївни про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи EASYCON задоволено (а.с. 171). 22.09.2022 року на електронну пошту суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Кадникової Людмили Геннадіївни про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи EASYCON (а.с.177-178). 23.09.2022 року на електронну пошту суду надійшло клопотання представника позивача адвоката Надтоки Олени Володимирівни про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи EASYCON (а.с.180-181). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вереcня 2022 року клопотання представника відповідача адвоката Кадникової Людмили Геннадіївни та представника позивача адвоката Надтоки Олени Володимирівни про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи EASYCON задоволено (а.с. 185). Під час розгляду справи було заслухано пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача та свідка. 27.09.2022 судом було досліджено письмові докази, що містяться в матеріалах справи. 27.09.2022 оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду (а.с. 188). ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Позивач разом з батьками [PERSON] та [PERSON] був співвласником нерухомого майна квартири за адресою [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 08.01.1997 року (а.с. 14-15). 25.09.2012 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Циганко Є.Л., яким заповіла все майно [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному (а.с.16). 23.11.2015 року відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за №1944, [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] (а.с. 21-23). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року апеляційну скаргу представника [PERSON] [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2018 року залишено без змін (а.с.24-27). Відповідно до інформаційної довідки №282936752 від 04.11.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] придбала нерухоме майно, та зареєструвала право власності 02.12.2015 року на квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 02.12.2015 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцевою І.О. ( а.с. 12-13). ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно вимог ч.ч. 1, 3, 5 ст.\~203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст.\~215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 217\~ЦК України визначено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Якщо при вирішенні позову про визнання договору купівлі-продажу недійсним із підстав, що насправді покупцем є інша особа, буде встановлено, що фактично майно було придбано за кошти іншої особи і для неї та що інших підстав для визнання цієї угоди недійсною немає, вказаний договір підлягає визнанню недійсним лише в частині, що стосується покупця, і покупцем за цим договором визнається особа, за рахунок коштів якої і для якої фактично укладався цей договір. Згідно з абз. 2 ч. 1ст.218 ЦК України, заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Отже, для визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця, позивач має довести відповідними доказами визначеними в абз. 2 ч. 1 ст. 218 ЦК України, що саме вона є стороною договору, тобто, що майно було придбано для неї та за її кошти. Однак, позивач, розпорядившись своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, не надав суду доказів в порядку ст.ст.76-80, ч. 1 ст.81\~ЦПК України на підтвердження наявності обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги. Разом з тим, у разі відсутності у позивача доказів на підтвердження вищезазначених обставин, остання разом зі своїм представником не скористались правом подати до суду клопотання про витребування таких доказів, оскільки в силу приписів ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. В матеріалах справи відсутній спірний договір купівлі- продажу квартири по [ADDRESS] від 02.12.2015 року, зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцевою І.О. за реєстровим № 4674, без якого не можна вивчити та дослідити умови договору. Так, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилався на те, що спірна квартира за адресою: [ADDRESS] була придбана виключно за його особисті кошти,отримані від продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим просив суд визнати договір купівлі-продажу квартири частково недійсним, а саме в частині покупця та перевести на нього права та обов`язки покупця. Однак будь-яких належних та допустимих доказів, що спірне нерухоме майно придбавалось особисто для нього і що договір купівлі-продажу спірної квартири укладався фактично для нього, матеріали справи не містять. За приписами ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, згідно з текстом постанови Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року, відповідач визнає, що отримала грошові кошти за частку, яка належала її батьку - позивачу [PERSON] , від продажу квартири [ADDRESS] . Також відповідач визнає, що за дорученням батька придбала для його проживання та за його кошти квартиру по [ADDRESS] . Крім того, згідно особистих пояснень відповідача [PERSON] у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, вона визнає за позивачем право користування квартирою по [ADDRESS] , не заперечує щодо вселення батька у вказану квартиру та його реєстрації у даному житловому приміщенні. Також у позовній заяві представник позивача посилається на те, що позивач [PERSON] з власної волі, особисто передав дочці гроші (11100,00 доларів США), отримані після продажу квартири [ADDRESS] та між ними була усна домовленість про придбання квартири. В той час як відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, слід вчиняти лише у письмові формі. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу квартири від 02.12.2015 року недійсним в частині покупця є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Разом з тим, оскільки вимога про визнання позивача покупцем спірної квартири є похідною від вимог про визнання правочину частково недійсним, вона теж не підлягає задоволенню. Окрім того, суд зауважує, що відповідно до ст.\~41\~Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.\~316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Як зазначено у ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, відповідач у встановленому законом порядку, згідно договору купівлі-продажу квартири, набула право власності на спірну квартиру, у зв`язку з чим у суду не має підстав для позбавлення її права, гарантованого Конституцією України та законами України. Відтак, зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати , зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно до положень частин 1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до частин 2, 3, 4, 8 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення. Позивач [PERSON] на підтвердження свого матеріального стану подав до суду довідку про доходи №9118021694379102, відповідно до якої він перебуває на обліку в Правобережному об`єднаному управління ПФУ в м. Дніпрі в Дніпропетровській області і отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період з 01.03.2021 року по 31.08.2021 року складає 10784,00 грн. та медичні документи з приводу лікування перелому шийки правого стегна зі зміщенням (а.с.11, 28-30). З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе звільнити позивача [PERSON] від сплати судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката на користь [PERSON] .

Outcome: dismissed