Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника адвоката Рибалки О.К. звернувся до суду з позовом до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та свої вимоги мотивує тим, що між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк» 02 липня 2008 року було укладено кредитний договір № 1804/0708/45-015, згідно якого Банк надав позивачу грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 48 000 доларів США, а позивач зобов`язався повернути його до 02 липня 2038 року. Забезпеченням виконання зобов`язань по погашенню заборгованості за вказаним кредитом, сплаті процентів за користування кредитом, оплаті комісій, пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, відшкодування збитків у зв`язку з порушенням умов кредитного договору та інших витрат банку, пов`язаних з одержанням виконання, відповідно до п. 2.1 кредитного договору виступає іпотека об`єкта нерухомості, а саме: квартира [ADDRESS] , яку передано банку в іпотеку відповідно до Іпотечного договору від 02 липня 2008 року № 1804/0708/45-015-Z-1, що посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Арєшиною О.М. Власником квартири, відповідно до Договору купівлі-продажу від 02 липня 2008 року являється позивач. За інформацією, отриманою від ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», на підставі Договору факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року та Договору про відступлення прав за іпотечними договорами, Банк відступив свої права вимоги за укладеними з позивачем кредитним та іпотечним договорами ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс». У серпні 2019 року до позивача зателефонувала особа, яка представилася представником ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі Товариство), і повідомила про те, що товариство являється власником квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , і у випадку непогашення позивачем заборгованості по кредитному договору у повному обсязі, відповідач вживатиме заходів щодо відчуження зазначеної квартири. До цього жодної інформації про перереєстрацію квартири, власником якої являється позивач, до нього надходило. Він справно оплачував усі комунальні послуги, особові рахунки не змінювалися. Згідно інформації, отриманої представником позивача з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09 грудня 2015 року № 26923338, прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. (далі - нотаріус), право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] було переоформлено на Товариство. Позивач вважає це рішення протиправним і таким, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного. Як вбачається з копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15 вересня 2019 року № 181044716, право власності на зазначену квартиру було зареєстровано за Товариством шляхом позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки. Реєстрація квартири була здійснена нотаріусом 09 грудня 2015 року, запис про право власності № 12452135, підстава виникнення права власності: Договір іпотеки, серія і номер: 5796, виданий 02 липня 2008 року, видавник: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Арєшина О.М. Тобто, реєстрація права власності на предмет іпотеки відбулася нотаріусом на підставі Договору іпотеки, без вчинення будь-яких нотаріальних дій, що є порушенням чинного на момент реєстрації майна законодавства, що підтверджується наступним. Абзацами 2-3 ч. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 № 1952-IVу редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1952-IV) передбачено, що державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія; державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію. За змістом ч. 9 ст. 15 Закону № 1952-IV, державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії. Абзацом 7 п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 868), встановлено, що нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії, крім випадків, визначених Законом № 1952-IV. Аналіз наведених норм дає підстави для висновків, що чинне законодавство наділяє нотаріуса окремими повноваженнями державного реєстратора щодо прав на нерухоме майно, які виникають лише у результаті вчинення нотаріальних дій з таким майном, а також повинні реалізовуватися одночасно з їх вчиненням та за наслідками перевірки правильності оформлення документів в офіційному порядку, що дозволяє забезпечити належний рівень захисту гарантованих Конституцією України речових прав осіб на нерухоме майно. Підставою для проведення державної реєстрації права власності Товариства на об`єкт нерухомого майна та прийняття спірного рішення був саме іпотечний договір від 02 липня 2008 року, реєстровий № 5796. Як наслідок, жодних нотаріальних дій під час реєстрації права власності на майно, на яке звернено стягнення за договором іпотеки, не вчиняється. Таким чином, дії відповідача щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності, яке виникає на підставі договору іпотеки, шо містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя були протиправними у зв`язку з відсутністю у нотаріуса повноважень щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності без вчинення нотаріальної дії з майном. Згідно з положеннями ч. 7 ст. 3 Закону № 1952-IV(в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться за місцем розташування об`єкта нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації прав, крім випадків реєстрація права власності та інших речових прав внаслідок вчинення нотаріусами нотаріальних дій. Повноваження приватного нотаріуса Кобелєвої А.М. на момент вчинення оскаржуваних реєстраційних дій розповсюджувались на публічні послуги з державної реєстрації в межах Київського міського нотаріального округу, тобто оскаржуване рішення останньою було прийнято поза межами адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються її повноваження. З аналізу наведених вище положень закону, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, вбачається, що нотаріус має право здійснити державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно в тому разі, якщо це пов`язано з вчиненням ним нотаріальної дії з таким об`єктом нерухомості. Таким чином, нотаріус, будучи наділеним повноваженнями державного реєстратора (за винятком тих, які передбачено пунктами 4, 6 частини першої статті 9 Закону № 1952-IV), може реалізовувати їх лише поряд з вчиненням нотаріальної дії, зокрема при посвідчені ним правочину, внаслідок якого в особи виникає речове право на об`єкт нерухомості. У такому випадку нотаріус одночасно х вчиненням нотаріальної дії проводить й державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно відповідно до ст. 15 Закону №1952-ІV. За таких обставин, вказане свідчить про протиправність дій та рішень приватного нотаріуса у зв`язку із відсутністю у нього повноважень щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності на майно, яке перебуває за межами його округу, без вчинення нотаріальної дії з майном. Отже, Товариством не було дотримано вимог Іпотечного договору та ст. 37 Закону 898-IV щодо проведення оцінки та перерахунку різниці між фактичним розміром заборгованості та вартістю квартири на рахунок іпотекодавця. При цьому з позивача, відповідно до рішення суду від 18 червня 2012 року у справі №1805/6559/2012, у рамках виконавчого провадження № 52687454, стягуються кошти у погашення заборгованості по кредитному договору від 02 липня 2008 року № 1804/0708/45-015. Позивач не укладав жодних договорів щодо задоволення вимог Товариства за рахунок предмета іпотеки. Отже, дії відповідача в частині перереєстрації права власності іпотечного майна за Товариством є неправомірними, оскільки, між позивачем та Товариством не укладався окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя, а положення договору іпотеки не передбачає перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя, а є лише передумовою для укладення сторонами договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Посилаючись на вказані обставини, просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни від 09 грудня 2015 року № 26923338 про державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою [ADDRESS] , за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», відповідний запис внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 12452135. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 24 вересня 2019 року накладено арешт на нерухоме майно, що належить Товариству, а саме: квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею: 44,59 кв.м., житловою площею 30 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 800451659101; накладено заборону на вчинення правочинів щодо квартири за вказаною адресою; накладено заборону проводити реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання будь-яких осіб у вказаній квартирі. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 09 жовтня 2019 року відкрите загальне позовне провадження з призначенням підготовчого засідання на 16 січня 2020 року, о 09 год., 00 хв. 16 січня 2020 року від представника Товариства надійшли пояснення на позовну заяву, в яких зазначає, що позовна заява є такою, що не підлягає задоволенню. Вказує на те, що згідно Договору про внесення змін та доповнень № 1 від 21 лютого 2011 року до договору іпотеки № 1804/0708/45-015- Z-1 від 02 липня 2008 року, сторони дійшли згоди, зокрема, викласти пункт 12.3 Договору іпотеки в наступній редакції: «12.3. Згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, викладеним в п.п. 12.3.1. та 12.3.2. цього пункту Договору: 12.3.1. Сторони домовились, що передача Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки здійснюється згідно ст. 37 Закону України «Про іпотеку» на підставі наступного застереження: задоволення вимог Іпотекодержателя здійснюється шляхом набуття права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобов`язання. Сторони цього Договору дійшли згоди, що правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет іпотеки є зазначене в цьому Договорі застереження, яке за своїми правовими наслідками передбачає передачу Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобов`язання. Предмет іпотеки набувається у власність Іпотекодержателя за вартістю, що буде визначена на підставі висновку суб`єкта оціночної діяльності. При цьому, Сторони домовились, що суб`єкт оціночної діяльності визначається Іпотекодержателем. У випадку перевищення вартості Предмету іпотеки, що вказана у висновку суб`єкта оціночної діяльності над розміром заборгованості Іпотекодавця за Основним зобов`язанням, Іпотекодержатель перераховує згідно діючого законодавства України різницю на поточний рахунок Іпотекодавця. Сторони, з розумінням змісту статті 37 Закону України «Про іпотеку» свідчать, що право Іпотекодержателя зареєструвати право власності на Предмет іпотеки на підставі положень цього підпункту п. 12.3. цього Договору є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій Іпотекодавця». Звертає увагу\~суду,\~що наявність\~або відсутність\~домовленості сторін\~договору взагалі\~не є\~обставиною,\~яка обмежує\~державного реєстратора\~у здійсненні\~відповідної реєстраційної\~дії,\~адже іпотекодержатель\~має безумовне\~право відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку» набути право власності на предмет і іпотеки, та воно є безумовним і незалежним від наявності або відсутності додаткових 1 узгоджень сторін договору в рамках цивільно-правових стосунків. Іпотекодержатель письмово звертався до іпотекодателя з вимогою щодо погашення заборгованості та з попередженням відносно звернення стягнення на предмет іпотеки тощо. Зазначені докази є в реєстраційній справі та були перевірені відповідачем перед прийняттям рішення, що оскаржується позивачем. Усі ці обставини свідчать про обізнаність позивача про свої обов`язки. Тому твердження позивача, щодо здійснення нотаріусом в якості державного реєстратора оспорюваних дій, він нібито не перевіряв згідно з відповідними нормами чинного законодавства наявність підстав, та іпотекодержатель нібито не надавав підтверджуючі документи - не відповідає дійсності. Посилаючись на викладене, просить суд у задоволенні позову відмовити (т. І а.с.110-114). 16 січня 2020 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 19 березня 2020 року, 09 год. 30 хв. за клопотанням представника відповідача ТОВ» Фінансова компанія «Вектор Плюс». 19 березня 2020 року протокольною ухвалою\~суду підготовче засідання відкладено до 03 червня 2020 року, 15 год. 00 хв. за клопотанням позивача та представника відповідача ТОВ» Фінансова компанія «Вектор Плюс». 03 червня 2020 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 29 липня 2020 року, 08 год. 20 хв. у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. про дату та час підготовчого засідання. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 29 липня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотанням представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про закриття провадження у даній справі; закрито підготовче провадження у справі, призначено дану справу для розгляду по суті на 12 листопада 2020 року об 11 год. 00 хв. 12 листопада 2020 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» надійшла заява про застосування строків позовної давності. В заяві вказує про те, що у позовній заяві позивач зазначає, що про реєстрацію права власності на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» він дізнався у серпні 2019 року нібито від представника Товариства, доказів в підтвердження чого останнім не надано. В той же час, запис про реєстрацію права власності на вищевказану квартиру за Товариством був внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 26923338 від 19 грудня 2015 року, прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М., доступ до якого є вільним. Таким чином, позивач про порушення його прав оскаржуваним рішенням мав реальну можливість дізнатись із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ще у 2015 році, однак до суду звернувся із даним позовом лише у вересні 2019 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України (т. І а.с.157-158). 12 листопада 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 23 лютого 2021 року в зв`язку з клопотанням представника позивача про відкладення розгляду справи. 23 лютого 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 16 червня 2021 року у зв`язку з клопотанням представника позивача про відкладення, вжиті заходи щодо належного сповіщення відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. шляхом публікації оголошення на веб порталі «Судова влада України». 16 червня 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 30 вересня 2021 року, 15 год. 00 хв. у зв`язку з відсутністю відомостей щодо належного сповіщення позивача та приватного нотаріуса про дату та час розгляду справи. Направлено запит до Міністерства юстиції України для з`ясування відомостей щодо діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. 30 вересня 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 23 грудня 2021 року для витребування доказів по справі, а саме витребування з Київського державного архіву належним чином засвідчені копії матеріалів реєстраційної справи за рішенням Державного реєстратора приватного нотаріуса Кобелєвої А.М. від 09 грудня 2021 року №26923338 про державну реєстрацію квартири за адресою: [ADDRESS] за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс». 23 грудня 2021року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 10 березня 2022 року у зв`язку з витребуванням доказів по справі. Враховуючи, що Верховною Радою України 24 лютого 2022 року на позачерговому засіданні було запроваджено воєнний стан через вторгнення Росії на територію України, беручи до уваги ситуацію, що склалась у м. Суми на день запровадження такого стану, на підставі п.1 рішення зборів суддів Зарічного районного суду м. Суми від 24 лютого 2022 року №5, з метою запобігання загрози життю та здоров`ю учасників судового процесу і працівників суду, з 24 лютого 2022 року дану справу було знято з розгляду до стабілізації ситуації в країні та в м. Суми. Рішенням зборів суддів від 02 травня 2022 року №11 відновлено здійснення розподілу та розгляд усіх категорій справ, у тому числі цивільних, які перебували в провадженні судді станом на 24 лютого 2022 року. Справа призначена до розгляду на 30 червня 2022 року, о 13 год. 30 хв. 30 червня 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 20 вересня 2022 року у зв`язку з клопотанням позивача та представника відповідача про відкладення. В зазначеному судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, представник відповідача ТОВ «Факторингова компанія» з позовними вимогами не згоден, просить суд відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових поясненнях. Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва А.М. до суду не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Суд, заслухавши учасників справи, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Норми ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлюють обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час судового розгляду встановлено, що 02 липня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір № 1804/0708/45-015, згідно якого Банк надав позивачу грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 48 000 доларів США, а позивач зобов`язався повернути його до 02 липня 2038 року (т.І, а.с.15-22). 02 липня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк» в забезпечення виконання зобов`язань по погашенню заборгованості за вказаним кредитним договором, укладено Іпотечний договір №1804/0708/45-015-Z-1, відповідно до умов якого на забезпечення виконання основного зобов`язання Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS] . За п.11 Іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на Предмет іпотеки в разі невиконання Іпотекодавцем Основного зобов`язання повністю або частково, у т.ч., якщо Іпотекодавець не поверне Іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають з Основного зобов`язання, а також в інших випадках, передбачених Основним зобов`язанням та чим Договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення Основного зобов`язання (як основного боргу, так і процентів за ним). Відповідно до п.12 Іпотечного договору, за вибором Іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на Предмет іпотеки та задоволення вимог Іпотекодержателя: -за рішенням суду, - у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Для отримання виконавчого напису Іпотекодержатель подає нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості Іпдтекодавця за Основним зобов`язанням, а саме: заяву про невиконання Іпотекодавцем умов Основного зобов`язання, розрахунок заборгованості, свій примірник цього Договору. Виконавчий напис вчиняється на примірнику даного Договору, який після нотаріального посвідчення буде видано Іпотекодержателю. Вчинений нотаріусом виконавчий напис може бути оскаржено Іпотекодавцем виключно в судовому порядку. Пункт 12.3 Іпотечного договору передбачає, що згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, викладене в пп. 12.3.1. та 12.3.2. цього пункту Договору. Підпункт 12.3.1 вказує на те, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» у випадку задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому підпункті п.12.3. Договору, договір про задоволення вимог Іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет іпотеки. При цьому, вважається, що Предмет іпотеки набувається у власність Іпотекодержателя за вартістю, що буде визначена після прийняття Іпотекодержателем рішення про обрання передбаченого цим пунктом Договору способу звернення стягнення на Предмет іпотеки, на підставі висновку незалежного експерта - суб`єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності. При цьому Сторони домовляються, що кандидатура суб`єкта оціночної діяльності визначається Іпотекодержателем. При оцінці Предмета іпотеки незалежний експерт повинен використовувати всі методи оцінки, які будуть передбачені чинним законодавством на момент оцінки. Якщо фактичний розмір заборгованості Іпотекодавця за Основним зобов`язанням менший за вартість, що вказана у висновку незалежного експерта-суб`єкта оціночної діяльності, Іпотекодержатель перераховує різницю на поточний рахунок Іпотекодавця протягові 60 (шестидесяти) робочих днів з моменту набуття у власність Предмета іпотеки (т. І а.с.23-27). 02 липня 2008 року між [PERSON] , та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , за умовами якого позивач набув право власності на зазначену нерухомість (т. І а.с.28-29). Вказана обставина підтверджується також витягом з Державного реєстру правочину (т. І а.с.30). Згідно Договору про внесення змін та доповнень № 1 від 21 лютого 2011 року до договору іпотеки № 1804/0708/45-015- Z-1 від 02 липня 2008 року, сторони дійшли згоди, зокрема, викласти пункт 12.3 Договору іпотеки в наступній редакції: «12.3. Згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, викладеним в п.п. 12.3.1. та 12.3.2. цього пункту Договору: 12.3.1. Сторони домовились, що передача Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки здійснюється згідно ст. 37 Закону України «Про іпотеку» на підставі наступного застереження: задоволення вимог Іпотекодержателя здійснюється шляхом набуття права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобов`язання. Сторони цього Договору дійшли згоди, що правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет іпотеки є зазначене в цьому Договорі застереження, яке за своїми правовими наслідками передбачає передачу Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобов`язання». (т. І а.с.224). 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу №15 та договір про відступлення прав за іпотечними договорами відповідно до положень яких, Банк відступив свої права вимоги за укладеними з позивачем кредитним та іпотечним договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (т. І а.с.161-175, 176). З Додатку №1 до Договору про відступлення прав за іпотечним договором від 28 листопада 2012 року вбачається, що до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» також перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 1804/0708/45-015 від 02 липня 2008 року (т. І а.с.177). Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15 вересня 2019 року № 181044716, право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс»; підстава виникнення права власності: Договір іпотеки, серія і номер: 5796, виданий 02 липня 2008 року, видавник: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Арєшина О.М.; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 26923338 від 09 грудня 2015 року приватного нотаріусу Кобелєвої А.М., Київський міський нотаріальний округ (т. І а.с. 33-35). З постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 15 жовтня 2018 року вбачається, що на підставі виконавчого листа №1805/6559/2012, виданого 11 вересня 2014 року про стягнення заборгованості в солідарному порядку в розмірі 409183, 88 грн. з [PERSON] на користь ПАТ «Сведбанк», звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] (т.І, а.с.36-37). З повідомлення Київського державного нотаріального архіву від 24 січня 2022 року №239 вбачається, що відповідно до Протоколу № 88 Засідання експертної комісії Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 20 листопада 2019 року, було погоджено Акт №1 про вилучення до знищення (документів), не внесених до Національного архівного фонду приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. Серед справ внесених в акт є 141 том «Документи (запити, вимоги, заяви, витяги, інформаційні довідки тощо) щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та надання інформації за даними Державного реєстру прав на нерухоме майно» за період з 05 січня по 30 грудня 2015 року (т. І а.с. 237). Відповідно до\~статті 572 ЦК України\~в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Стаття 33 Закону України «Про іпотеку»\~(далі - Закон) передбачає, що в\~разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до вимог\~статті 36 Закону\~сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим нотаріально посвідченим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог останнього, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до\~Закону України «Про іпотеку». Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає останньому застосувати інші встановлені цим\~Законом\~способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону. Відповідно до\~статті 37 Закону\~іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Частиною першою\~статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Повноваження державного реєстратора, передбачені цим\~Законом, з видачі та прийому документів можуть виконувати посадові особи органів місцевого самоврядування, адміністратори центрів надання адміністративних послуг, нотаріуси. Згідно з частиною першою\~статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (09 грудня 2015 року), державним реєстратором може бути громадянин України, який має вищу освіту та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Міністерством юстиції України. У випадку, передбаченому цим\~Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб`єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб`єкт. Умови оплати праці державного реєстратора визначаються Кабінетом Міністрів України згідно із законодавством. Відповідно до частини другої\~статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (09 грудня 2015 року), державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього\~Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2)\~приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3)\~відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об`єктів нерухомого майна; 5)\~присвоює реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6)\~видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених\~статтею 18 цього Закону; 7)\~надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8)\~у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 8-1)\~ під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій,\~\~які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для\~\~реєстрації\~\~прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим\~Законом\~відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов`язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим\~Законом\~та іншими законами України. Нотаріус як спеціальний суб`єкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої\~статті 9 цього Закону. Згідно із частиною дев`ятою\~статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії. Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання інформації з Державного реєстру прав встановлює Кабінет Міністрів України (частина тринадцята\~статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Порядок взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2013 року № 607/5 «Про заходи взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб», чинного на час виникнення спірних правовідносин, визначає процедуру взаємодії системи органів державної реєстрації прав та державних реєстраторів прав на нерухоме майно органів державної реєстрації прав, посадових осіб органів місцевого самоврядування, адміністраторів центрів надання адміністративних послуг, нотаріусів під час прийняття заяв та під час проведення державної реєстрації права власності або інших речових прав на нерухоме майно (далі - речові права на нерухоме майно), що виникають, зокрема на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно у випадках, передбачених у пункті 1 наказу, проводиться державними реєстраторами прав на нерухоме майно Мін`юсту відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (далі - Порядок № 868). Згідно з пунктом 2 Порядку № 868, нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії, крім випадків, визначених\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Зміст наведених положень законодавства, чинного на час вчинення приватним\~09 грудня 2015 року державної реєстрації права власності на спірну квартиру за відповідачем як іпотекодержателем, дає підстави для висновку, що до повноважень нотаріуса як спеціального суб`єкта, який здійснює функції державного реєстратора, належало виключно вчинення дій з реєстрації права власності лише щодо того нерухомого майна, щодо якого такий нотаріус вчиняв нотаріальну дію, і лише щодо тих прав, які набуті виключно у результаті вчинення такої нотаріальної дії. Наприклад, нотаріус, який посвідчив угоду купівлі-продажу нерухомого майна, повинен здійснити державну реєстрацію права власності набувача такого майна. Відповідно, станом на час вчинення оскаржуваної державної реєстрації прав іпотекодержателя на іпотечне майно на підставі іпотечного застереження (09 грудня 2015 року), у нотаріуса буди відсутні повноваження здійснювати таку реєстрацію. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 26 листопада 2015 року № 834-VIII\~(далі - Закон № 834-VІІІ), який набрав чинності 13 грудня 2015\~року Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~викладено у новій редакції. У частині другій розділу\~II\~Прикінцеві та перехідні положення\~Закону № 834-VIII від 26 листопада 2015 року встановлено, що: з дня набрання чинності цим\~Законом\~нотаріуси наділяються повноваженнями державних реєстраторів прав на нерухоме майно та можуть здійснювати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень без вчинення нотаріальної дії щодо такого майна. Отже, лише з набранням чинності 13 грудня 2015\~року Закону\~України №\~834-VIII від 26 листопада 2015 року нотаріуси наділені повноваженнями державних реєстраторів прав на нерухоме майно та могли здійснювати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень без вчинення нотаріальної дії щодо такого майна. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 638/6931/16-ц від 10 червня 2020 року. Таким чином на час вчинення оскаржуваної реєстраційної дії нотаріус не мала право здійснити державну реєстрацію речових прав на нерухоме без вчинення відповідної нотаріальної дії щодо такого майна. Отже, нотаріус 09 грудня 2015 року не мала повноважень на здійснення реєстрації спірного майна за іпотекодержателем, тому приватний нотаріус при розгляді заяви Товариства про реєстрацію права власності на квартиру на підставі іпотечного застереження повинна була відмовити ТОВ «ФК «Вектор Плюс» у вчиненні зазначеної реєстраційної дії. Щодо позовних вимог до приватного нотаріуса, суд приходить до такого. Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено\~Законом України «Про нотаріат» Частиною 1 ст. 1 Закону встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). (ч.2 даної статті) Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний\~відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Тобто нотаріус не може бути відповідачем у справі за вказаним позовом, оскільки предметом позову є спір про право. Виходячи з норм\~Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Зважаючи на наведене суд приходить до висновку, що у задоволенні позову до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. слід відмовити. Статтями\~256-257\~та\~261 ЦК України\~визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Представник Товариства звернувся до суду з заявою про застосування строку позовної давності, обгрунтовуючи її тим, що запис про реєстрацію права власності на спірну квартиру та Товариством був внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19 грудня 2015 року, прийнятого нотаріусом, доступ до якого є вільним, а тому позивач мав реальну можливість дізнатися із вказаного реєстру ще у 2015 року, однак до суду звернувся лише у вересні 2019 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності. Під час судового розгляду не здобуто відомостей на спростування позиції позивача про те, що про рішення нотаріуса від 09 грудня 2015 року № 26923338 про державну реєстрацію права власності на квартиру він дізнався у серпні 2019 року. Доводи представника\~відповідача про\~можливість позивачу\~довідатися про\~прийняте нотаріусом\~рішення у\~2015\~році не\~підтверджені жодними\~доказами. Посилання представника Товариства про можливість дізнатися про прийняте рішення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не вказує на те, що позивач мав реальну можливість довідатися про оспорюване рішення нотаріуса. З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15 вересня 2019 року (т. І а.с.33) вбачається, що вона зформована 15 вересня 2019 року, що вказує на те, що саме з цієї дати позивач довідався про оскаржуване рішення. В судовому засіданні позивач зазначив, що він продовжує проживати у квартирі, і жодних питань щодо звільнення житла новим власником не порушено. Оскільки позивач дізнався про здійснення відчуження належного нерухомого майна на користь Товариства у вересні 2019 року, ознайомившись з інформацією з державного реєстру, звертаючись до суду з 23 вересня 2019 року з вказаним позовом з приводу поновлення порушеного права, він не пропустив строк звернення до суду з вказаним позовом. За таких обставин, суд вважає, що право позивача порушене, а тому слід скасувати рішення Державного реєстратора - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. від 09 грудня 2015 року № 26923338 про державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із частковим задоволенням позову, необхідно стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на користь позивача судовий збір в розмірі 1152 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial