Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Приморського районного суду\~м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, що зареєстрований 15 січня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 44, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Позовні вимоги мотивовані тим, що спільне життя позивача з відповідачем фактично припинене, а подальше збереження шлюбу не можливе. Спільне господарство між [PERSON] та [PERSON] не ведеться. Кожен з подружжя має власне життя. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 липня 2022 року було відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 01 вересня 2022 року. У судове засідання 01 вересня 2022 року з`явилася [PERSON] . Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Розгляд справи відкладено на 17 жовтня 2022 року. У судове засідання 17 жовтня 2022 року [PERSON] не з`явилася. В матеріалах справи міститься заява [PERSON] про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився. Про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Відповідач у судові засідання 01 вересня 2022 року та 17 жовтня 2022 року не з`явився. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи сповіщався шляхом направлення судових повісток на судові засідання 01 вересня 2022 року та 17 жовтня 2022 року на адресу відповідно до відповіді з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, а саме: [ADDRESS] . До суду надійшло рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідно до якого [PERSON] отримав копію ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 25 липня 2022 року, матеріали позовної заяви [PERSON] та судову повістку у судове засідання призначене на 01 вересня 2022 року особисто. Окрім того, відповідач про дату, час та місце розгляду справи сповіщався шляхом оголошення про виклик до суду на вебпорталі «Судова влада України» на 17 жовтня 2022 року. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Суд, у зв`язку з повторною неявкою відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, відсутністю заперечень з боку позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Тоді суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 15 січня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, зареєстровано шлюб, актовий запис № 44, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Подружнє життя у сторін не склалось. Спільного господарства між позивачем та відповідачем не ведеться, збереження шлюбу між сторонами неможливе. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення, тож позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими. Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Відповідно до пп. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Прожитковий мінімум для працездатних осіб визначений ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2022 рік" на 01 січня 2022 року становить 2481 гривню. Отже, за подачу до суду позовної заяви про розірвання шлюбу сума судового збору становить 992,40 грн. Відповідно до квитанції № 0.0.2585979313.1 від 22 червня 2022 року позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., виходячи з розміру, встановленого пп. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судового збору у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved