Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-04 00:00:00

У червні 2022 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви від 13 вересня 2022 року про зміну предмету позову, просили визнати право за кожним з них по 1/3 частині на земельну частку (пай) в розмірі 3,6933 га із земель бувшого ВСАТ «Новоселицьке» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6823685500:07:001:0101, що розташована на території Полонської об`єднаної територіальної громади, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позов мотивовано тим, що з 05 червня 1982 року [PERSON] працював у ВСАТ «Новоселицьке» та мав право на земельну частку (пай), однак у зв`язку зі смертю його виключено зі спискового складу працівників господарства. В той же час згідно протоколу розподілу земельних часток (паїв) між працівниками та пенсіонерами по відділенню Дубовий Гай Новоселицької сільської ради від 10 березня 2005 року [PERSON] виділено земельну ділянку № [NUMBER] площею 3,69 га, на котру після його смерті відкрилася спадщина. Вони, як спадкоємці за законом, а саме дружина [PERSON] , син [PERSON] та дочка [PERSON] прийняли спадщину, проте оформити свої спадкові права на вказане право на земельну частку (пай) не можуть через відсутність правовстановлюючого документа, так як розпорядження Полонської районної державної адміністрації, яким вирішено затвердити вказаний вище протокол розподілу земельних ділянок та видати державні акти на право власності на земельні ділянки видано 27 березня 2006 року, тобто після смерті [PERSON] . В підготовче засідання сторони не з`явилися. Позивачі свої інтереси доручили представляти адвокату Вонсовичу М.М., котрий позов підтримав та просив вимоги [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] задовольнити із наведених вище підстав. Представник Полонської міської ради подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, в яких також зазначив про визнання позову. Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що [PERSON] , як працівник ВСАТ «Новоселицьке», мав право на земельну частку (пай) в розмірі визначеному у протоколі розподілу земельних часток (паїв) між працівниками та пенсіонерами по Новоселицькій сільській раді Полонського району Хмельницької області від 10 березня 2005 року (3,69 га) у бувшому ВСАТ «Новоселицьке» відділення Дубовий Гай, про що свідчать також дані архівного витягу щодо трудового стажу, протоколу загальних зборів працівників та пенсіонерів вказаного товариства від 10 березня 2005 року (а.с.77, 112, 115-117). [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до розпорядження Полонської районної державної адміністрації від 27 березня 2006 року № 128/2006-р затверджено протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних ділянок (паїв) ВСАТ «Новоселицьке» та згідно доданого до нього списку померлих громадян-власників земельних часток (паїв), які знаходяться в користуванні ВСАТ «Новоселицьке» (відділення «Дубовий Гай») для видачі державних актів на право власності на земельні ділянки, за [PERSON] значиться земельна ділянка під № [NUMBER] загальною площею 3,6933 га, в т.ч. рілля 3,6933 га. Після смерті останнього шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном спадщину прийняли його дружина [PERSON] та неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] , але не оформила своїх спадкових прав у нотаріуса. Відмову мотивовано відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на вказану земельну частку (пай). Дані обставини стверджуються копією спадкової справи № 39/2017. Вирішуючи правомірність заявлених позовних вимог, суд зазначає про таке. Згідно зі\~статтею 14 Конституції України\~земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. У Преамбулі\~Закону України від 05.06.2003 року № 899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~сказано, що цей\~Закон\~визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв). За абзацами другим, третім частини першої статті\~1, частиною першою, абзацом першим частини другої статті\~2\~цього\~Закону\~право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є свідоцтво про право на спадщину. Згідно зі\~статтею 3 Закону № 899-IV\~підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища). У разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). У частині першій\~статті 9 цього Закону\~передбачено, що розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Відповідно до абзацу третього пункту 1, абзацу першого пункту 2, пунктів 5, 6\~Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»\~паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.\~Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в\~\~установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Судом встановлено, що позивачі є спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] та у відповідності до положень ст.1261, ч.ч.3, 4 ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, так як його дружина [PERSON] постійно проживала разом із ним на час відкриття спадщини, а діти [PERSON] та [PERSON] були неповнолітніми. Статтями\~1216,\~1218 ЦК України\~визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). До спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Таким чином, оскільки у справі доведено, що належне для [PERSON] право на земельну частку (пай) після його смерті перейшло по спадщині дружині [PERSON] , синові [PERSON] та дочці [PERSON] , тому позивачі як спадкоємці за законом першої черги після його смерті мають право на успадкування права на зазначену земельну частку (пай). Відтак, суд не знаходить підстав для відмови у прийнятті заяви про визнання відповідачем позову та, з урахуванням наведених обставин, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved